Справа № 2а-5600/08/0970
Суддя: Ніколін В.В.
Дата ухвалення: 2011-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2011 р. Справа № 28449/09

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Ніколіна В.В.,

суддів Заверухи О.Б., Любашевського В.П.,

при секретарі Грищишин Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Івано-Франківського обласного управління у справах захисту прав споживачів на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23.04.2009 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Івано-Франківське обласне управління у справах захисту прав споживачів про скасування постанови № 820 від 23.09.2008 року про накладення стягнення у вигляді штрафу в розмірі 86410 грн., -

ВСТАНОВИЛА :

В жовтні 2008 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Івано-Франківського обласного управління у справах захисту прав споживачів про скасування постанови № 820 від 23.09.2008 року про накладення стягнення у вигляді штрафу в розмірі 86410 грн.

В позові ОСОБА_1 покликається на те, що за наслідками проведених перевірок дотримання законодавства про захист прав споживачів 27.12.2007 року та 15.04.2008 року, в підприємця ОСОБА_1, Івано-Франківським обласним управлінням у справах захисту прав споживачів, було виявлено ряд порушень чинного законодавства про захист прав споживачів та, як наслідок було складено приписи щодо усунення порушень. В зазначених приписах вимоги ним не було усунуто, то відносно ОСОБА_1 було винесено постанови про адміністративні правопорушення, а також постанову про накладення стягнення у вигляді штрафу. З даною постановою позивач не погоджується так, як вважає, що при винесенні постанови №280 від 23.09.2008 року, начальником управління не було взято до уваги та не з'ясовано ряд обставин, які мають велике значення для вирішення питання про накладення стягнення.

Оскаржуваною постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23.04.2009 року позов задоволено повністю, а саме постанову Івано-Франківського обласного управління у справах захисту прав споживачів № 280 від 23.09.2008 року про накладення стягнення - скасовано.

У поданій апеляційній скарзі відповідач просить зазначену постанову скасувати та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог, покликаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Вимоги за апеляційною скаргою обґрунтовує тим, що 15.04.2008 року працівниками управління складено акт перевірки № 0205 згідно якого підприємця ОСОБА_1 відповідно до ч. 2 ст. 1882 КУпАП притягнуто до адміністративної відповідальності за невиконання припису до акту перевірки від 27.12.2007 року № 000984. Також, приписом до акту підприємця зобов'язано повернути споживачу ОСОБА_2 кошти за придбаний неякісний товар в сумі 8641 грн. Дану вимогу споживачем викладено в заяві до підприємця від 15.11.2007р.

В зв'язку з невиконання припису до акту перевірки від 15.04.2008 року № 0205 та керуючись ст. 250 Господарського кодексу України відповідно до п. 13 ст. 26, п. 1 ст. 23 Закону України «Про захист прав споживачів» 23.09.2008р. до підприємця ОСОБА_1 винесено постанову про накладення стягнення № 280, а саме за невиконання вимог споживача установлених частиною першою ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів» в частині повернення коштів за придбаний неякісний товар та накладено штраф у десятикратному розмірі вартості неякісної реалізованої споживачу продукції, що становить 86410 грн. Зі сторони управління було дотримано всіх норм чинного законодавства.

У постанові від 23.04.2009 року суд посилається на договір доручення від 01.02.2005 року, що укладений між ПП ОСОБА_1 та ТзОВ виробничо-комерційною фірмою «Біолог». Слід відзначити, що відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України споживач має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми. Так, як згідно товарного чеку від 18.08.2005 року, який був долучений до матеріалів справи, кошти за придбаний покрівельний матеріал від споживача отримав саме ОСОБА_1 і вимогу щодо повернення коштів за неякісний товар споживач пред'являв ОСОБА_1, як продавцю (суб'єкт господарювання, який згідно з договором реалізує споживачеві товари або пропонує їх до реалізації - п. 18 ст. 1 Закону України) цього товару.

Крім цього, відповідно до ч. 12 ст. 8 Закону України виробник зобов'язаний відшкодувати всі збитки продавцю, який розглядає претензію споживача до придбаного товару.

Також у постанові Івано-Франківського окружного адміністративного суду в мотивувальній частині вказано, що начальником управління у справах захисту прав споживачів при винесенні постанови про накладення стягнення на підприємця ОСОБА_1, не враховано той факт, що на момент винесення постанови справа про розірвання договору купівлі-продажу та повернення коштів, перебувала на розгляді місцевого суду. Однак, судом не взято до уваги той факт, що управління у справах захисту прав споживачів було вимушене подати позовну заяву в інтересах споживача ОСОБА_2 до суду для задоволення його законних вимог, оскільки підприємець ОСОБА_1 порушуючи законодавство про захист прав споживачів відмовився добровільно повертати коштів за неякісну продукцію, за що його притягнуто до відповідальності відповідно до ч. 1 ст.23 Закону України.

Крім цього, суд аналізуючи ч. 1 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів» прийшов до висновку, що вимозі споживача про повернення сплаченої за товар грошової суми повинно передувати розірвання договору. Слід зазначити, що відповідно до п.4 ч. 1 ст.708 ЦК України покупець у разі продажу йому товару неналежної якості має право відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми, що в даному випадку було зроблено зі сторони споживача. Тобто, трактування норми ч. 1 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів» судом першої інстанції є неправильним, оскільки відповідно до цивільного законодавства розірвання договору купівлі-продажу є повернення неякісного товару продавцю та відшкодування сплаченої за товар грошової суми покупцю. Оскільки, відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів» доставка великогабаритних товарів і товари вагою понад п'ять кілограмів продавцю здійснюється за рахунок продавця, а саме підприємець ОСОБА_1 був зобов'язаний за власний рахунок забрати у споживача неякісний товар та повернути за нього кошти.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подана скарга підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Задовольняючи позов ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що вимозі споживача про повернення сплаченої за товар грошової суми повинно передувати розірвання договору. В судовому засіданні встановлено, що в квітні 2008 року Івано-Франківське обласне управління у справах захисту прав споживачів в інтересах ОСОБА_2, звернулось до Івано-Франківського міського суду з позовом до приватного підприємця ОСОБА_1, про розірвання договору купівлі-продажу, повернення коштів за неякісний покрівельний матеріал та відшкодування збитків. На час винесення рішення про накладення стягнення за № 280 від 23.09.2008 року, дана справа вирішена не була. Дана обставина не заперечується сторонами по справі. А тому, виходячи із вищенаведеного, суд першої інстанції прийшов до висновку, що дії начальника Івано-Франківського обласного управління у справах захисту прав споживачів, з приводу накладення стягнення на підприємця ОСОБА_1, за невиконання вимоги споживача в частині повернення коштів за придбаний неналежної якості товар, такими, що суперечать положенню ч. 1 ст.8 Закону України «Про захист прав споживачів», так як не враховано той факт, що на момент винесення постанови про накладення стягнення, справа про розірвання договору купівлі-продажу та повернення коштів, перебувала на розгляді місцевого загального суду та не була вирішена по суті.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку колегії суддів, не відповідають нормам матеріального права.

Як вбачається з матеріалів справи, внаслідок проведеної Івано-Франківським обласним управлінням у справах захисту прав споживачів, перевірки 27.12.2007 року, яка проводилась за заявою споживача, щодо втрати придбаним товаром якості, було виявлено ряд порушень та приписом зобов'язано позивача ОСОБА_1, на письмову заяву споживача провести експертизу покрівельного матеріалу «Біолайн». За невиконання вимог припису, 18.02.2008 року, начальником Івано-Франківського обласного управління у справах захисту прав споживачів, винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення №57 та постанову про накладення стягнення №12. Штрафні санкції за даними постановами позивачем було сплачено в повному обсязі.

15.04.2008 року, Івано-Франківським обласним управлінням у справах захисту прав споживачів, було проведено перевірку дотримання законодавства про захист прав споживачів, за результатами якої складено акт № 0205. Під час перевірки, було виявлено ряд порушень законодавства про захист прав споживачів, та приписом зобов'язано позивача повернути споживачу кошти за придбаний товар - покрівельний матеріал «Біолайн», в сумі 8641 грн. В зв'язку із невиконанням ОСОБА_1, вимог припису, начальником Івано-Франківського обласного управління у справах захисту прав споживачів, 09.06.2008 року, винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Згідно положень п.1 ч. 1 ст. Закону України «Про захист прав споживачів», у разі порушення законодавства про захист прав споживачів суб'єкти господарювання сфери торговельного та інших видів обслуговування, у тому числі ресторанного господарства, несуть відповідальність за відмову споживачу в реалізації його прав, установлених частиною першою статті 8 і частиною третьою статті 10 цього Закону, - у десятикратному розмірі вартості продукції виходячи з цін, що діяли на час придбання цієї продукції, але не менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 26 Закону«Про захист прав споживачів», спеціально уповноважений центральний орган виконавчої влади у сфері захисту прав споживачів та його територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі здійснюють державний контроль за додержанням законодавства про захист прав споживачів, забезпечують реалізацію державної політики щодо захисту прав споживачів і мають право накладати на суб'єктів господарювання сфери торгівлі і послуг, у тому числі ресторанного господарства, стягнення, передбачені статтею 23 цього Закону, в порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України.

23.09.2008 року, начальником Івано-Франківського обласного управління у справах захисту прав споживачів, винесено постанову про накладення стягнення за №280, якою за невиконання вимог споживача в частині повернення коштів в сумі 8641 грн., за придбаний неякісний товар, до ОСОБА_1, застосовано штраф в сумі 86 410 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів», у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов'язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 708 ЦК України покупець у разі продажу йому товару неналежної якості має право відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми, що в даному випадку було зроблено зі сторони споживача, а тому суд першої інстанції не вірно дійшов до висновку, що норма ч. 1 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів» зобовязує розірвання договору купівлі-продажу та повернення неякісного товару продавцю та відшкодування сплаченої за товар грошової суми продавцем, оскільки, відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів» доставка великогабаритних товарів і товари вагою понад п'ять кілограмів продавцю здійснюється за рахунок продавця, а саме підприємець ОСОБА_1 був зобов'язаний за власний рахунок забрати у споживача неякісний товар та повернути за нього кошти.

Крім того, колегією встановлено, що приватний підприємець ОСОБА_1, реалізовував покрівельний матеріал «Біолайн» на підставі договору доручення від 01.02.2005 року. Відповідно до пп. 1,2 розділу 1 цього договору повірений - ОСОБА_1, зобов'язується від імені і за рахунок Довірителя - ТзОВ виробничо-комерційна фірма «Біолог», заключати угоди з фізичними та юридичними особами по реалізації покрівельного матеріалу «Біолайн» та комплектуючих виробів до нього, в порядку та на умовах визначених довірителем, а довіритель зобов'язується сплачувати повіреному винагороду відповідно до умов цього договору.

Враховуючи вищезазначене колегія суддів звертає увагу не те, що відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми. Так, як згідно товарного чеку від 18.08.2005 року, який був долучений до матеріалів справи, кошти за придбаний покрівельний матеріал від споживача отримав саме ОСОБА_1 і вимогу щодо повернення коштів за неякісний товар споживач пред'являв ОСОБА_1, як продавцю (суб'єкт господарювання, який згідно з договором реалізує споживачеві товари або пропонує їх до реалізації - п. 18 ст.1 Закону України) цього товару.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що начальником Івано-Франківського обласного управління у справах захисту прав споживачів, винесено оскаржувану постанову, з врахуванням усіх обставин, які мали значення у вирішенні питання про накладення стягнення відносно приватного підприємця ОСОБА_1, а тому, постанова про накладення стягнення за №280 від 23.09.2008 року, не підлягає до скасування.

На підставі викладеного і статті 202 КАС України підставою для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання, а тому колегія суддів в задоволення позову вважає вірним, рішення суду першої інстанції - скасувати і прийняти нове рішення про відмову в позові.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст.ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Івано-Франківське обласне управління у справах захисту прав споживачів задовольнити.

Постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23.04.2009 року у справі № 2а-5600/08 скасувати, та прийняти нову постанову, якою в позові ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду у порядку адміністративного судочинства протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий В.В. Ніколін

Судді О.Б. Заверуха

ОСОБА_3