Справа № 357/3014/15-а
Суддя: Земляна Г.В.
Дата ухвалення: 2015-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 357/3014/15-а Головуючий у 1-й інстанції: Шовкопляс О.П. Суддя-доповідач: Земляна Г.В.
У Х В А Л А

Іменем України

02 вересня 2015 року м. Київ

колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Земляної Г.В.

суддів Межевича М.В., Сорочко Є.О.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у Білоцерківському районі Київської області на постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 30 березня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України у Білоцерківському районі Київської області про проведення перерахунку пенсії,-

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач, ОСОБА_2, 31.12.2014 року звернулася до суду з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України у Білоцерківському районі Київської області (далі відповідач), в якому просить суд визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не здійснення йому нарахування і виплати та зобов'язати провести перерахунок та виплату з 01.01.2014 року доплати до пенсії та основну та додаткову пенсію відповідно до ст.ст. 39, 50,54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 30 березня 2015 року вимоги позивача за період з 01.01.2014 року по 30.06.2014 року залишені без розгляду на підставі ст.100 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 30 березня 2015 року позовні вимоги задоволено частково. Визнано дії відповідача щодо призначення та виплати пенсії неправомірними, зобов'язано відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії позивачу, виходячи з розміру визначеного ст.39,50,54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи», в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії у розмірі 75 % мінімальних пенсій за віком, виходячи з розміру встановлено ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»; доплату до пенсії за проживання в зоні посиленого радіоекологічного контролю в розмірі однієї мінімальної зарплати за період з 01.07.2014 року по 03.08.2014 року з урахуванням проведених виплат. В решті позову відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою суду першої інстанції, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні вимог адміністративного позову.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 197 КАС України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справ матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які прийняті у порядку скороченого провадження за результатами розгляду справ, передбачених пунктами 1, 2 частини першої ст. 183-2 КАС України.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції залишенню без змін з наступних підстав.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 1, 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що вимога позивача щодо зобов`язання УПФУ здійснити перерахунок та виплату додаткової пенсії та пенсія для інвалідів відповідно до ст. 39, 50,54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з 01.07.2014 року по 03.08.2014 року є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він знайшов підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач віднесений до І категорії осіб, які постраждати внаслідок Чорнобильської катастрофи, є інвалідом ІІ групи, перебуває на обліку в УПФУ та отримує пенсію згідно з Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а також проживає на території радіоактивного забруднення.

У відповідності до ст. 49 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Згідно ч. 1 ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», пенсіонерам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення, проводиться доплата до пенсії, яка становить у зоні посиленого радіоекологічного контролю - одна мінімальна заробітна плата.

За змістом ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особам, віднесеним до категорії 1, інвалідам IІ групи призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірах - 75 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Частиною 4 статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» встановлено, що в усіх випадках розмір пенсії для інвалідів ІІ групи, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою не може бути нижчим 8 мінімальних пенсій за віком.

Враховуючи вищевикладене позивач має право на одержання щомісячної додаткової пенсії 75% мінімальної пенсії за віком, а розмір пенсії не може бути нижчим 8 мінімальних пенсій за віком.

Розмір прожиткового мінімуму для осіб щорічно встановлюється Законом України «Про державний бюджет України» на відповідний рік.

Так, Закон України «Про державний бюджет України на 2014 рік» в редакції від 16 січня 2014 року не містив жодної норми, яка б обмежувала у 2014 року пряме застосування Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", зокрема статті 39, 50, 54 даного Закону, яким визначено перерахунок пенсії.

При цьому, Законом від 31.07.2014 № 1622-VII «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» до останнього були внесені зміни (які набрали чинності 03.08.2014 року) та доповнено Прикінцеві положення пунктом 6-7,згідно якого приписи ст. ст. 39, 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»

За таких обставин у період з 01.01.2014 року по 03.08.2014 року чинним законодавством передбачено виплати пенсій у розмірах, визначених ст. ст. 39, 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а не у розмірі, встановленому постановою КМ України.

Таким чином, за зазначений період відповідач неправомірно виплачував доплати до пенсії у розмірах, менших аніж передбачено нормами ст.ст. 39, 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», оскільки в законі на той час не було обмежень до цих виплат.

Аналогічна позиція викладена у рішенні Вищого адміністративного суду України від 22.09.2014 року у справі № К/800/48769/14.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується в висновком суду першої інстанції, щодо часткового задоволення позовних вимог та зобов'язання відповідача здійснити перерахунок пенсії позивача та виплатити відповідно до ст.ст.39, 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з 01.07.2014 року по 03.08.2014 року.

При цьому апеляційна скарга не містить посилання на обставини, передбачені статтями 202 - 204 Кодексу адміністративного судочинства України, за яких рішення суду підлягає скасуванню.

Вказані в апеляційній скарзі процесуальні порушення не призвели до неправильного вирішення справи і не є підставою для скасування судового рішення.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, в зв'язку з чим апеляційна скарга залишається без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.4, 8-11, 160, 183-2, 197, 198, 200, 205, 207, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у Білоцерківському районі Київської області - залишити без задоволення.

Постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 30 березня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала є остаточною та оскарженю не підлягає.

Головуючий суддя: Г.В.Земляна

Судді: М.В. Межевич

Є.О. Сорочко

Головуючий суддя Земляна Г.В.

Судді: Сорочко Є.О.

Межевич М.В.