Справа № 2а-11275/10/0570
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2010-08-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Папазова Г.П.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2010 року справа №2а-11275/10/0570

приміщення суду за адресою: 83017, м. Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Юрко І.В., суддів Губської Л.В., Нікуліна О.А.,

при секретарі Дегтярьовій А.М.,

за участю представника позивача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 07 червня 2010 року по адміністративній справі № 2а-11275/10/0570 за позовом ОСОБА_4 до Центрально-міського відділу державної виконавчої служби Горлівського міського управління юстиції, третя особа: Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и л а:

Позивачка звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Центрально-міського відділу державної виконавчої служби Горлівського міського управління юстиції, третя особа: Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» про визнання дій протиправними та зобовязання виключити нерухоме майно з акту опису та арешту майна від 23.04.2010 року, визнати акт опису та арешту майна від 23.04.2010 року незаконним та скасувати його.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 07 червня 2010 року у задоволенні позову по справі № 2а-11275/10/0570 - відмовлено повністю.

Позивачка, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування апеляційної скарги позивачка зазначила, що постанова суду першої інстанції прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вважає, що відповідачем не було прийнято до уваги, що виконавчий напис нотаріуса є формально виконавчим документом, який тільки пропонує звернення стягнення на майно, тобто не є аналогом рішення суду, яке підлягає обовязковому виконанню на всій території України. Відповідачем при проведені виконавчих дій не було враховано того, що накладення арешту на нерухоме майно це накладення арешту не на частку майна, а накладення на все майно, яке перебуває у спільній сумісній власності та використовується за згодою всіх власників. Також позивачка зазначила, що судом першої інстанції не було враховано положень ст.ст. 386, 393 ЦК України, відповідно до яких власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Правовий акт органу державної влади або органу місцевого самоврядування, який не відповідає закону і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивачки та заперечення на апеляційну скаргу представника відповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне в задоволенні вимог, викладених в апеляційній скарзі відмовити, виходячи з наступних підстав.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що Приватне підприємство «Ренесанс» зареєстровано розпорядженням голови Горлівської міської ради № 493-р від 04.05.2001 року. Засновником підприємства є ОСОБА_4.

Згідно договору купівлі-продажу № 870 від 04.11.2004 року ПП «Ренесанс» придбало у власність групу інвентарних обєктів у складі: нежитловий будинок площею 693,9 кв. м, три альтанки, сарай, огорожа з калиткою, замощення за адресою Донецька області, м. Горлівка, пр. Перемоги, 34.

02.04.2007 року між ЗАТ «ОТП Банк» та позивачем був укладений кредитний договір № СМ-SME 104/071/2007, згідно якого позичальник - ОСОБА_4 отримала від банку кредит в сумі 160000,00 доларів США. Для забезпечення повного і своєчасного виконання ОСОБА_4 боргових зобовязань останньої, встановлених в зазначеному договорі, між ЗАТ «ОТП Банк» і ПП «Ренесанс» укладений договір наступної іпотеки № РМ-SME 104/071/2007 (майнова порука) від 05.04.2007 року, згідно якого іпотекодавець надає банку в іпотеку нерухоме майно, а саме нежитлове приміщення, яке використовується як оздоровчий центр, загальною площею 693,9 кв. м, що знаходиться за адресою м. Горлівка, пр. Перемоги, 34.

03.09.2007 року між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_4 був укладений кредитний договір № СМ-SME 104/164/2007, згідно якого позичальник отримала від банку кредит в сумі 137000,00 доларів США. Для забезпечення повного і своєчасного виконання ОСОБА_4 її боргових зобовязань, встановлених в зазначеному договорі, між ЗАТ «ОТП Банк» і ПП «Ренесанс» укладений договір наступної іпотеки № РМ-SME 104/164/2007 (майнова порука) від 03.09.2007 року, згідно якого іпотекодавець надає банку в іпотеку нерухоме майно, а саме нежитлове приміщення, яке використовується як оздоровчий центр, загальною площею 693,9 кв. м, що знаходиться за адресою м. Горлівка, пр. Перемоги, 34.

12.03.2010 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5 були вчинені виконавчі написи № 2096 та № 2097, якими запропоновано звернути стягнення на нерухоме майно, а саме нежитлове приміщення літ. А ІІ, що використовується як оздоровчий центр загальною площею 692,1 кв. м., що знаходиться за адресою: Донецька область, м. Горлівка, пр. Перемоги, б. 34, що належить на праві власності ПП «Ренессанс», яке є майновим поручителем ОСОБА_4 за її кредитними зобовязаннями. За рахунок коштів, отриманих від реалізації нерухомого майна, запропоновано задовольнити вимоги Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк», яке є правонаступником Закритого акціонерного товариства «ОТП Банк».

На підставі вказаних виконавчих написів 24.03.2010 року державним виконавцем Центрально міського відділу державної виконавчої служби Горлівського міського управління юстиції були винесені постанови про відкриття виконавчого провадження по виконанню виконавчого напису нотаріусу ВМР № 304200 від 12.03.10р. та ВМР № 304199 від 12.03.09р. відповідно, з зазначенням добровільного виконання. 23.04.10р. відповідачем було описано та накладений арешт на нерухоме майно ПП «Ренессанс», про що був складений акт опису та арешту майна.

Статтею 19 Конституції України встановлено, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п.п. 1,2 ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою повноваження надано.

Статтею 3 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року № 606 визначено, що примусове виконання рішень державною виконавчою службою здійснюється на підставі виконавчих документів. Згідно пункту 4 частини 2 статті 3 вказаного Закону до виконавчих документів, які підлягають виконанню державною виконавчою службою, віднесений виконавчий напис нотаріусу.

Статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначені підстави для відкриття виконавчого провадження, а саме державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Частиною 2 статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у 3-денний строк з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. В постанові державний виконавець встановлює строк для добровільного виконання рішення, який не може перевищувати семи днів, та попереджає боржника про примусове виконання рішення після закінчення встановленого строку зі стягненням з нього виконавчого збору і витрат, пов'язаних з провадженням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження, які повинні бути доведені державним виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією.

Статтею 30 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що державний виконавець, починаючи виконувати рішення, повинен пересвідчитися, чи отримана боржником копія постанови про відкриття виконавчого провадження і чи здійснені ним дії, спрямовані на добровільне виконання рішення у встановлений постановою строк відповідно до статті 24 цього Закону.

Як вбачається з матеріалів справи, 23.04.2010р. ОСОБА_4 було подано заяву про ознайомлення з виконавчими документами та отримання їх копій. Боржник зобовязався надати доступ державному виконавцю до нерухомого майна, на яке необхідно звернути стягнення за виконавчими документами.

23.04.2010 року державним виконавцем Центрально-міського відділу державної виконавчої служби Горлівського міського управління юстиції був складений акт опису й арешту нерухомого майна, що розташоване за адресою: Донецька область, м. Горлівка, пр. Перемоги, 34.

Відповідно до ст.5 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець при здійсненні виконавчого провадження має право, зокрема, накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до ст. 55 Закону України «Про виконавче провадження» арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом:

винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, якою накладається арешт на майно боржника та оголошується заборона на його відчуження;

винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні в банках або інших фінансових установах;

винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження;

проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Згідно зі ст. 62 - 1 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на предмет іпотеки і його реалізація для задоволення вимог іпотекодержателя здійснюються відповідно до умов іпотечного договору. На майно, щодо якого встановлено іпотеку чи накладено заборону на відчуження, не може бути звернено стягнення для задоволення вимог стягувачів, які не є іпотекодержателями згідно із Законом України "Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати".

У разі звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі виконавчого напису нотаріуса на нотаріально посвідчених примірниках іпотечного договору та договору про іпотечний кредит чи на нотаріально посвідчених копіях цих документів або за рішенням суду орган державної виконавчої служби здійснює реалізацію предмета іпотеки в порядку, встановленому іпотечним договором.

Відчуження предмета іпотеки здійснюють органи державної виконавчої служби.

Враховуючи викладені обставини справи, колегія суддів прийшла до висновку, що відповідач в цій спірній ситуації діяв в межах діючого законодавства та наданих йому повноважень, що в свою чергу спростовує доводи позивача щодо неправомірності та незаконності дій державного виконавця.

Щодо посилань позивача в позові на те, що відповідачем не було прийнято до уваги, що виконавчий напис нотаріуса є формально виконавчим документом, який тільки пропонує звернення стягнення на майно, тобто не є аналогом рішення суду, яке підлягає обовязковому виконанню на всій території України, колегія суддів з цього приводу зазначає, що відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» державною виконавчою службою підлягають виконанню такі виконавчі документи, як виконавчі написи нотаріусів. Тобто виконавчий напис нотаріуса як і судове рішення є обовязковим виконавчим документом, який підлягає виконанню державним виконавцем. А тому посилання позивача судом до уваги не приймаються.

Посилання позивача на те, що судом першої інстанції не були враховані положення ст.ст. 386, 393 ЦК України, відповідно до яких власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню; правовий акт органу державної влади або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується, також є необґрунтованими, оскільки неправомірність дій відповідача не доведена, а тому ці твердження позивача є безпідставними. З цього приводу судом 1-ї інстанції зроблений також вірний висновок про відмову в задоволенні вказаних вимог позивача.

Посилання позивача в апеляційній скарзі, що вона є співвласником ПП «Ренесанс», а тому відповідач не мав право описувати та накладати арешт на майно, яке знаходиться у сумісній власності без її на те згоди, не обґрунтоване, та спростовується матеріалами справи.

Згідно свідоцтва про право власності, договору купівлі продажу групи інвентарних обєктів, витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданого КП «Горлівське міське бюро технічної інвентаризації» власником нежитлового будинку загальною площею 693,9 кв.м, розташованого за адресою: м. Горлівка, пр. Перемоги, б.34 є Приватне підприємство «Ренесанс» ( л.с. 105, 54 57, 58 59). Будь яких доказів про належність нежитлового будинку загальною площею 693,9 кв.м (або його частки), розташованого за адресою: м. Горлівка,пр. Перемоги, б.34, ОСОБА_4 ( або іншій особі), позивачкою не надано.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги позивача не спростовують правильності зазначених висновків суду першої інстанції, зроблених у відповідності до вимог чинного законодавства.

На підставі викладеного, колегія суддів прийшла до висновку що, судом першої інстанції правильно встановлено всі обставини по справі та постанова прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, що в свою чергу є підставою для залишення рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

у х в а л и л а::

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 07 червня 2010 року по адміністративній справі № 2а-11275/10/0570 за позовом ОСОБА_4 до Центрально-міського відділу державної виконавчої служби Горлівського міського управління юстиції, третя особа: Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 07 червня 2010 року у справі № 2а-11275/10/0570 залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а в разі складення постанови в повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення постанови в повному обсязі.

У повному обсязі ухвала складена 05 серпня 2010 року.

Головуючий І.В. Юрко

Судді О.А. Нікулін

ОСОБА_6