Справа № 826/12348/15
Суддя: Сорочко Є.О.
Дата ухвалення: 2015-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

30 вересня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Сорочко Є.О.

суддів: Земляна Г.В.

Межевич М.В.

при секретарі Грисюк Г.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в Публічному акціонерному товаристві "ОМЕГА БАНК" Лемеша Миколи Володимировича, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Товариства з обмеженою відповідальністю "Патріа-Баланс" на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 28 липня 2015 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Іпотека Кредит" до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в Публічному акціонерному товаристві "ОМЕГА БАНК" Лемеша Миколи Володимировича, за участю третьої особи - Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання дій, рішення протиправними та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Іпотека Кредит" (далі - ТОВ "Фінансова компанія "Іпотека Кредит") звернулося до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в Публічному акціонерному товаристві "ОМЕГА БАНК" Лемеша Миколи Володимировича (далі - Уповноважена особа Фонду) про:

- визнання протиправними дії та рішення Уповноваженої особи Фонду щодо визнання нікчемним договору купівлі-продажу прав вимоги від 31.12.2014 року, укладений між ПАТ «ОМЕГА БАНК» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІПОТЕКА КРЕДИТ», який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Літвіновим А.В. та зареєстровано в реєстрі за №1898;

- скасування рішення Уповноваженої особи Фонду з приводу визнання нікчемним договору купівлі-продажу прав вимоги від 31 грудня 2014 року, укладений між ПАТ «ОМЕГА БАНК» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІПОТЕКА КРЕДИТ», який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Літвіновим А.В. та зареєстровано в реєстрі за №1898.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 28 липня 2015 року позов задоволено.

На вказану постанову Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в Публічному акціонерному товаристві "ОМЕГА БАНК" Лемеша Миколи Володимировича, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, ТОВ "Патріа-Баланс" подали апеляційні скарги, в яких просять її скасувати та ухвалити нову постанову, якою відмовити в задоволені позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до матеріалів справи, між позивачем та ПАТ «ОМЕГА БАНК» 31.12.2014 року було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Літвіновим А.В. та зареєстровано в реєстрі за №1898.

Згідно договору купівлі-продажу прав вимоги від 31.12.2014 року п.2.1 продавець надав кредити позичальникам за кредитними договорами, продавець бажає продати (відступити), а покупець бажає купити (прийняти) права вимоги за винагороду та на умовах, що визначені у цьому договорі, продавець і покупець бажають встановити в цьому договорі умови, на яких продавець продає (відступає), а покупець купує та приймає права вимоги.

Пунктом 1. 1 даного договору, сторони погодили, що «права вимоги» означає всі права вимоги (як існуючі, так і майбутні, як наявні, так і умовні) продавця у якості кредитора до позичальників за кредитними договорами, а також всі права вимоги продавця до осіб, які надали забезпечення, за договорами забезпечення, включаючи будь-які та всі права вимоги та засоби захисту прав, які доступні продавцю, щодо виконання позичальниками/або особами, які надали забезпечення, будь-яких своїх обов'язків за кредитними договорами та договорами забезпечення.

На виконання умов договору купівлі-продажу прав вимоги від 31.12.2014 року між позивачем та ПАТ «ОМЕГА БАНК» був підписаний акт приймання-передачі права вимоги, а покупцем здійснено перерахування на користь банка грошових коштів у сумі 5 000 000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №74 від 31.12.2014 року.

ПАТ «ОМЕГА БАНК» та між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІПОТЕКА КРЕДИТ» 09.01.2015 року було укладено додатковий договір до договору купівлі-продажу прав вимоги, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Літвіновим А.В. 31.12.2014 року за реєстровим №1898, згідно умов якого сторони домовились викласти Додаток №1 до Договору в новій редакції, яка наведена в Додатку до цього Додаткового договору, керуючись ст. 631 Цивільного кодексу України умови даного Додаткового договору застосовуються до відносин між Сторонами, які виникли до укладення цього Додаткового договору, а саме з 31.12.2014 року.

Постановою Правління Національного банку України від 02.03.2015 року № 152 ПАТ «ОМЕГА БАНК» було віднесене до категорії неплатоспроможних банків.

Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 02.03.2014 року прийнято рішення № 52 про запровадження з 03.03.2015 року тимчасової адміністрації та призначено Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію у ПАТ «ОМЕГА БАНК» Лемеша Миколу Володимировича.

Тимчасову адміністрацію в ПАТ «ОМЕГА БАНК» запроваджено строком на 3 місяці з 03.03.2015 року по 02.06.2015 року

Уповноваженою особою Фонду 21.05.2015 року листом №582 було повідомлено ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІПОТЕКА КРЕДИТ» про те, що у відповідності до ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» здійснено перевірку договору купівлі-продажу прав вимоги від 31.12.2014 року за реєстровим №1898, укладеного між ТОВ «ФК «Іпотека кредит» та ПАТ «ОМЕГА БАНК» та виявлено, що вказаний договір є нікчемним з підстав, визначених п.3 ч. 3 ст. 38 Закону.

Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.

Відповідно до ч. 2 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Підстави, за яких правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, визначені у ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Згідно ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: 1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог; 2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим; 3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору; 4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна; 5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України "Про банки і банківську діяльність"; 6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України.

Особливості застосування наслідків нікчемності правочину визначені Цивільним кодексом України.

Відповідно до ч. 2 ст. 215 Цивільного кодексу України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Згідно ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

У відповідності до п. 1 ч. 4 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Уповноважена особа Фонду протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.

У такому випадку висновок про визнання судом нікчемності правочину є правовою оцінкою, яка має бути викладена у мотивувальній частині судового рішення.

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину визначені ст. 203 Цивільного кодексу України, серед яких зокрема: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Частиною 1 ст. 509 Цивільного кодексу України визначено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно ч.1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Предметом договору купівлі-продажу може бути право вимоги, якщо вимога не має особистого характеру. До договору купівлі-продажу права вимоги застосовуються положення про відступлення права вимоги, якщо інше не встановлено договором або законом (ч.3 ст. Цивільного кодексу України).

Статтею 691 Цивільного кодексу України визначено, що покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Відповідно до ч. 1 ст. 632 Цивільного кодексу України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін.

Як вбачається з матеріалів справи, сторони в договорі купівлі-продажу прав вимоги від 31.12.2014 року передбачили купівельну ціну щодо кожного права вимоги, що зазначено у додатку № 1 до даного договору, та загальну суму всіх купівельних цін за права вимоги, що зазначено у додатку № 1 до даного договору, що становить 5 000 000,00 грн.

Купівельна ціна, за якою було продано все право вимоги, була погоджена сторонами з врахуванням звіту від 30.12.2014 року про незалежну оцінку ринкової вартості майнових прав за кредитним договором, що укладені з юридичними та фізичними особами згідно додатку № 1, виконаного за замовленням ПАТ «ОМЕГА БАНК», суб'єктом оціночної діяльності - ТОВ « Незалежна експертна компанія «Правий Берег» (сертифікат суб'єкта оціночної діяльності № 14878/13,виданий Фондом державного майна України від 17.07.2013 року) та оцінювачем ОСОБА_5 (кваліфікаційне свідоцтво оцінювача НОМЕР_1 від 21.12.2000 року, свідоцтво про реєстрацію у Державному реєстрі оцінювачів НОМЕР_2 від 12.12.2005 року), згідно якого ринкова вартість майнових прав вимоги за Кредитними договорами, що укладені з юридичними та фізичними особами згідно додатку № 1 визначена на рівні 4 919 493,60 грн.

Крім того, посилання Уповноваженої особи Фонду на ту обставину, що рецензією на звіт про належну оцінку ринкової вартості майнових прав від 25.09.2015 року №65-ЕР зроблено висновок, що звіт від 30.12.2014 року про незалежну оцінку ринкової вартості майнових прав виконаний ТОВ « Незалежна експертна компанія «Правий Берег» в особі оцінювача ОСОБА_5, станом на 30.12.2014 року класифікується як такий, що не відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, є неякісним і не може бути використаним з метою по тексту звіту є необґрунтованими, оскільки на момент укладання договору купівлі-продажу прав вимоги, такі обставини не існували та не можуть бути підставою вважати нечинним договір купівлі-продажу прав вимоги від 31.12.2014 року.

Статтею 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» визначено, що звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб'єкта оціночної діяльності.

Отже, у відповідача були відсутні підстави вважати договір купівлі-продажу прав вимоги, який було укладено між позивачем та ПАТ «ОМЕГА БАНК» 31.12.2014 року та посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Літвіновим А.В. та зареєстровано в реєстрі за №1898, нікчемним на підставі п. 3 ч. 3 ст. 38 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», оскільки банк здійснив відчуження права вимоги за цінами, не нижчими від звичайних, що підтверджується звітом від 30.12.2014 року про незалежну оцінку ринкової вартості майнових прав за кредитним договором, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, посилання Уповноваженої особи Фонду на ту обставину, що даний спір повинен розглядатися в рамках господарської юрисдикції є необґрунтованими, оскільки ч. 1 ст. 6 КАС України зазначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Ураховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, щодо задоволення позовних вимог, а тому апеляційні скарги Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в Публічному акціонерному товаристві "ОМЕГА БАНК" Лемеша Миколи Володимировича, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, ТОВ "Патріа-Баланс" необхідно залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 28 липня 2015 - без змін, оскільки вона ухвалена з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 196, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційні скарги Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в Публічному акціонерному товаристві "ОМЕГА БАНК" Лемеша Миколи Володимировича, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Товариства з обмеженою відповідальністю "Патріа-Баланс" залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 28 липня 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в порядку та строки передбачені ст. 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

головуючий суддя Сорочко Є.О.

судді: Земляна Г.В.

Межевич М.В.

Повний текст ухвали складено 01.10.2015 року

.

Головуючий суддя Сорочко Є.О.

Судді: Земляна Г.В.

Межевич М.В.