Справа № 2-а-1494/11
Суддя: Волощук В. В.
Дата ухвалення: 2011-08-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Олевський районний суд Житомирської області
Справа № 2-а-1494/11
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2011 року м. Олевськ

Суддя Олевського районного суду Житомирської області Волощук В.В., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Олевської районної державної адміністрації Житомирської області про визнання дій неправомірними, стягнення недоплаченої допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить суд визнати неправомірними дії Управління праці та соціального захисту населення Олевської районної державної адміністрації Житомирської області щодо виплати їй щомісячної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі меншому, ніж це передбачено Законом України Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням, стягнути з відповідача на її користь заборгованість но недоплаченій допомозі по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період з 21 грудня 2010 року по 21 червня 2011 року, а також зобовязання в подальшому виплачувати дану допомогу у відповідності із Законом. Крім того, позивачка просить допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення з відповідача недоплачених коштів. Свої вимоги мотивує тим, що вона має на утриманні малолітню дитину, перебуває на обліку у відповідачів, де отримує допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку і має право на зазначені пільги.

Позивачка в судове засідання не зявилася, згідно поданої письмової заяви, просить справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримує повністю.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, не повідомив про причини неявки, тому справа розглядається без його - участі.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що позивачка є матірю малолітньої дитини - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1, застрахована в системі загальнообовязкового державного соціального страхування та знаходиться на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення Олевської районної державної адміністрації, що стверджується паспортом позивачки, свідоцтвом про народження дитини серії 1-ТП №09345, довідкою Управління праці та соціального захисту населення Олевської районної державної адміністрації в Житомирській області від 21.06.2011р. №3331, довідкою від 22.06.2011р. №73 з місця роботи позивачки.

Між сторонами виникли правовідносини, які регулюються ст.43 Закону України Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням, відповідно до якої допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається застрахованій особі у розмірі, що встановлюється правлінням Фонду, але не менше розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно Порядку призначення і виплати допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку особам, застрахованим в системі загальнообовязкового державного соціального страхування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 року №1751, призначення і виплата допомоги при народженні дитини та допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трьохрічного віку застрахованим особам здійснюється управліннями праці та соціального захисту населення районних держадміністрацій за рахунок коштів державного бюджету.

Відповідно до ч.2 ст.19 КАС України органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією України за Законами України.

Кабінет Міністрів України у своїй діяльності керується Конституцією та Законами України (ст.113 Конституції України).

Потрібно зазначити, що в 2010-2011 роках застрахованим в системі загальнообов'язкового державного соціального страхування особам допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років повинна була виплачуватись відповідно до ст.43 зазначеного Закону, тобто не менше розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом, оскільки обмеження дії ст.43 Закону України Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності та витратами зумовленими народженням та похованням не встановлювались, але позивачка продовжувала отримувати дану допомогу з врахуванням обмежень, тобто: з липня 2010 року - в розмірі 771 грн., з січня 2010 року - в розмірі 787грн., з грудня 2011 року - в розмірі 799 грн., з січня 201 1 року - в розмірі 816 грн., з квітня 2011 року - 832 грн., щомісячно.

В даному випадку Закон України Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням визначає порядок і розміри даної допомоги.

Виплата допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років в розмірі меншому, ніж це передбачено законом є неправомірною, оскільки суперечить базовим положенням Конституції України про статус закону України як акта вищої юридичної сили в системі нормативно-правових актів держави та самому Закону, який регулює зазначені відносини.

Крім того, відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 1 листопада 1996 року №9 Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя, судам необхідно виходити з того, що нормативно-правові акти будь-якого державного чи іншого органу (акти Президента України, постанови Верховної Ради України, постанови і розпорядження Кабінету Міністрів України, нормативно - правові акти Верховної Ради Автономної Республіки Крим чи рішення Ради міністрів Автономної Республіки Крим, акти органів місцевого самоврядування, накази та інструкції міністерств і відомств, накази керівників підприємств, установ та організацій тощо) підлягають оцінці на відповідність як Конституції, так і закону.

Якщо при розгляді справи буде встановлено, що нормативно-правовий акт, який підлягав застосуванню, не відповідає чи суперечить законові, суд зобов'язаний застосувати закон, який регулює ці правовідносини.

Згідно приписам ст.9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Суд вирішує справи на підставі Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. У разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 13 червня 2007 року №8 Про незалежність судової влади зазначено, що відповідно до статей 8 та 22 Конституції України не підлягають застосуванню судами закони та інші нормативно-правові акти, якими скасовуються конституційні права і свободи людини та громадянина, а також нові закони, які звужують зміст та обсяг встановлених Конституцією України і чинними законами прав і свобод (абз.1 п.19).

Відповідно до положень Конституції України, найвищою соціальною цінністю в Україні є людина, її права і свободи та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, а їх утвердження і забезпечення є головним обов'язком держави (ст. 3), права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними (стаття 21), їх зміст і обсяг при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не може бути звужений (стаття 22).

Зупинення дії положень законів, якими визначено права і свободи громадян, їх зміст та обсяг, є обмеженням прав і свобод і може мати місце лише у випадках, передбачених Основним Законом України (лише в умовах воєнного або надзвичайного стану на певний строк).

Окрім того, встановлений ч. 2 ст. 95 Конституції України, ч. 2 ст. 38 Бюджетного Кодексу перелік правовідносин, які регулюються Законом про Державний бюджет України, є вичерпним, а тому цей закон не може скасовувати чи змінювати обсяг прав і обовязків, пільг, компенсацій і гарантій, передбачених іншими законами України, зокрема Законом України Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності та витратами зумовленими народженням та похованням та не може будь-яким чином змінювати визначене іншими законами України правове регулювання суспільних відносин.

Таким чином відповідач неправомірно обмежував позивачку у її праві на отримання допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку в розмірі, зазначеному в ст.43 Закону України Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності та витратами зумовленими народженням та похованням, чим порушив її право на соціальний захист.

Як вбачається з адміністративного позову, позивачка просить про захист своїх прав на отримання допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період з 21 грудня 2010 року по 21 червня 2011 року.

Разом з тим. обираючи спосіб захисту порушеного права позивачки, слід керуватися тим, що відповідно до положень Закону України Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності та витратами зумовленими народженням та похованням зазначена допомога призначається і виплачується управлінням праці та соціального захисту населення.

З огляду на те, що спеціальним Законом, який встановлює гарантований державою рівень матеріальної підтримки осіб, які здійснюють догляд за дитиною до досягнення нею трирічного віку, функції щодо призначення та виплати відповідної допомоги віднесено до компетенції органів соціального забезпечення, тому суд не уповноважений здійснювати розрахунки сум зазначеної допомоги, а також стягувати вказані суми.

Також ч.2 ст.99 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч.І ст.100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку.

Позивачкою заява про поновлення пропущених строків звернення до суду не подавалася.

Враховуючи зазначене, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог, відповідно до ч.2 ст. 11 КАС України, оскільки це необхідно для повного захисту прав позивачки та зобовязати відповідача провести перерахунок та виплату позивачці допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, відповідно до ст.43 Закону України Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності та витратами зумовленими народженням та похованням, починаючи з 29 грудня 2010 року по 21 червня 201 і року, оскільки позивачка вернулася з позовом до суду 29 червня 2011 року.

Позивачці в частині зобовязання відповідача в подальшому виплачувати допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі, передбаченому Законом України Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності та витратами зумовленими народженням та похованням слід відмовити, оскільки суд, відповідно до ст.ст.105, 162 КАС України, має зазначити початкову та кінцеву дату здійснення такого нарахування і не може на майбутнє передбачати певні дії.

Статтею 162 КАС України передбачено, що у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання протиправними рішення субєкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності.

Відповідач є розпорядником коштів на вказані видатки, проте допустив протиправну бездіяльність і позивачці в добровільному порядку заборгованості у повному обсязі не виплатив.

Керуючись ет.ст.8, 22 Конституції України, Законом України Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням, ст.ст. 10, 11,71, 86, 99, 100, 122, 128, 159, 162, 163, 167, 186 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати дії управління праці та соціального захисту населення Олевської районної державної адміністрації Житомирської області щодо недонарахування та недовиплати ОСОБА_3 щомісячної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку не у відповідності із ст.43 Закону України Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням за період з 29 грудня 2010 року по 21 червня 2011 року протиправними.

Зобовязати управління праці та соціального захисту населення Олевської районної державної адміністрації Житомирської області провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, відповідно до ст.43 Закону України Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням, встановивши її на рівні розміру прожиткового мінімуму для дітей віком до шести років, визначеного законодавством щомісячно, за період з 29 грудня 2010 року по 21 червня 2011 року, з урахуванням проведених виплат.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Олевської районної державної адміністрації Житомирської області про визнання дій протиправними, стягнення недоплаченої допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період з 2! грудня 2010 року по 28 грудня 2010 року - залишити без розгляду.

Управління праці та соціального захисту населення Олевської районної державної адміністрації Житомирської області звільнене від сплати державного мита на підставі п.7 ч. 1 ст. 4 Декрету Кабінету Міністрів України Про державне мито.

ОСОБА_1 звільнити від сплати державного мита на підставі п.!8 ч.І ст.4 Декрету Кабінету Міністрів України Про державне мито.

В решті позову ОСОБА_1 відмовити.

Суддя: ОСОБА_4