Справа № 2а-377/09
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2011-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2011 р. Справа № 52234/09/9104

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Ліщинського А.М. та Улицького В.З.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Городоцького районного суду Хмельницької обл. від 08.07.2009р. у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Державної автомобільної інспекції Управління Міністерства внутрішніх справ України в Хмельницькій обл. про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И Л А:

09.06.2009р. позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив поновити строк на оскарження постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП; визнати недійсною та скасувати постанову інспектора ДПС ВДАІ м.Хмельницького від 11.05.2009р. про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП (а.с.2-3).

Постановою Городоцького районного суду Хмельницької обл. від 08.07.2009р. у задоволенні заявленого позову відмовлено (а.с.14).

Не погодившись із винесеним судовим рішенням, його оскаржив позивач ОСОБА_1, який покликаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить в апеляційній скарзі постанову суду скасувати та прийняти нове рішення, яким заявлений позов задоволити (а.с.16-18).

Вимоги апеляційної скарги обгрунтовує тим, що відповідачем не представлено належних доказів вчинення ним розглядуваного правопорушення, а застосування приладу «Візир» не відповідає вимогам ст.14-1 КУпАП; також згідно представлених фотознімків швидкість його автомобіля становила 74 км/год., через що правові підстави для притягнення його до адміністративної відповідальності є відсутніми.

Окрім цього, із змісту цих фотознімків неможливо здійснити привязку до місцевості, із них не вбачаються знаки населеного пункту тощо.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання на виклик суду не зявилися, а відтак на підставі п.2 ч.1 ст.197 КАС України суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подана скарга підлягає до задоволення, з наступних мотивів.

Відповідно до ст.202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання, а так само розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні постанови судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, які викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглянув справу.

Згідно ч.1 ст.122 КУпАП перевищення водіями транспортних засобів встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на 20 кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, тягнуть за собою накладення штрафу від п'ятнадцяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як слідує з матеріалів справи, 11.05.2009р. інспектором ДПС ВДАІ м.Хмельницький старшим лейтенантом міліції ОСОБА_2 складено постанову ВХ № 091049, відповідно до якої ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, і на нього накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 306 грн. (а.с.4).

Згідно вказаної постанови, о 08 год. 44 хв. 11.05.2009р., водій автомобіля марки «Опель», державний номерний знак НОМЕР_1, власником якого є позивач, на вул.Камянецькій, 238 в м.Хмельницькому допустив перевищення обмеження швидкості руху в населеному пункті на 23 км/год. (рухався зі швидкістю 83 км/год.), чим порушив вимоги п.12.9 «б» Правил дорожнього руху України.

Факт виявленого порушення зафіксований за допомогою приладу «Візир» № 0711210, при цьому протокол про вчинення вказаного адміністративного правопорушення не складався.

Відмовляючи у задоволенні заявленого позову, суд першої інстанції виходив з того, що фактичними обставинами справи стверджується перевищення позивачем встановлених обмежень швидкості руху в населеному пункті та невиконання вимог дорожнього знаку, через що оскаржувана постанова винесена правомірно; вказане правопорушення належним чином зафіксовано складеними працівниками міліції документами, а вина позивача підтверджується показаннями технічного приладу, який використовується при нагляді за дотриманням правил, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Також правомірність застосування приладу «Візир» стверджується свідоцтвом про повірку робочого засобу вимірювальної техніки від 30.01.2009р., яке дійсне до 30.01.2010р., та відомістю про прийняття заліків щодо знань правил користування радіолокаційним вимірювачем швидкості з можливістю фото, відеофіксації.

Між тим, такі висновки суду першої інстанції, на думку колегії суддів, не відповідають нормам матеріального права і фактичним обставинам справи.

Відповідно до ст.258 КУпАП посадові особи органів Державної автомобільної інспекції мають право застосовувати безпротокольну форму фіксації адміністративних правопорушень та розглядати справи без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, лише у разі виявлення правопорушень у сфері дорожнього руху, зафіксованих за допомогою працюючих в автоматичному режимі спеціальних технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Вимірювач швидкості «Візир» не належить до спеціальних технічних засобів, що працюють в автоматичному режимі, оскільки він має лише обмежені функції для автоматичного процесу вимірювань і не може працювати без участі оператора.

З урахуванням наведеного, відповідачем безпідставно застосовано у розглядуваних випадках безпротокольну форму фіксації адміністративного правопорушення; натомість в силу приписів ст.254 КУпАП в цих випадках складення протоколу про адміністративне правопорушення є обовязковим.

Окрім цього, згідно зі ст.8 Закону України «Про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах» інформація, яка є власністю держави, або інформація з обмеженим доступом (до якої відноситься і інформація, отримана за допомогою приладу «Візир») повинна оброблятися в автоматизованій системі із застосуванням комплексної системи захисту інформації (КСЗІ) з підтвердженою відповідністю. Тобто перед застосуванням на території України «Візир» повинен був пройти державну експертизу в Держслужбі спецзвязку і захисту інформації України.

Прилад «Візир» не є автоматичним засобом фото - або відеофіксації, оскільки він знаходиться у співробітника Державної автомобільної інспекції, управляється ним безпосередньо або через компютер (визначаються ті параметри, які фіксуються приладом, такі як швидкість, обєкт зйомки, його режими і т.п).

У матеріалах справи відсутній експертний висновок або сертифікат відповідності приладу «Візир», тому будь-яка інформація з цього приладу враховуватися при розгляді справи не може.

Згідно зі ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до переконливого висновку про те, що в матеріалах справи відсутні належні докази щодо підтвердження факту порушення позивачем вимог дорожнього знаку щодо обмеження максимальної швидкості та невиконання п.12.9 «б» Правил дорожнього руху України.

В частині вирішення питання про поновлення позивачу строку звернення до суду із розглядуваним позовом колегія суддів враховує, що на постанові по справі про адміністративне правопорушення здійснено відмітку про направлення 14.05.2009р. її копії особі, яка притягується до адміністративної відповідальності; фактично оскаржувана постанова отримана адресатом 05.06.2009р. (за твердженнями позивача); в подальшому 09.06.2009р. позивачем зареєстровано в районному суді позовну заяву з приводу оскарження рішення відповідача про притягнення до адміністративної відповідальності (а.с.2-3).

Згідно з ст.289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

За наведених обставин позивачем пропущений строк звернення до суду із розглядуваним позовом з поважних причин, що унеможливлювали його вчасне звернення до суду для захисту порушених прав, через що останній слід поновити.

Таким чином, заявлений позов підлягає до задоволення, при цьому, виходячи із передбачених ст.162 КАС України повноважень суду при вирішенні адміністративної справи, постанову ВХ № 091049 від 11.05.2009р. про визнання винним ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, і накладення на нього штрафу в розмірі 306 грн., слід визнати протиправною і скасувати, оскільки суду не було надано належних і допустимих доказів, які б підтверджували факт скоєння правопорушення.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, через що постанова суду підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про задоволення позову, з вищевикладених мотивів.

Керуючись ст.ст.94, 160, 195-197, п.3 ч.1 ст.198, п.п.1, 4 ст.202, ч.2 ст.205, ст.ст.207, 254 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволити.

Постанову Городоцького районного суду Хмельницької обл. від 08.07.2009р. скасувати та прийняти нову постанову, якою поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду та заявлений ним позов задоволити.

Визнати протиправною і скасувати постанову ВХ № 091049 від 11.05.2009р. про визнання винним ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, і накладення на нього штрафу в розмірі 306 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили через пять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання постановою законної сили.

Головуючий суддя: Р.М.Шавель

Судді: А.М.Ліщинський

ОСОБА_3