Справа № 2а-4591/11
Суддя: Коваль Р.Й.
Дата ухвалення: 2012-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2012 р. Справа № 62900/11

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Коваля Р.Й.,

суддів Довгополова О.М.,

ОСОБА_1,

розглянувши у письмовому провадженні в місті Львові апеляційні скарги управління Пенсійного фонду України в Коломийському районі Івано-Франківської області та ОСОБА_2 на постанову Коломийського міськрайонного суду Івано-Фран-ківської області від 26 квітня 2011 року в адміністративній справі № 2-а-4591/11 за позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в Коломийському районі Івано-Франківської області про перерахунок пенсії працюючого пенсіонера відповідно до ст.42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та зобовязання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

У березні 2011 року позивач звернулася до Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області із вказаним позовом до управління Пенсійного фонду України в Коломийському районі Івано-Франківської області (далі УПФУ в Коломийському районі), в якому зазначила, що є пенсіонером, перебуває на обліку у відповідача, одержує пенсію за віком та продовжує працювати. Відпрацювавши встановлений законом час, у відповідності до ст.ст.40, 42 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» у вересні 2010 року звернулася із заявою до відповідача про перерахунок пенсії за віком, виходячи із нових показників стажу та заробітної плати.

Такий перерахунок було проведено відповідачем, виходячи із показника заробітної плати в середньому на одну особу по Україні за 2007 рік, у розмірі 1197 грн. 91 коп.

Частиною 2 статті 40 вказаного Закону передбачено, що заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за спеціальною формулою, однією із складових якої є середня заробітна плата працівників, зайнятих у галузях економіки України, за календарний рік, що передує року звернення за призначенням пенсії.

Своїм листом за № 931/П-12 від 24.02.2011 року відповідач відмовив їй в перерахунку пенсії.

Вважаючи цей метод перерахунку пенсії незаконним, позивач просила визнати незаконною відмову відповідача щодо перерахунку їй пенсії відповідно до вимог ст.ст.40, 42 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників у середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до Закону України « Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» враховується для обчислення пенсії, тобто за 2009 рік, а саме 1650, 43 грн; зобовязати відповідача провести перерахунок пенсії з 01 вересня 2010 року та нарахувати відповідну компенсацію втрати частини доходів у звязку з порушенням строків виплати; зобовязати відповідача виплатити та виплачувати в подальшому пенсію у відповідності з проведеним перерахунком за період з 01.09.2010 р. по 31.12.2010 р. і з 01.01.2011 р. по 28.02.2011 р. та компенсацію втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати, заборгованість що буде накопичуватись з дня подання позову до суду.

Постановою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 26 квітня 2011 року позов задоволено частково. Визнано незаконною відмову відповідача щодо перерахунку позивачці пенсії відповідально до вимог ст.ст.40, 42 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Зобовязано відповідача здійснити перерахунок призначеної позивачу пенсії за віком за період з 01.09.2010 року по 28.02.2011 р. відповідно до вимог ст.ст.40, 42, 45 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників у середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески та яка враховується для обчислення пенсії за календарний рік, що передує року перерахунку пенсії, за 2009 рік, із урахуванням раніше виплачених сум, а в решті позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, сторони оскаржили його в апеляційному порядку.

УПФУ в Коломийському районі в поданій до суду апеляційній скарзі просить постанову скасувати з підстав неповного зясування обставин справи, невідповідності висновків суду обставинам справи й порушення норм матеріального та процесуального права і прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Апелянт вважає, що діяв правомірно, з урахуванням положень ст.ст.40, 42 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», а вищезазначений показник середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України, за календарний рік, що передує року звернення, застосовується лише при призначенні пенсії, а не при її перерахунку.

Позивач ОСОБА_2 у своїй апеляційній скарзі зазначає, що рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням норм процесуального права, невірним застосуванням норм матеріального права, порушенням принципів адміністративного судочинства та ігноруванням Конституції України, що призвело до неправильного вирішення спору. Тому просить змінити постанову суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог та ухвалити нове рішення, яким її позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. В решті просить постанову залишити без змін. В обґрунтуванні апеляційної скарги покликається на ті ж аргументи, якими мотивовано позовні вимоги.

Особи, що беруть участь у справі, в судове засідання для розгляду апеляційної скарги не прибули, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, клопотань від осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю не поступало, а тому колегія суддів, у відповідності до ч.1 ст.197 КАС України, вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки таку може бути вирішено на основі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні в справі матеріали та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що апеляційна скарга ОСОБА_2 задоволенню не підлягає; натомість апеляційну скаргу УПФУ в Коломийському районі слід задовольнити, а постанову суду першої інстанції скасувати з наступних підстав.

З матеріалів справи видно, що ОСОБА_2 отримує пенсію за віком, продовжує працювати, у звязку з чим звернулася до відповідача із заявою та відповідними документами для проведення перерахунку пенсії як працюючому пенсіонеру. Перерахунок її пенсії було проведено з урахуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України, за 2007 рік, у розмірі 1197 грн. 91 коп.

Не погоджуючись із застосуванням такого показника за 2007 рік, позивач звернулася до відповідача із заявою про проведення перерахунку пенсії із застосуванням такого показника за 2009 рік, однак їй у цьому було відмовлено, що підтверджується листом за № 931/П-12 від 24.02.2011 року.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до ст.40 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», після отримання даних про заробітну плату (дохід) в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до вказаного Закону враховується для обчислення пенсії, за календарний рік, що передує року звернення за призначенням пенсії, пенсія повинна бути перерахована.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що проведення такого перерахунку у 2011 році із застосуванням показника заробітної плати (доходу) в середньому на одну особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до Закону враховується для обчислення пенсії, за 2007 рік 1197,91 грн., є незаконним.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, так як він ґрунтується на неіснуючій нормі права.

Перерахунок пенсій у звязку із збільшенням середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України та страхового стажу регулюється статтею 42 Закону «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», частина 4 якої передбачає, що у разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, провадиться перерахунок пенсії з урахуванням страхового стажу після призначення пенсії. Кожний наступний перерахунок пенсії провадиться не раніше як через 2 роки після попереднього перерахунку з урахуванням страхового стажу після призначення пенсій. Перерахунок пенсій здійснюється із заробітної плати (доходу), з якої була обчислена пенсія, або за періоди страхового стажу зазначені в частині 1 статті 40 цього Закону.

Така редакція існує після визнання неконституційними змін, внесених підпунктом «б» підпункту 10 пункту 35 Розділу 2 Закону України від 28 грудня 2007 року № 107-6 визнаних такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008.

Скасовані зміни надавали можливість перераховувати пенсію із заробітної плати за періоди страхового стажу, зазначені в частині 1 статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії за календарний рік, що передує року перерахунку пенсії.

Аналіз відновленої (діючої) норми абзацу 3 частини 4 статті 42 Закону «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» доводить, що перерахунок пенсії здійснюється із заробітної плати (доходу), з якої була обчислена пенсія, або за періоди страхового стажу зазначені в частині першій статті 40 цього Закону.

Тобто, правила частини першої статті 40 даного Закону при перерахунку пенсії, застосовуються виключно з метою визначення періоду страхового стажу, за який може бути обчислена заробітна плата (дохід).

Частина 1 статті 40 вказаного Закону передбачає, що для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 01 липня 2000 року, незалежно від перерв, та за весь період страхового стажу, починаючи з 01 липня 2000 року.

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що середня заробітна плата праців-ників, зайнятих в галузях економіки України, за календарний рік, що передує року звер-нення за призначенням пенсії, використовується як складова для призначення пенсії від-повідно до ч.2 ст.40 Закону «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» і є величиною постійною та незмінною при перерахунку пенсії, на відміну від інших показників, які використовуються при визначенні заробітної плати (доходу) застрахованої особи для обчислення пенсії.

Відповідно до пункту 6 статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема, форми і види пенсійного забезпечення. Такими законами є Закон України «Про пенсійне забезпечення» та Закон України «Про загальнообовязкове пенсійне страхування».

З огляду на зазначене та керуючись положеннями принципу законності, закріпленого в статті 9 КАС України, приписи постанови Кабінету Міністрів України № 530 від 28 травня 2008 року «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» не можуть застосовуватись до спірних відносин.

Перерахунок пенсії з більш високого заробітку передбачений статтею 69 Закону «Про пенсійне забезпечення», відповідно до якої пенсіонерам, які пропрацювали після призначення пенсії, у тому числі за віком не менш як два роки з більш високим заробітком, ніж той, з якого було обчислено пенсію, встановлюється за заявою пенсіонера новий розмір пенсії виходячи з більш високого заробітку, який визначається за два роки роботи підряд для призначення пенсії відповідно до статей 64 67 цього Закону. У разі дальшого зростання заробітку пенсіонера провадиться за його заявою новий перерахунок пенсії. Кожний наступний перерахунок пенсії провадиться не раніш як через два роки після попереднього перерахунку.

З урахуванням наведеного, підстави для перерахунку пенсії позивача із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих в галузях економіки України, за календарний рік, що передує року звернення за призначенням пенсії, відсутні.

Відповідно до ст.198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Згідно ст.202 КАС України підставами для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про порушення судом норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, через що постанова суду підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні заявленого позову.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198 ч.1 п.3, 202, 205 ч.2, 207, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Коломийському районі Івано-Франківської області задовольнити.

Постанову Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 26 квітня 2011 року в адміністративній справі № 2-а-4591/11 скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в Коломийському районі Івано-Франківської області про перерахунок пенсії працюючого пенсіонера відповідно до ст.42 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та зобов'язання вчинити певні дії, відмовити.

Постанова набирає законної сили через пять днів після направлення копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена до протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Р.Й.Коваль

Судді О.М.Довгополов

ОСОБА_1