Справа № 826/12219/15
Суддя: Губська Л.В.
Дата ухвалення: 2015-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Губська Л.В.
ПОСТАНОВА

Іменем України

28 вересня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючий-суддя Губська Л.В.

судді Ісаєнко Ю.А.,

Оксененко О.М.

при секретарі Агаркові Б.М.

за участю:представника позивача Яковюк Л.Ю.

представника відповідача Кривенко В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного підприємства «МВВ Постач» на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 липня 2015 року у справі за адміністративним позовом Приватного підприємства «МВВ Постач» до Державної податкової інспекції у Печерському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії -

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство «МВВ Постач» звернулося до суду з позовною заявою до Державної податкової інспекції у Печерському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві про визнання протиправними дій державної податкової інспекції у Печерському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві щодо відмови у прийнятті поданої ним податкової декларації з податку на додану вартість за квітень 2015 року від 16.05.2015р.; вважати прийнятою та зареєстрованою податкову декларацію з податку на додану вартість за квітень 2015 року від 16.05.2015р. днем її фактичного отримання Державною податковою інспекцією у Печерському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві - 16.05.2015р.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 липня 2015 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин справи, просив скасувати оскаржуване ним рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В судовому засіданні представник позивача доводи апеляційної скарги підтримав і просив її задовольнити, в той час, як представник відповідача проти цього заперечував, просив залишити без змін рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та наведені у скарзі доводи, колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а судове рішення - скасуванню, з наступних підстав.

Так, судом першої інстанції встановлено, що між позивачем та державною податковою інспекцією у Печерському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві укладено договір про визнання електронних документів від 18.11.2014р. №181120141, предметом якого є визнання податкових документів (податкової звітності, реєстрів отриманих та виданих податкових накладних з податку на додану вартість та інших звітних податкових документів), поданих платником податків в електронному вигляді із застосуванням електронного цифрового підпису до органу ДПС засобами телекомунікаційного зв'язку або на електронних носіях, як оригіналу (підпункту 1 пункту 1 договору).

16.05.2015р. Приватним підприємством «МВВ Постач» було подано до відповідача податкову декларація з податку на додану вартість за квітень 2015 року (а.с. 29-32), яка доставлена до центрального рівня ДПС України 16.05.2015р., про що свідчить квитанція №1 (а.с. 33). Водночас у вказаній квитанції міститься повідомлення, що для платника податків заборонено прийом звітності по електронній пошті у зв'язку з можливою відсутністю договору з ДФСУ.

Крім того, судом першої інстанції встановлено, що в якості підстав для невизнання податкової звітності Державною податковою інспекцією у Печерському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві визначено розірвання в односторонньому порядку договору від 18.11.2014р. №181120141 ) про визнання електронних документів, про що позивача повідомлено листом від 10.12.2014р. №61699/10.

Надаючи правову оцінку обставинам справи колегія суддів звертає увагу на наступне.

Так, спірні відносини регулюються Податковим кодексом України, який визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до пп.16.1.3 п.16.1 ст.16 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Згідно п.49.2 ст.49 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є, відповідно до цього Кодексу незалежно від того, чи провадив такий платник податку господарську діяльність у звітному періоді.

У п.46.1 ст.46 Податкового кодексу України визначено, що податкова декларація, розрахунок - документ, що подається платником податків контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків-фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку. Додатки до податкової декларації є її невід'ємною частиною.

Податкова декларація подається за вибором платника податків, якщо інше не передбачено цим Кодексом, в один із таких способів: особисто платником податків або уповноваженою на це особою; надсилається поштою з повідомленням про вручення та з описом вкладення; засобами електронного зв'язку в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством (п.49.3 ст.49 Податкового кодексу України).

Податкова звітність з податку на додану вартість подається в електронній формі до контролюючого органу всіма платниками цього податку з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством.

Відповідно до п. 49.8 ст. 49 Податкового кодексу України прийняття податкової декларації є обов'язком контролюючого органу. Під час прийняття податкової декларації уповноважена посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана перевірити наявність та достовірність заповнення всіх обов'язкових реквізитів, передбачених п.п.48.3 та 48.4 ст.48 цього Кодексу. Інші показники, зазначені в податковій декларації платника податків, до її прийняття перевірці не підлягають.

Підпунктом 49.11.1 п. 49.11 ст. 49 Податкового кодексу України передбачено, що у разі отримання податкової декларації, надісланої платником податків до контролюючого органу поштою або засобами електронного зв'язку, заповненої з порушенням вимог п.п.48.3 та 48.4 ст.48 цього Кодексу, такий контролюючий орган зобов'язаний надати цьому платнику податків письмове повідомлення про відмову у прийнятті його податкової декларації із зазначенням причин такої відмови протягом п'яти робочих днів з дня її отримання.

Податкова декларація, надіслана платником податків або його представником поштою або засобами електронного зв'язку, вважається неподаною за умови її заповнення з порушенням норм п.п.48.3 і 48.4 ст.48 цього Кодексу та надсилання контролюючим органом платнику податків письмової відмови у прийнятті його податкової декларації (п.49.15 ст.49 Податкового кодексу України).

Відповідно до п. 42.4 ст. 42 ПК України, з платниками податків, які подають звітність в електронній формі, листування з контролюючими органами може здійснюватися засобами електронного зв'язку в електронній формі з дотриманням вимог закону щодо електронного документообігу та електронного цифрового підпису.

Наказом Державної податкової адміністрації України від 10.04.2008 року № 233 затверджено Інструкцію з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку (надалі - Інструкція №233), яка визначає загальні принципи організації інформаційного обміну під час подання платниками податків податкової звітності до органів державної податкової служби України в електронній формі із використанням електронного цифрового підпису.

Відповідно до п. 5 розділу ІІІ Інструкції № 233, з метою подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку платник податків: отримує в будь-якому включеному до системи подання податкових документів в електронному вигляді акредитованому центрі сертифікації ключів посилені сертифікати відкритих ключів посадових осіб юридичної особи, що мають право підпису (керівника, бухгалтера), та печатку юридичної особи. Платник податків фізична особа - суб'єкт підприємницької діяльності може обмежитись одним ключем електронного цифрового підпису. Особисті ключі знаходяться на ключових (електронних) носіях, що зберігаються в таємниці; отримує в органі ДПС за місцем реєстрації або на WEB-сайті ДПА чи регіональної ДПА текст примірного договору про визнання електронних документів (додаток 1), безкоштовне спеціалізоване програмне забезпечення формування та подання до органів ДПС податкових документів в електронному вигляді; ознайомившись з редакцією договору, заповнює необхідні реквізити, у тому числі вписує свою електронну адресу, підписує та скріплює печаткою два примірники договору (для фізичної особи суб'єкта підприємницької діяльності за наявності печатки); надає до органу ДПС за місцем реєстрації підписані та скріплені печаткою два примірники договору та посилені сертифікати відкритих ключів на електронному носії; після підписання договору в органі ДПС за місцем реєстрації отримує один примірник договору. При цьому ставить підпис у журналі обліку договорів про визнання електронних документів (додаток 2) для засвідчення того, що платнику податків було повернуто його примірник договору.

Додатком 1 до Інструкції № 233 затверджено примірний договір про визнання електронних документів, згідно п. 6.4 якого орган ДПС має право розірвати Договір в односторонньому порядку у випадку ненадання Платником податків нового посиленого сертифіката (сертифікатів) відкритого ключа замість скасованих або в разі зміни Платником місця реєстрації.

Як вбачається з матеріалів справи, між органом державної податкової служби та ПП «МВВ Постач» було укладено договір про визнання електронних документів від 18.11.2014 №181120141, згідно якого платнику податків надано можливість подавати податкові документи в електронному вигляді.

При цьому, контролюючий орган через порушення позивачем істотних умов договору про визнання електронних документів, листом від 10.12.2014р. повідомив позивача про розірвання такого договору. У зв'язку з чим, подана декларації з податку на додану вартість за квітень 2015 року була не прийнята.

Проте, позивач вважає, що відповідач дійшов хибного висновку про відсутність договору про визнання електронних документів, оскільки постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.04.2015р. по справі №826/3967/15 було визнано протиправними дії ДПІ у Печерському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві щодо розірвання в односторонньому порядку договору про визнання електронних документів від 18.11.2014р. №181120141.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов до висновку про те, що, оскільки, постанова Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.04.2015р. по справі №826/3967/14 набрала законної сили за наслідками апеляційного провадження, відповідно до ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 21.05.2015 року, тому податкова звітність, подана 16.05.2015р. Приватним підприємством «МВВ Постач» засобами електронного зв'язку, не могла бути прийнята контролюючим органом, оскільки між позивачем та відповідачем був відсутній договір про визнання електронних документів.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

З наведеного випливає, що встановлення рішенням суду, яке набрало законної сили 21.05.2015 року, протиправності дій ДПІ у Печерському районі, які мали місце 10.12.2014 року, свідчить, на думку колегії суддів, про протиправність всіх подальших дій податкового органу, вчинених внаслідок розірвання договору від 18.11.2014 року №181120141 про визнання електронних документів.

Відтак, колегія суддів вважає обґрунтованими позовні вимоги щодо визнання протиправними дій державної податкової інспекції у Печерському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві щодо відмови у прийнятті поданої Приватним підприємством «МВВ Постач» податкової декларації з податку на додану вартість за квітень 2015 року від 16.05.2015р., оскільки останні спричинені протиправними діями відповідача, пов'язаними з розірванням договору про визнання електронних документів в односторонньому порядку.

Відповідно до п. 49.13 ст. 49 ПК України у разі, якщо в установленому законодавством порядку буде встановлено факт неправомірної відмови контролюючим органом (посадовою особою) у прийнятті податкової декларації, остання вважається прийнятою у день її фактичного отримання контролюючим органом.

З огляду на викладене, а також зважаючи на встановлений факт неправомірної відмови контролюючого органу у прийнятті податкової декларації з податку на прибуток підприємства за 2014 рік, колегія суддів вважає обґрунтованими також позовні вимоги щодо необхідності вважати прийнятою податкову декларацію у день її фактичного отримання - 10.02.2015 року.

При цьому, колегія суддів погоджується з твердженням Апелянта про те, що умовами договору від 18.11.2014 року №181120141 про визнання електронних документів передбачено, що договір надає платнику податків можливість, а не зобов'язує його подавати до органу ДПС податкові документи у електронному вигляді, якщо інше не передбачено законом (п. 2 договору).

Разом з тим, судом першої інстанції не враховано, що, по-перше, згідно п. 5 розділу ІІ Інструкції №233 у разі подання податкового документа в електронному вигляді платник податків має право не подавати податкові документи на паперових носіях, по-друге, саме укладання договору про визнання електронних документів здійснюється з метою спрощення надання податкової звітності з використанням телекомунікаційних каналів зв'язку. Викладене дає підстави для висновку, що направлення платником податків податкової декларації в електронному вигляді свідчить про виконання останнім вимог чинного законодавства. При цьому звернення приватного підприємства «МВВ Постач» до суду з позовом про визнання протиправною відмови Державної податкової інспекції у Печерському районі свідчить про обрання Позивачем способу захисту шляхом судового оскарження, водночас не покладає на платника податку обов'язку подавати декларацію в паперовому вигляді до ухвалення судового рішення у справі.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що усі встановлені обставини у своїй сукупності свідчать про обґрунтованість позовних вимог, тому постанова суду підлягає скасуванню як така, що ухвалена при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи, з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Позивачем сплачено судовий збір при поданні позову 73,08 грн. та при поданні апеляційної скарги в сумі 36,54 грн., загалом 109,62 грн., які йому мають бути відшкодовані за рахунок Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст.94,195,196,198,202,205,207,211,212,254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства «МВВ Постач» - задовольнити.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 липня 2015 року - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позов Приватного підприємства «МВВ Постач» - задовольнити.

Визнати протиправними дій державної податкової інспекції у Печерському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві щодо відмови у прийнятті поданої приватним підприємством «МВВ Постач» податкової декларації з податку на додану вартість за квітень 2015 року від 16.05.2015р., вважати прийнятою та зареєстрованою податкову декларацію з податку на додану вартість за квітень 2015 року від 16.05.2015р. днем її фактичного отримання Державною податковою інспекцією у Печерському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві - 16.05.2015р.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Приватного підприємства «МВВ Постач» судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 109 (сто девять) грн. 62 (шістдесят дві) коп.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення її в повному обсязі.

Постанова в повному обсязі складена 02.10.2015 року.

Головуючий-суддя Л.В.Губська

Судді: Ю.А.Ісаєнко

О.М.Оксененко

Головуючий суддя Губська Л.В.

Судді: Ісаєнко Ю.А.

Оксененко О.М.