Справа № 2-а-240/11
Суддя: Стратович О. В.
Дата ухвалення: 2011-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Олевський районний суд Житомирської області
Справа № 2-а-240/11
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2011 року м. Олевськ

Суддя Олевського районного суду Житомирської області Стратович О.В. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Олевської районної державної адміністрації Житомирської області про визнання дій протиправними та стягнення допомоги та доплати громадянам, які проживають та працюють на території радіоактивного забруднення ,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить суд визнати дії відповідача неправомірними та стягнути на його користь з Управління праці та соціального захисту населення Олевської районної державної адміністрації Житомирської області за період з 01 червня 2010 року по 31 листопада 2010 року - 2132,20 грн. допомоги як особі , яка проживає на території радіоактивного забруднення та 10661,00 грн. доплати до заробітної плати як особі, яка працює на території радіоактивного забруднення, передбачених ст.ст. 37,39 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, у звязку з тим, що він є потерпілим внаслідок Чорнобильської катастрофи, проживає та працює на радіоактивно забрудненій території і має право на зазначені пільги.

Крім того, позивач просить допустити негайне виконання постанови суду в частині стягнення з відповідача заборгованості по допомозі та доплаті як особі, який проживає та працює на території радіоактивного забруднення.

Позивач в судове засідання не зявився, але від нього надійшла письмова заява про розгляд справи без його участі, позовну заяву підтримує повністю.

Управління праці та соціального захисту населення Олевської районної державної адміністрації Житомирської області відносно позову заперечують, про що надали відповідне заперечення, з проханням про розгляд справи без їх участі.

Встановлено, що позивач є потерпілим внаслідок Чорнобильської катастрофи 3-ї категорії та проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1, територія якого відповідно до Переліку населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 106 від 23 липня 1991 року - відноситься до зони гарантованого добровільного відселення , ще- стверджується копією посвідчення потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи, копією паспорту позивача, довідкою з місця проживання.

Позивачка працює в ДП «Олевське лісове господарство», яке фінансується стосовно зазначених виплат відповідачем та отримував щомісячно допомогу в розмірі 2,10 грн. та доплату в розмірі 10,50 грн. відповідно до постанови КМ України від 26 липня 1996 року №836, що стверджується довідкою з місця роботи, довідкою з місця проживання , обставинами, зазначеними у запереченні відповідача.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, вважаю, що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються ст.ст. 37, 39 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи з якої слідує, що громадянам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення виплачується у зоні гарантованого добровільного відселення щомісячна грошова допомога на придбання чистих продуктів харчування у розмірі - 40 % від мінімальної заробітної плати, а також виплачується щомісячна грошова доплата до заробітної плати працюючим в розмірі двох мінімальних заробітних плат, які встановлені на час виплати. Допомога та доплата нараховуються та виплачуються за місцем проживання та роботи.

В даному випадку Закон України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи визначає порядок і розміри допомоги та доплати.

Виплата допомоги та доплати по постанові КМ України від 26 липня 1996 року № 836 є неправомірними, оскільки постанова суперечить базовим положенням Конституції України про статус закону України як акта вищої юридичної сили в системі нормативно-правових актів держави та самому Закону, який регулює зазначені відносини.

Крім того, відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 1 листопада 1996 року N 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», судам необхідно виходити з того, що нормативно-правові акти будь-якого державного чи іншого органу (акти Президента України, постанови Верховної Ради України, постанови і розпорядження Кабінету Міністрів України, нормативно-правові акти Верховної Ради Автономної Республіки Крим чи рішення Ради міністрів Автономної Республіки Крим, акти органів місцевого самоврядування, накази та інструкції міністерств і відомств, накази керівників підприємств, установ та організацій тощо) підлягають оцінці на відповідність як Конституції, так і закону.

Якщо при розгляді справи буде встановлено, що нормативно-правовий акт, який підлягав застосуванню, не відповідає чи суперечить законові, суд зобов'язаний застосувати закон, який регулює ці правовідносини.

Згідно приписам ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Суд вирішує справи на підставі Конституції та законів У країни, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. У разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту , суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Також з ч. 2 ст. 19 КАС України адміністративні справи з приводу оскарження правових актів індивідуальної дії, а також дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень, які прийняті (вчинені, допущені) стосовно конкретної фізичної чи юридичної особи (їх обєднань) , вирішуються за вибором позивача адміністративним судом за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування, знаходження) цієї особи-позивача або адміністративним судом за місцезнаходженням відповідача, крім випадків передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 21 КАС України позивач може заявити кілька вимог в одній позовній заяві , якщо вони повязані , якщо вони повязані між собою. Якщо справа щодо повязаних вимог територіально підсудна різним місцевим адміністративним судам, то її розглядає один з цих судів за вибором позивача.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 13 червня 2007 року № 8 «Про незатежність судової влади» зазначено, що відповідно до статей 8 та 22 Конституції України не підлягають застосуванню судами закони та інші нормативно-правові акти, якими скасовуються конституційні права і свободи людини та громадянина, а також нові закони, які звужують зміст та обсяг встановлених Конституцією України і чинними законами прав і свобод (абз. 1 п. 19).

Відповідно до положень Конституції України, найвищою соціальною цінністю в Україні є людина, її права і свободи та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, а їх утвердження і забезпечення є головним обов'язком держави (ст. 3), права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними (стаття 21), їх зміст і обсяг при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не може бути звужений (стаття 22).

Зупинення дії положень законів, якими визначено права і свободи громадян, їх зміст та обсяг, є обмеженням прав і свобод і може мати місце лише у випадках, передбачених Основним Законом України (лише в умовах воєнного або надзвичайного стану на певний строк).

Окрім того, встановлений ч. 2 ст. 95 Конституції України, ч. 2 ст. 38 Бюджетного Кодексу перелік правовідносин, які регулюються Законом про Державний бюджет України, є вичерпним, а тому цей закон не може скасовувати чи змінювати обсяг прав і обов'язків, пільг, компенсацій і гарантій, передбачених іншими законами України, зокрема Законом України «Про статус і соціальний статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та не може будь-яким чином змінювати визначене іншими законами України правове регулювання суспільних відносин.

Відповідно до п. 2 «Порядку використання коштів державного бюджету для виконання програм, повязаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», затвердженого Постановою КМУ від 20 вересня 2005 року № 936 слідує , що розпорядниками бюджетних коштів нижчого рівня за програмами визначаються управління праці та соціального захисту населення районних (міських) держадміністрацій.

Таким чином відповідач неправомірно обмежували позивача у його праві на отримання допомоги та доплати в розмірах, зазначених в ст.ст. 37, 39 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, чим порушив його право на соціальний захист від наслідків Чорнобильської катастрофи.

Розмір мінімальної заробітної плати в Україні за період з 01 квітня 2010 року по даний час становить:

-з 01.04.2010р.-884.00 грн.

-з 01.07.2010р.-888.00 грн.

-з 01.10.2010р.-907.00 грн.

Також ч. 2 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Крім того, ч. 2 ст. 162 КАС України передбачає, що у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання протиправними рішення субєкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності , а також про стягнення з відповідача коштів.

Відповідно до наведеного, позов в частині стягнення допомоги передбаченої ст. 37 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи підлягає до задоволення в межах шестимісячного терміну з 01 червня 2010 року по 31 листопада 2010 року у розмірі 40 % мінімальної заробітної плати щомісяця за мінусом одержаних коштів по 2,10 грн. щомісяця (6 міс. х 2,10 грн. = 12,60 грн.) , тобто 2144,80 грн. 12,60 грн. отриманих коштів = 2132,20 грн. , що стверджується розрахунками зазначеними в позовній заяві, оскільки позивач звернувся за захистом своїх прав до суду 20 грудня 2010 року (тобто в межах шестимісячного терміну з дня звернення до суду).

Крім того, вважаю, що до стягнення на користь позивача підлягає доплата до заробітної плати, передбачена ст. 39 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждати внаслідок Чорнобильської катастрофи як особі, яка працює на території радіоактивного забруднення у розмірі 2-х мінімальних заробітних плат щомісяця за мінусом одержаних коштів по 10,50 грн. щомісяця, тобто за період з 01 червня 2010 року по 31 листопада 2010 року, а саме : 10724,00 грн. - 63,00 грн. одержаних коштів = 10661,00 грн. доплати до заробітної плати позивачу як особі, яка працює на території радіоактивного забруднення, що підлягає стягненню та стверджується розрахунками зазначеними в позовній заяві.

Кошти за ст.ст. 37, 39 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи підлягають стягненню з Управління праці та соціального захисту населення Олевської районної державної адміністрації Житомирської області, оскільки саме даний відповідач проводить виплати зазначених коштів.

Враховуючи те, що суд під час розгляду адміністративної справи має забезпечити повний захист порушених прав, свобод та інтересів позивача про захист яких він просить та вимоги ч. 2 ст. 162 КАС України, яка передбачає, що у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про стягнення з відповідача грошових коштів, тому суд вважає, що слід стягнути з відповідача на користь позивача вище зазначену заборгованість по допомозі в розмірі 2132,20 грн. та доплаті до заробітної плати в розмірі 10661,00 грн.

Крім того, позивач є постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи , проживає на радіоактивно забрудненій території, споживає продукти , які вирощені на цій території, отримав дози радіоактивного опромінення, знаходиться на диспансерному обліку у медичному закладі та потребує лікування з приводу хвороби, що стверджується медичною довідкою, тому постанову суду слід звернути до негайного виконання відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 256 КАС України в частині стягнення на користь позивача заборгованості по допомозі та доплаті до заробітної плати з метою захисту прав позивача на соціальний захист як постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Керуючись ст.ст. 8 22 Конституції України, ст.ст. 37, 39 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 28.02.1991 року ( з змінами і доповненнями), ст.ст. 10, 11, 18, 19,21,71, 86,99, 159, 162, 163, 167, 186,256 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Олевської районної державної адміністрації Житомирської області про визнання дій протиправними та стягнення допомоги та доплати громадянам, які проживають та працюють на території радіоактивного забруднення - задовольнити .

Визнати дії Управління праці та соціального захисту населення Олевської районної державної адміністрації Житомирської області щодо недонарахування та недовиплати ОСОБА_1 коштів, передбачених ст. ст. 37, 39 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи - протиправними.

Стягнути з Управління праці та соціального захисту населення Олевської районної державної адміністрації Житомирської області з рахунку № 0584, код 03192610, МФО 811039 УДК Житомирської області на користь ОСОБА_1 - 2132,20 гривень допомоги , як особі яка проживає на території радіоактивного забруднення, передбаченої ст. 37 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи за період з 01 червня 2010 року по 31 листопада 2010 року .

Стягнути з Управління праці та соціального захисту населення Олевської районної державної адміністрації Житомирської області з рахунку № 0584, код 03192610, МФО 811039 УДК в Житомирській області на користь ОСОБА_1 - 10661 грн. доплати до заробітної плати як особі, яка працює на території радіоактивного забруднення, передбаченої ст. 39 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи за період з 01 червня 2010 року по 31 листопада 2010 року

ОСОБА_1 та Управління праці та соціального захисту населення Олевської районної державної адміністрації Житомирської області від сплати державного мита звільнити на підставі Декрету Кабінету Міністрів України „Про державне мито.

Допустити негайне виконання постанови суду в частині стягнення з Управління праці та соціального захисту населення Олевської районної державної адміністрації Житомирської області на користь ОСОБА_1 2132,20 грн. допомоги та 10661 грн. доплатило заробітної плати к особі, яка проживає та працює на території радіоактивного забруднення.

Постанова суду в частині негайного виконання стягнення зазначених сум набирає законної сили з моменту її винесення.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через Олевський районний суд Житомирської області протягом десяти днів з дня її проголошення, а у разі застосування судом частини 3 ст. 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: ОСОБА_2