Справа № 9956/10/1570
Суддя: Стефанов С. О.
Дата ухвалення: 2011-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

9956/10/1570

Справа № 9956/10/1570

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2011 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Стефанова С.О.,

за участю секретаря судового засідання Мірзи О.В.,

ВСТАНОВИВ:

Представники позивача підтримали позовні вимоги у судовому засіданні в повному обсязі, посилаючись на те, що рішення Відповідача є противоправним, упередженим, та таким що не відповідає чинному законодавству, прийнято без достатніх правових підстав та висновки, які зазначені в акті перевірки Відповідачем не відповідають дійсності.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував, зазначивши, що перевірка позивача проведена відповідно до чинного законодавства посилаючись на те, що в ході перевірки з боку Позивача були встановлені порушення, які знайшли своє відображення в акті перевірки, що підтверджується фактичними обставинами, а тому оскаржуване рішення є законним.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та представників відповідача, дослідивши обставини, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення, перевіривши їх доказами, суд встановив наступне.

Приватне підприємство «Владрембуд», згідно Свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи серії – А1 №590015, зареєстровано Виконавчим комітетом Ізмаїльської міської Ради Одеської області 15.04.2010 р., під час судового розгляду перебуває на обліку в Ізмаїльському ОДПІ, на податковий облік в органах державної податкової служби взято 16.04.2010 р. за №3492. Згідно Довідки з єдиного державного реєстру підприємств та організації України видами діяльності Позивача є: інші види оптової торгівлі; роздрібна торгівля залізними виробами, фарбами, склом; будівництво будівель та інші (а.с. 39).

Ізмаїльською ОДПІ в період з 14.07.2010р. по 29.07.2010р. було проведено позапланову невиїзну документальну перевірку з питань дотримання Позивачем вимог податкового законодавства з податку на додану вартість за період з 01.05.2010р. по 31.05.2010р. За результатами перевірки складено акт «Про результати позапланової документальної невиїзної перевірки з питань дотримання Позивачем вимог податкового законодавства з податку на додану вартість за період з 01.05.2010р. по 31.05.2010р» №1560/2302/36913597 від 30.07.2010 року (надалі по тексту - акт перевірка) (а.с.41-54), в якому було зафіксовано порушення: - п.п.7.4.1, п.7.4 СТ.7 та п.п. 7.7.1. п 7.7 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» №168/97 ВР від 03.04.1997 р. в результаті чого занижено суму податку на додану вартість, належну до сплати в бюджет за травень 2010 р. на загальну суму 7814 грн. Завищено від'ємне значення: різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду, яке переноситься до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду, за травень 2010 р. на загальну суму 2186 грн..

Згідно п.3.2. акту перевірки Позивачем у порушення п.п.7.4.1, п.7.4 ст.7 та п.п. 7.7.1. п 7.7 ст. 7 Закону № 168/97 ВР до складу податкового кредиту було включено сума ПДВ у розмірі 10 000 грн. у зв'язку з придбанням послуг механізмів у TOB «Конструктор Сервіс Трейд». Згідно з автоматизованою системою співставлення показників податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України у травні 2010 року Відповідачем було встановлено невідповідність даних платника податків - Позивача та TOB «Конструктор Сервіс Трейд».

А ні в судове засідання, а ні перевіряючим Позивачем вказана калькуляція не була надана. Крім цього, інших доказів у підтвердження реальності здійсненої господарської операції, тобто про транспортування механізмів до місця надання послуг, товарно-транспортні накладні, знаходження на збереженні механізмів та їх обслуговувані, умови надання послуг механізмів суду не було надано.

Дані висновки були зроблені Відповідачем у зв'язку з встановлення несплати контрагентом (TOB «Конструктор Сервіс Трейд») Позивача до бюджету сум податку на додану вартість.

Суд погоджується з даним висновками у зв'язку з наступним.

Згідно до пп.7.4.1.п.7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» № 168/97 -ВР від 3.04.1997 року (надалі по тексту Закон № 168/97 - ВР), податковий кредит звітного періоду складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п.6.1 ст.6 та ст. 81 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Відповідно до п.п. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону № 168/97 - ВР не дозволяється включення до податкового кредиту будь-яких витрат по сплаті податку, що не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями, а при імпорті робіт (послуг) - актом прийняття робіт (послуг) чи банківським документом, який засвідчує перерахування коштів в оплату вартості таких робіт (послуг). У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим підпунктом документами, платник податку несе відповідальність у вигляді фінансових санкцій, установлених законодавством, нарахованих на суму податкового кредиту, не підтверджену зазначеними цим підпунктом документами.

Підпункт 7.2.1 п. 7.2 ст. 7 Закону №168/97 - ВР, передбачає, що платник податку зобов'язаний надати покупцю податкову накладну, що має містити зазначені окремими рядками: а) порядковий номер податкової накладної; б) дату виписування податкової накладної; в) назву юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця); д) місце розташування юридичної особи або місце податкової адреси фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість; е) опис (номенклатуру) товарів (робіт, послуг) та їх кількість (обсяг, об'єм); є) повну назву отримувача: ж) ціну продажу без врахування податку; з) ставку податку та відповідну суму податку у цифровому значенні; и) загальну суму коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку.

Податкова накладна складається у момент виникнення податкових зобов'язань продавця у двох примірниках. Оригінал податкової накладної надаються покупцю, копія залишається продавця товарів (робіт, послуг) (п.п.7.2.3 п. 7.2 ст. 7 Закону № 168/97 - ВР).

Підпунктом 7.2.4 ст. 7 Закону № 168/97 - ВР визначено, що право на нарахування податку та складання податкових накладних надано виключно особам, зареєстрованим як платники податку у порядку, передбаченому статтею 9 цього Закону.

Відповідно до п.п. 7.2.6. Закону № 168/97-ВР, податкова накладна видається платником податку, який поставляє товари (послуги), на вимогу їх отримувача, та є підставою для нарахування податкового кредиту.

Не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з підпунктом 7.2.6 цього пункту), п.п. 7.4.5. Закону № 168/97-ВР.

Відповідно до пп. 7.7.1 п. 7.7 ст. 7 Закону № 168/97 - ВР., сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного податкового періоду та сумою податкового кредиту такого звітного податкового періоду

Судом встановлено, що в ході проведення перевірки Позивачем надано дві податкові накладні, які стали підставою для отримання платником податку податкового кредиту відповідно до п.п. 7.5.1 п. 7.5 ст. 7 Закону № 168/97 - ВР. Дана обставина не заперечується актом перевірки та поясненнями представників сторін в судовому засіданні. Однак представники Позивача не змогли надати суду належних доказів у підтвердження надходження вказаних податкових накладних саме від контрагента.

Адже у пункті 1.3 статті 1 Закону України ''Про податок на додану вартість" платника податку визначено як особу, яка згідно із цим Законом зобов'язана здійснювати утримання та внесення до бюджету податку, що сплачується покупцем, або особу, яка імпортує товари на митну територію України.

Згідно з пунктом 10.2 статті 10 названого Закону платники податку, визначені у підпунктах «а», «в», «г», «д» пункту 10.1 цієї статті, відповідають за дотримання достовірності та своєчасності визначення сум податку, а також за повноту і своєчасність його внесення до бюджету відповідно до закону.

Із наведеного випливає, що сама по собі несплата податку продавцем (у тому числі внаслідок ухилення від сплати) в разі фактичного здійснення господарської операції не впливає на формування податкового кредиту покупцем та суму бюджетного відшкодування.

Водночас слід наголосити, що наслідки в податковому обліку платника створюють лише реально вчинені господарські операції, тобто такі, що пов'язані з рухом активів, зміною зобов'язань чи власного капіталу платника, та відповідають змісту, відображеному в укладених платником податку договорах. А тому, якщо певна господарська операція не відбулася, визначення податкового кредиту було би безпідставним і ПДВ не підлягав би відшкодуванню з бюджету, незважаючи на наявність у платника податку (позивача у справі) податкової накладної, а також доказів сплати продавцю вартості послуг з ПДВ.

В даному випадку у Позивача відсутні належні докази, які б достовірно свідчили про фактичне існування господарських операцій між Позивачем та його контрагентом, а тому здійснене податковим органом донарахування оскаржуваної суми податкових зобов'язань слід визнати правомірним.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що Закон №168/97 - ВР не містить положення про недійсність податкової накладної або її оформлення з порушенням закону на підставі не сплати контрагентом податкових зобов'язань.

Разом з тим, суд вживши передбачені законом заходи, необхідні для повного та всебічного з'ясування обставин у справі, у т.ч. з урахуванням встановлених під час розгляду справи фактів, перевірив всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінив докази, що мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті приходить до висновку, що незважаючи на наявність у платника податку (Позивача у справі) податкових накладних, що за формою відповідають вимогам чинного законодавства, а також доказів проведення розрахунків суду не доведено реальності господарської операції між Позивачем та TOB «Конструктор Сервіс Трейд».

Частина 2 статті 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною З СТ.2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та й спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд вважає, що рішення Відповідача є законним та прийнято у відповідності до норм чинного законодавства, у зв'язку з чим, не може задовольнити позовні вимоги Позивача,

Керуючись ст.ст. 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку на подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву не буде подано. Якщо буде подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не буде подана в строк, встановлений ст. 186 КАС України, постанова суду набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Постанова суду може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження до Одеського окружного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання постанови.

Повний текст постанови складений та підписаний суддею 25.02.2011р.

Суддя С.О. Стефанов

Адміністративний позов залишити без задоволення

25 лютого 2011 року.