Справа № 2-а-2121/10
Суддя: Манич В. П.
Дата ухвалення: 2010-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Дергачівський районний суд Харківської області
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2010 року Дергачівський районний суд Харківської області

у сладі: головуючого судді - Манич В.П.

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного Фонду України в Дергачівському районі Харківської області про поновлення пропущеного строку для звернення до суду та зобов'язання здійснити перерахунок та нарахування недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги «дітям війни».

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Дергачівського районного суду з адміністративним позовом, в кому просить суд відновити пропущений строк для звернення до суду за захистом порушених прав, свобод та нісресів за період з 01.01.2006 року по 31.12.2007 року, зобов'язати управління Пенсійного фонду в Дсргачівському районі нарахувати та користь позивача недоплачену їй, як дитині війни, щомісячну державну «ооіальну допомогу за 2006-2007 роки.

Позовні вимоги позивач обґрунтовувала наступним чином.

Вона, ОСОБА_1 є пенсіонером за віком, має статус "Дитина війни". Всупереч того законодавства відповідачем протягом 2006-2007 років їй не виплачувалася доплата до пенсії в розмірі І відсотків від мінімальної пенсії за віком.

В судове засідання позивачка не прибула, до суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Представник відповідача в судове засідання також не прибув, просив справу розглядати у його відсутності. В поданих до суду запереченнях позов не визнав, просив суд в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. В обґрунтування своїх доводів зазначив наступне.

Відповідач вважає дії Управління Пенсійного фонду щодо невиплати позивачу доплати до пенсії, передбаченої ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни" правомірними через невизначеність на законодавчому рівні органу, на який покладено обов'язок здійснення таких виплат особам, які мають статус дитини війни, за рахунок яких коштів повинні здійснюватися ці виплати та який розмір мінімальної пенсії за необхідно застосовувати при обчисленні таких доплат. Враховуючи, що механізм реалізації положень статті 6 ЗУ "Про соціальний захист дітей війни" відсутній, то вирішити питання про реалізацію вказаного положення можливо лише шляхом внесення змін до Закону України "Про соціальний захист дітей війни". При цьому відповідач зазначив про необґрунтованість доводів позову щодо застосування до спірних правовідносин ст. 28 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", оскільки розмір мінімальної пенсії за віком, встановлений абзацом 1 частини 1 цієї статті застосовується виключно для визначення ів пенсії, призначених за цим Законом. Також, відповідач наполягав на відмові в задоволенні позову пропущення позивачем строку звернення до суду з адміністративним позовом, визначеного ст. 99 КАС

Справа судом розглянута у відповідності до ст.122 ч.З КАС України в порядку письмового провадження. . вважає можливим справу розглянути по суті у відсутності сторін.

Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, вважає, що позов підлягає пенню частково з наступних підстав.

Позивач ОСОБА_1 народилася 16 грудня 1937 року в с. Железняк польського району Сумської області.

Згідно із ст. 1 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" дитиною війни є особа, яка є яном України та якій на час закінчення (2 вересня 1945 року) Другої світової війни було менше 18 Відповідно, позивач є дитиною війни в розумінні Закону України "Про соціальний захист дітей війни". ' факт підтверджується копією посвідчення позивача з проставленим в ньому штампом "Дитина війни". Відповідач не заперечує того факту, що позивач є дитиною війни в розумінні Закону України "Про ший захист дітей війни".

Враховуючи зазначений статус позивача, суд зазначає, що його соціальний захист регулюється Законом "Про соціальний захист дітей війни".

Відповідно до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" дітям війни пенсії або щомісячне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються ЗО відсотків мінімальної пенсії за віком.

Виходячи з того, що позивач є дитиною війни в розумінні Закону України "Про соціальний захист дітей , суд вважає, що на неї повністю розповсюджуються всі пільги та соціальні гарантії, передбачені України "Про соціальний захист дітей війни", в тому числі й право на підвищення пенсії на 30 % чюї пенсії за віком, як передбачено статтею 6 зазначеного Закону.

Згідно зі ст. 7 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", фінансове забезпечення державних :них гарантій, передбачених цим Законом, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету

Законом України „Про Державний бюджет на 2006 рік" від 20.12.2005 року дію ст. 6 зазначеного Закону рік зупинено

України „Про внесення змін до Закону України „Про Державний бюджет на 2006 рік" від року, який набрав чинності 15.03.2006 року, до статті 110 Закону України „Про Державний бюджет " було внесено зміни, якими встановлено, що пільги дітям війни, передбачені ст. 6 Закону України -ний захист дітей війни" у 2006 році запроваджуються поетапно, за результатами виконання у першому півріччі, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України за погодженням з Верховної Ради України з питань бюджету.

у 2006 році пільги, встановлені ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни" ні не були.

України „Про Державний бюджет на 2006 рік" від 20.12.2005 року та „Про внесення змін до України „Про Державний бюджет на 2006 рік" від 19.01.2006 року неконституційними не визнані та їм 2006 року.

чином, відповідно до вищезазначених Законів, у відповідача не було підстав нараховувати та позивачеві доплату до пенсії, передбачену ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей .скільки до 15.03.2006 року дію зазначеної норми було зупинено, а потім передбачені нею виплати не запроваджені..

Крім того, надаючи перевагу Законам України „Про Державний бюджет на 2006 рік" від 20.12.2005 року внесення змін до Закону України,, Про Державний бюджет на 2006 рік " від 19.01.2006 року, суд з того, що закони є актами єдиного органу законодавчої влади - Верховної Ради України, Конституція України не встановлює пріоритету в застосуванні того чи іншого закону, в тому числі залежно від правового регулювання. Немає такого закону України, який би регулював питання подолання колізії норм закону, що мають однакову юридичну силу.

Конституційний Суд України у п. З мотивувальної частини рішення від 03.10.1997 року № 4-зп (справа чинності Конституцією) зазначив: „Конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас а однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або скасування попереднього. Загальновизнаним є те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не но самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше", вдчи із системного аналізу наведених норм законодавства, суд не знаходить підстав для задоволення вимог позивача, які стосуються виплат доплати до пенсії за 2006 рік. Відповідач по справі протягом року діяв у відповідності з діючим законодавством та не мав підстав здійснювати позивачу щомісячні до пенсії, оскільки до 15.03.2006 року дія ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" зупинена, а з 15.03.2006 року здійснення доплат, визначено у інший спосіб, тобто поставлено в від виконання у другому півріччі 2006 року Закону України "Про Державний бюджет на 2006 рік", но позовних вимог щодо здійснення позивачу підвищення до пенсії за 2007 рік, суд вважає їх .їй задоволенню, з таких підстав, ідно до п. 12 ст. 71 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" статтю 6 Закону Про соціальний захист дітей війни" зупинено на 2007 рік.

Рішенням Конституційного суду України у справі за конституційним поданням 46 народних депутатів щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статей 29, 36, частини другої 56, частини другої статті 62, частини першої статті 66, пунктів 7, 9, 12, 13, 14, 23, 29, 30, 39, 41, 43, 44, статті 71, статей 98, 101, 103, 111 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" (справа шаіальні гарантії громадян) № 6-рп/2007 від 09.07.07 року пункт 12 статті 71 Закону України "Про бюджет на 2007 рік" було визнано такими, що не відповідає Конституції України (є неконституційними).

Рішенням Конституційного суду України має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених що визнані неконституційними.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Татам чином, положення п. 12 ст. 71 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" втратило чинність 09 липня 2007 року.

Викодячи з приписів ч. 2 ст. 152 Конституції України та дати ухвалення рішення Конституційним Судом УПФУ в Дергачівському районі повинно було нараховувати та сплачувати позивачу доплату до передбачену ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни" з 09.07.2007 року, оскільки з ухвалення Конституційним Судом України рішення щодо неконституційності Законів України „Про " бюджет України", ця норма втратила чинність та не підлягала застосуванню. Отже, відповідач мав у відповідності з приписами діючої норми ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни", нарахувати та здійснювати позивачу відповідні доплати.

Щодо доводів стосовно відсутності підстав для застосування до спірних правовідносин ст. 28 ЗаконуУкраїни" Про загальнообов,язкове державне пенсійгне страхування", суд зазначає наступне.

Сторонами по справі не заперечується, що позивач, відповідно до ст. 6 Закону України „Про соціальний дітей війни" має право на отримання доплати до пенсії у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком.

За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правила передбаченими ст. 28 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

З огляду на викладене, суд вважає необгрунтованими доводи відповідача щодо застосування положення ч.3 сг. 28 зазначеного Закону, з якої випливає, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом 1 частини 1 цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсії, призначених згідно з цим Законом, оскільки наявність такої норми та відсутність іншого мінімального розміру пенсії за віком не єпідставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії, встановленої ст. 46 Конституції і та права на отримання доплати до пенсії, передбаченої ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни".

Суд вважає за можливе застосувати саме частину 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове вне пенсійне страхування", оскільки в даному випадку мінімальний розмір пенсії за віком говується не для визначення розміру будь-якої пенсії, а лише як коефіцієнт для визначення розміру ної доплати до пенсії, передбаченої Законом України "Про соціальний захист дітей війни", оскільки і закон передбачає в якості критерію визначення розміру щомісячної доплати до пенсії, що на думку суду, не суперечить вимогам частини 3 статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування"

Пенсійний фонд України діє у відповідності до Положення „Про Пенсійний фонд України" і здійснює своїі повноваження на підставі п. 15 зазначеного положення через створені в установленому порядку його територільні управління. Відповідно до Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" рішення про призначення та перерахунок пенсій приймаються районними управліннями аого фонду України за місцем проживання пенсіонерів. Територіальним управлінням Пенсійного України за місцем проживання позивача є управління Пенсійного фонду України в Дергачівському

За таких обставин, суд приходить до висновку, щодо повноважень управління Пенсійного фонду в Дергачівському районі відноситься нарахування у розмірі, встановленому законодавством, та підвищення до пенсії позивачу, а суд не повноважний визначати конкретний розмір підвищення до позивача у грошовому вимірі, суд не може перебирати на себе функцію здійснення перерахунку та іння пенсії замість органу, якому надані такі повноваження.

Суд вважає безпідставними заперечення відповідача щодо не визначеності на законодавчому рівні відносно органу, на який покладено обов'язок здійснення виплат підвищення до пенсії особам, які мають статус дитини війни.

Враховуючи викладене вище, суд прийшов до висновку, що обов'язок по нарахуванню та виплаті ідо пенсії позивача, передбаченої ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни" покладено на управління Пенсійного фонду України в Дергачівському районі за місцем проживання позивача.

Статтею 22 Конституції України визначено, що конституційні права і свободи гарантуються. Таким , держава взяла на себе зобов'язання забезпечити реалізацію громадянами своїх конституційних прав, а змістом ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає ва забезпечення їх у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Суд звертає увагу сторін на те, що реалізація особою права, що пов,язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальнихта чинних на час виненкнення спірних правовідносин нормативно-правових актів національного законодавства , не може бути поставлена у залежність у залежність від бюджетнихсвоїх зобов,язань судом не приймається до уваги.

Суд звертає увагу сторін на те, що реалізація особою права, що пов'язане з отриманням бюджетних «оштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно- правових актів національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань, тобто посилання органами державної влади на відсутність коштів, як на причину невиконання своїх зобов'язань судом не приймається до уваги. Так, наприклад, у справі "Кечко проти України" Європейський Суд з прав людини констатував, що не приймає аргумент Уряду щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатись на відсутність коштів, як на причину невиконання сюїх зобов'язань.

Правовідносини, що виникають в процесі реалізації права на отримання надбавки до пенсії основані на принципі юридичної визначеності. Зазначений принцип не дозволяє державі посилатися на відсутність певного нормативного акта, який визначає механізм реалізації прав та свобод громадян, закріплених у конституційних та інших актах. Як свідчить позиція Суду ЄС принцип юридичної визначеності означає, що »цікавлені особи повинні мати змогу покладатися на зобов'язання, взяті державою, навіть якщо такі зобов'язання містяться в законодавчому акті, який загалом не має автоматичної прямої дії. Така дія «значеного принципу пов'язана з іншим принципом - відповідальності держави, який полягає у тому, що не може посилатися на власне порушення зобов'язань для запобігання відповідальності. При цьому, шщо держава чи орган публічної влади схвалили певну концепцію, в даному випадку це надання дітям війни шадбавок до пенсії, така держава чи орган вважатимуться такими, що діють протиправно, якщо вони відступлять від такої політики чи поведінки, зокрема, щодо фізичних осіб без завчасного повідомлення про агіни в такій політиці чи поведінці, оскільки схвалення такої політики чи поведінки дало підстави для виникнення обгрунтованих сподівань у фізичних осіб стосовно додержання державою чи органом публічної щади такої політики чи поведінки.

Враховуючи, що держава взяла на себе обов'язок щодо виплати позивачу ЗО % доплати до пенсії та виконання цього обов'язку на центральний орган виконавчої влади - Пенсійний фонд України, який свої місцеві органи, що входять в систему його органів, але вони не вчинили жодної дії для цих коштів та їх виплати, суд вважає, що вони не виконали свої повноваження без поважних того, відповідачем, в порушення ч. 2 ст. 71 КАС України не доведено та не надано суду доказів ення будь-яких дій для забезпечення виконання покладеного на нього обов'язку щодо нарахування позивачу доплати до пенсії у розмірі ЗО % від мінімальної пенсії за віком, вважає необхідним, на підставі ч. 2 ст. 11 КАС України, вийти за межі позовних вимог та визнати ною бездіяльність УПФУ в Дергачівському районі по невиконанню з 09.07.2007 року приписів Закону України "Про соціальний захист дітей війни", яка призвела до порушення прав позивача на нарахування та отримання доплати до пенсії, відхиляє заяву відповідача про наявність підстав для відмови в задоволенні позову через пропущення строку звернення до адміністративного суду з позовом, через наступне.

Порушення прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду, тривало з 09.07.2007 року по року і припинилось лише 01.01.2008 року після внесення змін до Закону України „Про соціальний дітей війни". Таким чином, суд не вбачає пропущення позивачем строку звернення до суду за захистом цива щодо отримання доплати до пенсії, передбаченої ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни".

Судові витрати по справі підлягають розподілу у відповідності до ч. З ст. 94 КАС України.

підставі викладеного, керуючись ст. ст. 22, 46, ч. 2 ст. 152 Конституції України, ст.ст. 6, 7 Закону "Про соціальний захист дітей війни", Законом України "Про Державний бюджет України на 2007 рік", Конституційного суду України № 6-рп/2007 від 09.07.2007 року, ст. 28 Закону України "Про в'язкове державне пенсійне страхування", Законом України „Про Державний бюджет на 2006 рік" 12.2005 року, Законом України „Про внесення змін до Закону України „Про Державний бюджет на 2006 рік" 19.01.2006 року, Законом України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського з прав людини", Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого Указом Президента України від 19.01.2006року за № 121/2001, ст. ст. 1, 3, ч. 2 ст. 11, ч. 2 ст. 72, 94, 99, 160, 161, п. 4 ч. 2 ст. 162, ст.ст. 163, 167, 186,160 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного Фонду України в Міському районі Харківської області про поновлення пропущеного строку для звернення до суду та іння здійснити перерахунок та нарахування недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги війни» - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в Дергачівському районі ької області по не виконанню з 09.07.2007 року приписів статті 6 Закону України «Про соціальний дітей війни», яка призвела до порушення прав на своєчасне нарахування та отримання доплати до

-за період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Дергачівському районі Харківської області пі перерахунок пенсії ОСОБА_1 з підвищенням її на 30 % мінімальної пенсії за з розміру, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України „Про загальнообовязкове пенсійне страхування за рік з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати го збору у розмірі 3 грн. 40 коп.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку через Дергачівський районний суд ької області шляхом подачі апеляційної скарги про апеляційне оскарження в 10 денний строк.

Суддя В.П.Манич