Справа № 821/334/15-а
Суддя: Скрипченко В.О.
Дата ухвалення: 2015-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 вересня 2015 р.м.ОдесаСправа № 821/334/15-а

Категорія: 6.2.1 Головуючий в 1 інстанції: Кисильова О.Й.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого - судді Скрипченка В.О.,

суддів Золотнікова О.С., Осіпова Ю.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 12 березня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 до Головного управління Держземагентства у Херсонській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

02 лютого 2015 року ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3 звернулися до суду з адміністративним позовом до Головного управління Держземагентства у Херсонській області, в якому просили визнати протиправними дії відповідача щодо відмови позивачам у наданні дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок для садівництва орієнтовною площею 0,12 га кожному, що розташовані на території Щасливцівської сільської ради Генічеського району Херсонської області за межами села Приозерне (згідно доданого графічного матеріалу ділянки №1, 2, 3), зобов'язати Управління повторно розглянути клопотання позивачів від 31.08.2014 р. про надання дозволу на відведення у власність земельних ділянок для садівництва (землі сільськогосподарського призначення, код згідно класифікації видів цільового призначення земель - 01.05) орієнтовною площею 0,12 га кожному, що розташовані на території Щасливцівської сільської ради Генічеського району Херсонської області за межами села Приозерне (згідно доданого графічного матеріалу ділянки №1, 2, 3), зобов'язати Управління надати позивачам дозвіл на відведення у власність земельних ділянок для садівництва орієнтовною площею 0,12 га кожному, що розташовані на території Щасливцівської сільської ради Генічеського району Херсонської області за межами села Приозерне (згідно доданого графічного матеріалу ділянки №1, 2, 3).

В обґрунтування позову зазначено, що у березні 2014 року позивачі призвані до Збройних сил України та перебувають на військовій службі. Дізнавшись про доручення Держземагентства України щодо сприяння у розробці та затвердженні землевпорядної документації для військовослужбовців, що бажають отримати земельну ділянку у власність, позивачі 31.08.2014 р. звернулися до відповідача із клопотаннями про надання дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок для садівництва орієнтовною площею 0,12 га кожному, що розташовані на території Щасливцівської сільської ради Генічеського району Херсонської області за межами села Приозерне згідно доданого до заяв графічного матеріалу ділянки № 1, 2, 3. Проте, 30.09.2014 р. відповідачем відмовлено в задоволенні клопотання з тих підстав, що вказані земельні ділянки розташовані в межах села Приозерне Щасливцівської сільської ради Генічеського району Херсонської області, а тому розпорядником цих земель є Щасливцівська сільська рада. Позивачі вважають протиправною таку підставу для відмови в задоволенні їх клопотань, посилаючись на безпідставність даних тверджень відповідача та наявність доказів того, що бажані земельні ділянки знаходяться поза межами села Приозерне.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 12 березня 2015 року адміністративний позов ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3 задоволений частково. Визнано протиправними дії Головного управління Держземагенства в Херсонській області щодо відмови ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3 у наданні дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок для садівництва орієнтовною площею 0,12 га кожному, що розташовані на території Щасливцівської сільської ради Генічеського району Херсонської області (згідно доданого графічного матеріалу ділянки № 1, 2, 3). Зобов'язано Головне управління Держземагенства в Херсонській області повторно розглянути клопотання ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3 від 31 серпня 2014 року про надання дозволу на відведення у власність земельних ділянок для садівництва (землі сільськогосподарського призначення, код згідно класифікації видів цільового призначення земель - 01.05) орієнтовною площею 0,12 га кожному, що розташовані на території Щасливцівської сільської ради Генічеського району Херсонської області (згідно доданого графічного матеріалу ділянки № 1, 2, 3). У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із постановленим у справі судовим рішенням ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права та неповне з'ясування обставин справи, просить змінити постанову суду першої інстанції та задовольнити повністю позовні вимоги. ОСОБА_2 та ОСОБА_3 подали заяви про приєднання до апеляційної скарги ОСОБА_1.

Відповідач Головне управління Держземагентства у Херсонській області рішення суду першої інстанції не оскаржувало.

Справа розглянута апеляційним судом в порядку письмового провадження в зв'язку з неприбуттям жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, згідно п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, на виконання Указу Президента України від 17.03.2014 р. № 303 «Про часткову мобілізацію» ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3 призвані до Збройних сил України.

Розпорядженням голови Херсонської обласної державної адміністрації від 19.05.2014 р. №320 затверджено Тимчасовий спрощений порядок відведення у власність та в оренду земельних ділянок сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства, садівництва громадянам, які переселяються з тимчасово окупованих територій України, та громадянам, призваним до Збройних сил України у зв'язку із частковою мобілізацією (далі - Тимчасовий спрощений порядок).

Відповідно до пункту 3 Тимчасового спрощеного порядку Головне управління Держземагентства у Херсонській області розглядає заяву громадян, зокрема, призваних до Збройних сил України, про надання дозволу на відведення земельної ділянки, і у тижневий строк надає такий дозвіл або мотивовану відмову у його наданні.

31.08.2014 р. ОСОБА_2, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 звернулися до Головного управління Держземагентства у Херсонській області із заявами про надання дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок для садівництва орієнтовною площею 0,12 га кожному, що розташовані на території Щасливцівської сільської ради Генічеського району Херсонської області за межами села Приозерне, долучивши до заяв графічні матеріали, в яких зазначено бажане місце розташування земельних ділянок під №№ 1, 2, 3.

30.09.2014 р. Головне управління Держземагентства у Херсонській області направило позивачам листи, зі змісту яких слідує, що Управління відмовляє у надані дозволів на виготовлення проектів землеустрою з тих підстав, що розпорядником цих земель є Щасливцівська сільська рада, оскільки згідно наявного картографічного матеріалу (роздержавлення земель КСП «Азовський», схеми поділу земель на земельні частки (паї), встановлення адміністративних меж Щасливцівської сільської ради) вказані земельні ділянки розташовані в межах села Приозерне Щасливцівської сільської ради Генічеського району Херсонської області.

Тобто, вказаним листами відповідач повідомив позивачів про наявність обставин, які перешкоджають позитивному вирішенню питання про надання дозволів на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок, а саме - відсутність у відповідача повноважень на розпорядження земельними ділянками, що мають намір отримати позивачі.

Задовольняючи адміністративний позов ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3 суд першої інстанції виходив з наступного, з чим погоджується апеляційний суд.

Земельні відносини в Україні, відповідно до статті 3 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Громадянам для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва передаються у власність та надаються у користування землі, віднесені до категорії земель сільськогосподарського призначення (п. «а» ч. 3 ст. 22 ЗК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 35 ЗК України громадяни України мають право набувати безоплатно у власність або на умовах оренди земельні ділянки для ведення індивідуального або колективного садівництва.

Як було зазначено вище, підставою для відмови у наданні дозволів на розробку проектів землеустрою відповідач наводить ту обставину, що земельні ділянки, які бажають отримати у власність позивачі, знаходяться в межах села Приозерне, а тому передача їх у власність належить до повноважень Щасливцівської сільської ради Генічеського району.

Колегія суддів не погоджується із даними твердженнями відповідача, враховуючи наступне.

Статтею 173 Земельного кодексу України визначено, що межа району, села, селища, міста, району у місті - це умовна замкнена лінія на поверхні землі, що відокремлює територію району, села, селища, міста, району у місті від інших територій.

Межі району, села, селища, міста, району у місті встановлюються і змінюються за проектами землеустрою щодо встановлення (зміни) меж адміністративно-територіальних одиниць.

Проекти землеустрою щодо зміни меж населених пунктів розробляються з урахуванням генеральних планів населених пунктів.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Закону України «Про землеустрій» для встановлення або зміни меж адміністративно-територіальних одиниць розробляються проекти землеустрою щодо встановлення (зміни) меж відповідних адміністративно-територіальних одиниць.

Проекти землеустрою щодо встановлення (зміни) меж сіл, селищ, міст, згідно ч. 6 ст. 46 Закону України «Про землеустрій», розробляються за рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради.

За приписами ч. 1 ст. 184 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) землеустрій передбачає, зокрема, встановлення (відновлення) на місцевості меж адміністративно-територіальних одиниць, землеволодінь і землекористувань.

Отже, межі населеного пункту встановлюються за проектами землеустрою, розробленими з урахуванням генерального плану населеного пункту.

22.10.2014 р. Щасливцівською сільською радою надіслано лист №09/150-0217, що містить інформацію про відсутність містобудівної документації та Генерального плану забудови населеного пункту села Приозерне, а також про те, що межі населеного пункту села Приозерне визначені на підставі проекту землеустрою щодо встановлення меж с. Приозерне Щасливцевської сільської ради, проведеним в 1991 році Херсонською філією інституту землеустрою.

Відповідно до ст. 193 ЗК України Державний земельний кадастр - це єдина державна система земельно-кадастрових робіт, яка встановлює процедуру визнання факту виникнення або припинення права власності і права користування земельними ділянками та містить сукупність відомостей і документів про місце розташування та правовий режим цих ділянок, їх оцінку, класифікацію земель, кількісну та якісну характеристику, розподіл серед власників землі та землекористувачів.

Відповідно до статті 195 ЗК України, основними завданнями ведення державного земельного кадастру є: а) забезпечення повноти відомостей про всі земельні ділянки; б) застосування єдиної системи просторових координат та системи ідентифікації земельних ділянок; в) запровадження єдиної системи земельно-кадастрової інформації та її достовірності.

Так, відповідно до пункту 22 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 р. №1051 (далі - Порядок), до Державного земельного кадастру вносяться такі відомості про землі у межах державного кордону, як відомості про землі в межах територій адміністративно-територіальних одиниць (Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя, районів, міст, селищ, сіл, районів у містах) та за їх межами (у частині, що характеризують такі землі з урахуванням їх місцезнаходження):1) назва адміністративно-територіальної одиниці згідно з Державним реєстром географічних назв; 2) опис меж адміністративно-територіальної одиниці: графічне зображення меж адміністративно-територіальної одиниці з координатами їх поворотних точок, текстовим описом та довжиною (в цілому та окремих ділянок),тощо.

Надання відомостей Державного земельного кадастру про межі адміністративно-територіальних одиниць можливе шляхом копіювання та роздрукування цих відомостей Державного земельного кадастру, оприлюднених на офіційному веб-сайті Держземагентства (п. 165 Порядку).

Матеріали справи містять роздруковані відомості Державного земельного кадастру, що оприлюднені на офіційному веб-сайті Держземагентства про межі села Приозерне Щасливцівської сільської ради Генічеського району Херсонської області, згідно яких земельні ділянки 1, 2, 3, які бажають отримати позивачі, знаходяться поза межами села Приозерне.

Крім того, слід взяти до уваги лист Державної інспекції сільського господарства в Херсонській області від 31.10.2014 р. №04-07/М-230 та лист Щасливцівської сільської ради від 22.10.2014 р. №09/150-0217, що містяться в матеріалах справи, з яких вбачається, що земельні ділянки 1, 2, 3 знаходяться поза межами села Приозерне.

Відповідач, заперечуючи факт знаходження земельних ділянок 1, 2, 3 поза межами села Приозерне, надав суду копію плану-схеми земельних ділянок, яка, на його думку, є доказом того, що спірні земельні ділянки знаходяться в межах села Приозерне. Суд першої інстанції обґрунтовано відхилив вказану копію плану-схеми, як доказ знаходження земельних ділянок 1, 2, 3 в межах села Приозерне, оскільки даний документ не містить жодної інформації щодо предмета доказування, і з вказаної копії взагалі неможливо встановити, що це за схема. Отже, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що долучений відповідачем до заперечень документ є неналежним доказом.

Водночас, позивачами надані докази того, що земельні ділянки 1, 2, 3 знаходяться поза межами села Приозерне.

Як вірно зазначив суд першої інстанції, вирішення питання належності земельних ділянок до земель комунальної власності (у разі знаходження земельної ділянки в межах населеного пункту) чи до земель державної власності (поза межами населеного пункту) можливе, у тому числі, при розробленні проектів землеустрою щодо відведення цих земельних ділянок.

Натомість відповідач, не маючи обґрунтованих підстав для висновків про наявність у Щасливцівської сільської ради повноважень на розпорядження спірними земельними ділянками, відмовив позивачам у наданні права на отримання безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, чим перешкоджає позивачам у реалізації законодавчо наданих їм прав, а отже порушує принципи рівності перед законом та пропорційності, які визначені ст. 2 КАС України.

Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про протиправність дій відповідача щодо відмови громадянам ОСОБА_2, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 у наданні дозволу на виготовлення проектів відведення земельних ділянок 1, 2, 3.

За таких обставин колегія суддів вважає обґрунтованими вимоги позивачів про зобов'язання Управління повторно розглянути клопотання позивачів від 31.08.2014 р. про надання дозволу на відведення у власність земельних ділянок для садівництва (землі сільськогосподарського призначення, код згідно класифікації видів цільового призначення земель - 01.05) орієнтовною площею 0,12 га кожному, що розташовані на території Щасливцівської сільської ради Генічеського району.

У свою чергу, суб'єкт владних повноважень, здійснюючи надані йому повноваження, не вправі відмовляти у наданні дозволу на виготовлення проекту відведення з тих самих підстав, які визнані судом протиправними.

Вирішуючи питання обґрунтованості вимоги апеляційної скарги про зобов'язання Управління надати дозволи на виготовлення проектів відведення земельної ділянки у власність, апеляційний суд виходить з наступного.

Центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб (ч. 4 ст. 122 КЗК України).

Таким чином, у даному випадку, суд першої інстанції вірно зазначив про те, що повноваження щодо розпорядження землями належить виключно відповідачу, для реалізації яких йому надано право діяти в установлений законодавством спосіб, не виходячи за межі компетенції, дотримуючись норм земельного законодавства.

Отже, питання про надання дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок належить до виключної компетенції відповідача.

За вказаних обставин суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3 в частині зобов'язання відповідача надати позивачам дозвіл на виготовлення проекту відведення земельної ділянки у власність.

Також колегія суддів не може взяти до уваги посилання апеляційної скарги на лист Голови комісії з реорганізації Головного управління Держземагентства у Херсонській області від 6 травня 2015 року №31-21-0,102-5992/2-15 «Про розгляд заяви», у якому позивачів повідомлено про повторну відмову у задоволенні їх клопотань від 31 серпня 2014 року про надання дозволу на відведення у власність земельних ділянок для садівництва, оскільки зазначена відмова виникла після ухвалення оскаржуваного судового рішення (12 березня 2015 року) та не була предметом розгляду у даній справі, що виключає її дослідження апеляційним судом відповідно до ст. 195 КАС України.

Колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст. ст. 2, 7, 10, 11, 70, 71 КАС України та не приймає доводи, наведені в апеляційній скарзі про те, що постанова підлягає зміні.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та не допустив порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні справи, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Відтак, апеляційна скарга ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 184, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 12 березня 2015 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий В.О.Скрипченко

Суддя О.С.Золотніков

Суддя Ю.В.Осіпов