Справа № П/811/1515/15
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2015-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

10 вересня 2015 рокусправа № П/811/1515/15

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Дурасової Ю.В.

суддів: Юрко І.В. Іванова С.М.

за участю секретаря судового засідання: Комар Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління МВС України в Кіровоградській області

на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 03 червня 2015 року.

у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління МВС України в Кіровоградській області, третя особа Головне управління Державної казначейської служби України в Кіровоградській області про визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 03 червня 2015 року адміністративний позов ОСОБА_1 - задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області щодо своєчасної невиплати грошового забезпечення за січень 2015 р. Стягнуто з Управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 500 (п'ятсот) гривень. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідачем (Управлінням МВС України в Кіровоградській області) подано апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права просить скасувати оскаржуванну постанову в частині задоволення позову ОСОБА_1 та постановити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовної заяви в повному обсязі. В апеляції зазначає, що оскільки позивачу зменшено нарахування та виплату грошової премії за грудень 2014 року у розмірі 10 % у зв'язку з наказом УМВС від 24.12.2014 р. №1330, який скасований судом, проте постанова не набрала законної сили, а тому в цій частині позову вимоги позивача є передчасними. Крім того, відповідач зазначає про те, що не допускав бездіяльності щодо своєчасного нарахування грошового забезпечення, оскільки дані обставини виникли через нечіткість наказу №1330, за розтлумаченням якого звертався працівник кадрової служби. Також представник відповідача вказує, що у позивача відсутні документальні підтвердження понесених моральних страждань.

Учасники процесу в судове засіданні не з'явилися, про час і місце судового засідання повідомлені належним чином. В силу ч.1 ст. 41 КАС України судове засідання не фіксувалося технічними засобами.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що Наказом УМВС України в Кіровоградській області №1330 від 24.12.2014року "Про порушення службової дисципліни працівниками УБОЗ УМВС в області та їх покарання" ОСОБА_1 попереджено про неповну посадову відповідність та зменшено розмір грошової премії за грудень поточного року на 10% від суми, яка буде нарахована. При цьому, п.2 зазначеного наказу зобов'язано начальника ВФЗБО УМВС в області не нараховувати грошове утримання у період з 12 грудня 2014 року до теперішнього часу (а.с.15).

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 04.02.2015 р. у справі №П/811/4601/14 визнано неправомірними та скасовано п.1, 2 наказу начальника УМВС України в Кіровоградській області №1330 від 24.12.2014 р. "Про порушення службової дисципліни працівниками УБОЗ УМВС в області та їх покарання" (а.с.7-10), яка набрала законної сили 28.05.2015 р. (на день звернення позивача з позовом зазначена постанова не набрала законної сили (а.с.33)).

Відповідно до розрахункового листа за грудень 2014 року (а.с.48) та довідки про нараховане грошове забезпечення (а.с.45) грошове забезпечення за грудень 2014 року нараховано і виплачено ОСОБА_1 19.12.2014 р. та 26.12.2014 р. в сумі 5028,08 грн., саме така сума надійшла на картковий рахунок позивача (а.с.14зв.). Водночас, нарахування проведено за 31 день, тобто, без урахування наказу №1330 від 24.12.2014р., яким зменшено суму премії та період за який підлягає нараховувати грошове зобов'язання.

Згідно розрахункового листка за лютий 2015 р. (а.с.47) та довідки про нараховане грошове забезпечення (а.с.45) грошове забезпечення за січень 2015 р. нараховано ОСОБА_1 не у січні, а у лютому 2015 р. Водночас, із нарахованого позивачу грошового забезпечення за січень 2015 р. відповідачем утримано надмірно виплаченого грошового забезпечення за грудень 2014 року 10% премії та суму грошового забезпечення за період з 12.12.14 по 24.12.14.

Дані відрахування із суми нарахованого грошового утримання здійснені на підставі наказу начальника УМВС України в Кіровоградській області №1330 від 24.12.2014 р. "Про порушення службової дисципліни працівниками УБОЗ УМВС в області та їх покарання".

Грошове забезпечення за січень 2015 р. позивачу нараховане в лютому, що підтверджується довідкою про нараховане грошове забезпечення та виплачено позивачу, що підтверджується платіжним дорученням №369 від 18.02.2015 р. (а.с.59-60) та даними про зарахування на картковий рахунок позивача 20.02.2015 р. грошових коштів у сумі 6722,65 грн. (а.с.30).

Судом апеляційної інстанції встановлено, що до даних правовідносин суд першої інстанції правильно застосував норми ЗУ "Про міліцію", Постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 р. №1294 "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення, Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, затвердженої наказом МВС України від 31 грудня 2007 р. N 499 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 12 березня 2008 р. за N 205/14896.

Згідно з частиною 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції і вважає за необхідне зазначити.

Згідно з ч.1 ст.19 Закону України "Про міліцію", форми і розміри грошового забезпечення працівників міліції встановлюються Кабінетом Міністрів України і повинні забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування якісного особового складу міліції, диференційовано враховувати характер і умови роботи, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності і компенсувати їх фізичні та інтелектуальні затрати.

Відповідно до п.1 Постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 р. №1294 "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

У відповідності до пп.3.2.1 п.3.2 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, затвердженої наказом МВС України від 31 грудня 2007 р. № 499 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 12 березня 2008 р. за № 205/14896, особам рядового і начальницького складу, що звільнені від служби через хворобу на підставі листків непрацездатності або перебувають у відпустці через хворобу, зберігається виплата грошового забезпечення в розмірі, одержуваному на день хвороби, але не більш ніж за чотири місяці, крім випадків, коли законодавством України передбачені більш тривалі строки перебування на лікуванні.

Своєчасність одержання винагороди за працю є конституційним правом працівника, порушення якого не може обґрунтовуватися не зрозумілістю наказів керівництва, які впливають на розмір такої винагороди (грошового забезпечення).

Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що з приводу роз'яснення змісту наказу №1330 від 24.12.2014р. посадова особа ВФЗБО УМВС України в Кіровоградській області звернулася лише 03.02.2015 р., тобто після спливу строку встановленого Інструкцією для проведення нарахування та виплати грошового забезпечення.

Враховуючи вищеописане, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовної вимоги про визнання протиправною бездіяльність УМВС України в Кіровоградській області щодо своєчасної невиплати грошового забезпечення за січень 2015 р.

З огляду на зміст частини 1 статті 12 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 р. №2011-ХІІ, норми якого з огляду на п.1 ч.1 ст.3 поширюються, зокрема, на військовослужбовців правоохоронних органів, встановлено, що військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. При цьому, частиною 2 зазначеного Закону передбачено, що ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах, визначених законодавством України.

Таким чином, із аналізу зазначених норм випливає, що права та гарантії встановлені Конституцією та законами України поширюються на військовослужбовців із врахуванням законодавчо встановлених особливостей, а не за умови, якщо вони безпосередньо визначені спеціальним законодавством, яке врегульовує питання, пов'язані з прийняттям, проходженням та звільненням зі служби в органах внутрішніх справ України.

Відповідно до частини 1 статті 2371 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, , що бездіяльність відповідача щодо своєчасного не нарахування та не виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення за січень 2015 року, яке є основним засобом для існування сім'ї позивача, обумовила необхідність вжиття позивачем додаткових заходів для пошуку коштів з метою забезпечення родини.

Отже, в межах апеляційної скарги порушень судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при вирішенні цієї справи не допущено. Правова оцінка обставин у справі дана вірно, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення залишити без змін.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 198, ст. 200, 205, 206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління МВС України в Кіровоградській області - залишити без задоволення.

Постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 03 червня 2015 р. у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління МВС України в Кіровоградській області, третя особа Головне управління Державної казначейської служби України в Кіровоградській області про визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів відповідно до ст. 212 та ч.5 ст. 254 КАС України.

Головуючий: Ю.В. Дурасова

Суддя: І.В. Юрко

Суддя: С.М. Іванов