Справа № 2а-595/10
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2012-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2012 р. Справа № 7388/11/9104

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Ліщинського А.М. та Носа С.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м.Львові апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Косівському районі Івано-Франківської обл. на постанову Косівського районного суду Івано-Франківської обл. від 16.11.2010р. в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Косівському районі Івано-Франківської обл. про нарахування і виплату підвищення до пенсії, -

В С Т А Н О В И Л А:

29.10.2010р. позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просив зобовўязати пенсійний орган нарахувати та виплатити йому підвищення до пенсії, як дитині війни, за період з 2006р. по серпень 2010р. та надалі виплачувати підвищення до пенсії відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Постановою Косівського районного суду Івано-Франківської обл. від 16.11.2010 р. заявлений позов задоволено частково, визнано неправомірними дії управління Пенсійного фонду України в Косівському районі Івано-Франківської обл.; зобовязано відповідача нарахувати та виплатити позивачу підвищення до пенсії, як дитині війни, відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» у розмірі, що обчислюється з урахуванням мінімальної пенсії за віком, за період з 09.07.2007 р. по 31.12.2007р. та з 22.05.2008р. по 09.07.2010р. з врахуванням ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та виплачених сум; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із постановою суду, її оскаржив відповідач, який покликаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить постанову суду першої інстанції скасувати, прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Вимоги за апеляційною скаргою обґрунтовує тим, що чинним законодавством не визначено розміру мінімальної пенсії за віком, з якого повинно обчислюватися підвищення пенсії за віком дітям війни; встановлений ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсії за віком застосовується виключно для визначення розміру пенсій, призначених відповідно до зазначеного Закону, і не може використовуватися для обчислення надбавок або підвищень інших пенсій; приписами Закону України «Про соціальний захист дітей війни» не визначено, які органи повинні виплачувати спірне підвищення, за рахунок яких коштів і джерел, в якому порядку та яким чином обчислювати вказаний розмір, вказаним Законом передбачено проведення фінансування з Державного бюджету України, а не з коштів Пенсійного фонду України.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання на виклик суду не зявилися, а відтак на підставі п.2 ч.1 ст.197 КАС України суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подана скарга підлягає до часткового задоволення, з наступних підстав.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд виходив з того, що позивач належить до категорії громадян, на яких поширюються державні соціальні гарантії дітей війни, а тому має право на встановлене ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» підвищення до пенсії.

Оскільки Конституційний Суд України своїми рішеннями № 6-рп/2007 від 09.07.2007р. та № 10-рп/2008 від 22.05.2008р. визнав неконституційними відповідно положення п.12 ст.71 та ст.111 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» та п.41 розділу ІІ Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», якими було зупинено і обмежено право на отримання спірних виплат, відмова пенсійного органу у проведенні перерахунку пенсії позивачу із врахуванням вимог ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» за періоди з 09.07.2007р. по 31.12.2007р. та з 22.05.2008р. по 09.07.2010р. є незаконною, спірні виплати підвищення до пенсії за вказаний період повинні проводитися відповідно до норм Закону України «Про соціальний захист дітей війни» у редакції від 18.11.2004р., яка була чинною протягом цих періодів.

В частині вимог стосовно виплати щомісячної надбавки за 2006 рік суд керувався тим, що положеннями Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік» обмежувалася дія ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», через що право на отримання підвищення до пенсії у цей період не було визначено чинним законодавством, а тому в цій частині позов задоволенню не підлягає.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку колегії суддів, частково відповідають нормам матеріального права і фактичним обставинам справи.

Безспірно встановлено, що позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є дитиною війни, відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» (у редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин) мав право на отримання підвищення виплачуваної йому пенсії за віком.

Позивач перебуває на обліку у відповідача, який протягом 2006-2007 років виплачував йому пенсію без доплати як дитині війни; відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» позивач отримував протягом 2008 року підвищення до пенсії в розмірі, визначеному п.41 розділу ІІ вищевказаного Закону; в аналогічних розмірах проводилися виплати підвищення до пенсії впродовж 2009-2010 років.

Позивачем пропущено шестимісячний строк звернення до суду, передбачений ст.99 КАС України та під час розгляду справи не наведено поважних причин його пропуску, також обґрунтовані підстави для поновлення вказаного строку не наведені судом першої інстанції у судовому рішенні.

Відповідно до ст.100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги дату звернення позивача до суду із розглядуваним позовом, відсутність обґрунтованого клопотання позивача про поновлення пропущеного строку звернення до суду із розглядуваним позовом, колегія суддів приходить до висновку про те, що позовні вимоги про визнання дій протиправними, зобов'язання пенсійного органу нарахувати та виплатити недоплачене, як дитині війни, щомісячне підвищення до пенсії за період з 01.01.2006 р. до 28.04.2010р. включно належить залишити без розгляду у звязку з пропуском строку звернення до суду.

Відповідно до ст.70 Закону України «Про Державний бюджет України на 2010 рік» надано право КМ України у 2010 році встановлювати розміри соціальних виплат, які відповідно до законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати, в абсолютних сумах у межах асигнувань, передбачених за відповідними бюджетними програмами.

Названа норма передбачає встановлення в абсолютних сумах розмірів лише тих виплат, вихідним критерієм розрахунку яких є розмір мінімальної заробітної плати. Відповідно її дія не поширюється на спірні відносини, оскільки розмір зазначених соціальних виплат згідно із Законом України «Про соціальний захист дітей війни» залежить від розміру мінімальної пенсії за віком.

Отже, нарахування та виплата у 2010 році позивачу підвищення до пенсії або щомісячного грошового довічного утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, повинні здійснюватися відповідно до норм Закону України «Про соціальний захист дітей війни», через що колегія суддів приходить до висновку про задоволення позовних вимог щодо зобовязання відповідача провести нарахування підвищення до пенсії за віком як дитині війни у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком з 29.04.2010р. до 16.11.2010р. включно (по день винесення рішення), з урахуванням проведених виплат за вказаний період.

Окрім цього, не підлягають задоволенню позовні вимоги в частині зобов'язати відповідача нарахувати щомісячне підвищення до пенсії, відповідно до Закону України «Про соціальний захист дітей війни», надалі при нарахуванні пенсії (на майбутнє), оскільки згідно ст.6 КАС України необхідною умовою для звернення особи до суду є обовязкова наявність порушення прав, свобод чи інтересів особи у сфері публічно-правових відносин. Також судовому захисту підлягає вже порушене право, а не те, яке може бути порушене в майбутньому.

Наведене не позбавляє права позивача на звернення до суду у випадку порушення його прав з боку відповідача, допущених в майбутньому.

У звязку з тим, що функції з призначення, нарахування та виплати пенсії позивача здійснює Пенсійний фонд України в особі відповідача, а також виходячи з вимог п.15 Положення про Пенсійний фонду України, затв. постановою КМ України № 1261 від 24.10.2007р., відповідний обовязок слід покласти на відповідача у справі.

Достатніх правових підстав чи застережень щодо неможливості підвищення пенсії позивача у передбаченому ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» розмірі за спірний період колегія суддів не вбачає.

Покликання апелянта на відсутність бюджетного фінансування передбачених Законом України «Про соціальний захист дітей війни» доплат до пенсії як на причину невиконання покладених на нього зобовязань до уваги не приймаються, оскільки реалізація особою права, що повязане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кечко проти України»).

Щодо твердження апелянта про фінансування підвищення до пенсії за рахунок коштів Державного бюджету України, то колегія суддів враховує вимоги ст.88 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», згідно якої установлено, що у разі недостатності виділених з Державного бюджету України коштів по бюджетних програмах, повязаних з розмежуванням джерел виплати пенсій між Державним бюджетом України та Пенсійним фондом України, пенсії, визначені законодавством для відповідних категорій громадян, виплачуються у повному обсязі за рахунок власних надходжень Пенсійного фонду України.

Звідси, у разі недостатності бюджетних коштів для покриття спірного підвищення до пенсії, витрати на ці виплати покриваються за рахунок Пенсійного фонду України, який несе обовязок по їх виплаті.

Доводи апелянта про неправильне застосування судом вимог ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» колегія суддів до уваги не приймає, оскільки розмір мінімальної пенсії за віком визначається за правилами лише цього Закону, чинним законодавством інший мінімальний розмір пенсії за віком не визначений, тому слід застосовувати цей розмір.

Окрім цього, не підлягають задоволенню позовні вимоги в частині зобов'язати відповідача нарахувати щомісячне підвищення до пенсії, відповідно до Закону України «Про соціальний захист дітей війни», надалі при нарахуванні пенсії (на майбутнє), оскільки згідно ст.6 КАС України необхідною умовою для звернення особи до суду є обовязкова наявність порушення прав, свобод чи інтересів особи у сфері публічно-правових відносин. Також судовому захисту підлягає вже порушене право, а не те, яке може бути порушене в майбутньому.

Наведене не позбавляє права позивача на звернення до суду у випадку порушення його прав з боку відповідача, допущених в майбутньому.

З огляду на положення ст.ст.21, 105, 162 КАС України адміністративний позов може містити вимоги щодо визнання незаконними рішення, дії чи бездіяльності відповідача, зобов'язання його вчинити певні дії, відшкодувати шкоду, заподіяну незаконними рішенням, дією або бездіяльністю. Встановивши, що відповідач порушив норми права, які регулюють спірні правовідносини, адміністративний суд повинен був визнати такі дії незаконними і зобов'язати відповідача провести нарахування та виплату належних сум відповідно до закону.

За наведених обставин колегія суддів приходить до висновку про те, що заявлений позов підлягає до часткового задоволення, із вирішенням питання про розподіл судових витрат в порядку ст.94 КАС України.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, через що постанова суду підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення з вищевикладених мотивів.

Керуючись ст.ст. 94, 99, 100, 160, 195-197, п.п.3, 4 ч.1 ст.198, п.4 ст.202, ч.1 ст.203, ч.2 ст.205, ст.ст.207, 254 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Косівському районі Івано-Франківської обл. задоволити частково.

Постанову Косівського районного суду Івано-Франківської обл. від 16.11.2010р. скасувати та прийняти нову постанову, якою позов ОСОБА_1 задоволити частково.

Визнати бездіяльність управління Пенсійного фонду України в Косівському районі Івано-Франківської обл. щодо нездійснення нарахування та виплати на користь ОСОБА_1 підвищення до пенсії в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», за період з 29.04.2010р. до 16.11.2010р. включно, із урахуванням вимог ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», - протиправною.

Зобовязати управління Пенсійного фонду України в Косівському районі Івано-Франківської обл. провести нарахування і виплату на користь ОСОБА_1 підвищення до пенсії в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», за період з 29.04.2010р. до 16.11.2010р. включно, із урахуванням вимог ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та проведених виплат за вказаний період.

Позовні вимоги про зобов'язання пенсійного органу нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 недоплачене їй, як дитині війни, щомісячне підвищення до пенсії за період з 01.01.2006 р. до 28.04.2010р. включно - залишити без розгляду у звязку з пропуском строку звернення до суду.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Зобовязати орган Державної казначейської служби України стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 01 (один) грн. 70 коп. сплаченого судового збору із Державного бюджету України шляхом їх безспірного списання із рахунку субєкта владних повноважень - управління Пенсійного фонду України в Косівському районі Івано-Франківської обл.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили через пять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання постановою законної сили.

Головуючий суддя: Р.М.Шавель

Судді: А.М. Ліщинський

ОСОБА_2