Справа № 2-а-450/10
Суддя: Гальченко І. В.
Дата ухвалення: 2010-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(справа розглянута в письмовому провадженні)

15 березня 2010 року м. Волноваха

Суддя Волноваського районного суду, Донецької області ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Волноваському районі Донецької області про поновлення пропущеного строку для звернення до адміністративного суду та зобов*язання нарахувати недоплачену суму щомісячної державної соціальної допомоги «Дітям - війни», -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся з адміністративним позовом до відповідача, в якому просить поновити пропущений строк для звернення до адміністративного суду та зобов*язати нарахувати на його користь недоплачену щомісячну державну соціальну допомогу, як дитині війни, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що відповідно ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» дітям війни пенсії підвищуються щомісячно на 30% мінімальної пенсії за віком. Але йому така надбавка не виплачувалась. Доплата до пенсії за період з 01.01.2007р.-31.12.2008 роки склала 3497.70 грн. Просить прийняти рішення, яким зобов*язати відповідача нарахувати їй доплату до пенсії за 01.01.2007- 31,12.2008роки у сумі 3497.70 грн. (а.с.3-4).

Позивач в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність. На задоволенні позовних вимог наполягав.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність. Проти задоволення позовних вимог заперечував, посилаючись на обставини, викладені у запереченні на позовну заяву (а.с.12-13).

На підставі ч. З ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження.

Таким чином, суд вважає можливим розглянути вказаний адміністративний позов на підставі тих доказів, які наявні в матеріалах справи і яких достатньо для розгляду адміністративної справи в письмовому провадженні.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Так, судом встановлені обставини, які підтверджуються такими доказами.

ОСОБА_2 народився 26.01.1936 року та мешкає за адресою: с. Микільське, вул.50 років Жовтня, 119, Волноваського району, має правовий статус дитини війни, що підтверджується копією посвідчення, наявною в матеріалах справи /а.с. 6-7/.

Відповідно до Закону України «Про соціальний захист дітей війни», який встановлює правовий статус дітей війни і визначає основи їх соціального захисту та гарантує їх соціальну захищеність шляхом надання пільг і державної соціальної підтримки, дитина війни - це особа, яка є громадянином України та якій на час закінчення (2 вересня 1945 року) Другої світової війни було менше 18 років.

Згідно цього ж Закону дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Водночас ст. 7 цього закону передбачено, що фінансове забезпечення соціальних гарантій, передбачених зазначеним законом, здійснюється за рахунок коштів державного бюджет України.

Статтею 71 Закону України «Про^Державний бюджет України на 2007 рік» дія статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» була зупинена.

Поряд з цим, Рішенням Конституційного Суду України від 09 липня 2007 року № 6-рп/2007 визнані такими, що не відповідають Конституції України, серед інших, положення статті 71 Закону України «Про Державний бюджет на 2007 рік», якими була зупинена дія статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Конституційний Суд України відзначив, що положеннями Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» не можуть скасовуватися чи змінюватися обсяги прав і обовязків, пільг, компенсацій і гарантій громадян, передбачених іншими законами України, не можуть вноситися зміни, зупинятися дія чинних законів України, а також встановлюватися інше (додаткове) правове регулювання відносин, що є предметом інших законів України.

Згідно статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійні страхування» мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 25. а у жінок - 20 років страхового стажу встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. За кожний повний рік страхового стажу понад 25 років чоловікам і 20 років жінкам пенсія за віком збільшується на 1 відсоток розміру пенсії, обчисленої відповідно до статті 27 цього Закону, але не більше ніж на 1 відсоток мінімального розміру пенсії за віком, зазначеного в абзаці першому цієї частини.

Статтею 62 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» від 19 грудня 2006 року, що набрав чинності з 01 січня 2007 року (із змінами від 15 березня 2007 року), с затверджений прожитковий мінімум на одну особу, яка втратила працездатність: з 01 січня - 380 грн., з 01 квітня - 406 грн.. з 01 жовтня - 411 грн.. При цьому, зазначена стаття доповнена абзацом, яким передбачено встановити, що для визначення мінімального розміру пенсії за віком відповідно до абзацу першого частини 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з 01 квітня та з 01 жовтня 2007 року застосовується прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, визначений абзацом п'ятим частини першої цієї статті, збільшений на 1 відсоток, що складає відповідно 410 грн. 06 коп.; 415 грн. 11 коп.

Таким чином, суд вважає, що з 09 липня 2007 року, тобто з моменту прийняття зазначеного рішення Конституційного Суду України, відповідно до статті 152 Конституції України, закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, відповідач має підвищити позивачу розмір пенсії, як дитині війни, тому вимоги позивача щодо нарахування зазначеної доплати за 2007 рік підлягають задоволенню лише з цієї дати.

Законом України "Про Державний бюджет України на 2008рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України від 28.12.2007р. №107-6, який набрав чинності з 01.01.2008р., внесено зміни до Закону України Про соціальний захист дітей війни. Зокрема статтею 6 цього закону після внесення передбачалося, що дітям війни до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачувалася замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленого для учасників війни.

Рішенням Конституційного Суду України №10-рп/2008 від 22.05.2008року положення п.28 розділу ІІ "Внесення змін до деяких законодавчих актів України, Закону України Про державний бюджет України на 2008рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України від 28.12.2007р. щодо внесення змін до Закону України Про соціальний захист дітей війни визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

Статтею 152 Конституції України передбачено, що закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

На час розгляду цієї справи судом розмір мінімальної пенсії за віком визначений лише ст.28 Закону України Про загальнообов*язкове соціальне страхування і згідно цієї норми мінімальна пенсія за віком дорівнює прожитковому мінімуму встановленого для осіб, що втратили працездатність.

Відповідно до ч.І ст.2 Закону України Про прожитковий мінімум від 15.07.1999р. №966-14 прожитковий мінімум застосовується для встановлення розмірів мінімальної заробітної плати та мінімальної пенсії за віком.

Статтею 58 Закону України Про державний бюджет України на 2008рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України від 28.12.2007р. №107-6, що набрав чинності з 01.01.2008р. був затверджений прожитковий мінімум на одну особу, яка втратила працездатність з 01.01.2008р. - 470грв., з 01.04.2008р. - 481грв., з 01,07.2008р. - 482грв., з 01.10.2008р. - 498грв.

У відповідності до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідачем не надано суду доказів та не доведено правомірності свого рішення щодо не нарахування позивачу підвищення до пенсії відповідно до Закону України «Про соціальний захист дітей війни» за період з 09.07.2007р. по 31,12.2007р., та з 22.05.2008р. по 31.12.2008р.

Згідно з ч.2 ст.11 КАС України суд розглядає адміністративний позов в межах позовних вимог, але суд може вийти за межі позовних вимог тільки в раз*, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, пре захист яких вони просять.

Але оскільки позивач звернувся до суду лише 20.01.2010 року, а просить зобов*язати нарахувати та сплатити йому суми за період з 01.01.2006року по 31.12.2008року, тобто він пропустив строк позовної давності (один рік) і тому вважає необхідним відмовити йому у позовних вимогах, у зв*язку з пропуском ним строку позовної давності, оскільки до суду позивачка звернулася лише 30.XI.2010р. - а.с.2,3). Підстав для поновлення йому строку позовної давності немає, оскільки позивачем не надано доказів того, що він пропустив строк позовної заяви з поважних причин, а як сам вказав позивач він дізнався про порушення його права із засобів масової інформації, коли саме не вказав і не надав доказів цього, а до суду звернувся лише - 20.01.2010р.

Відповідач просив застосувати позовну давність.

Відповідно до ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких було позивачеві відмовлено. Але позивач стягнути понесені ним судові витрати не просив.

Керуючись ст. ст. 2, 17, 18, 87, 94, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Волноваському районі Донецької області про поновлення пропущеного строку для звернення до. адміністративного суду та стягнення недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги «Дітям - війни» - ВІДМОВИТИ у зв*язку з пропуском строку позовної давності.

Постанова суду може бути оскаржена до Донецького апеляційного адміністративного суду.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана в строк, встановлений цим Кодексом, постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку.

Суддя І.В. Гальченко