Справа № 623/3149/15-а
Суддя: Курило Л.В.
Дата ухвалення: 2015-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2015 р.Справа № 623/3149/15-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого судді: Курило Л.В.,

Суддів: Русанової В.Б. , Присяжнюк О.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 17.08.2015р. по справі № 623/3149/15-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління праці та соціального захисту населення Ізюмської міської ради Харківської області

про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

13.07.2015 року позивач - ОСОБА_1 - звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати неправомірними дії Управління праці та соціального захисту населення Ізюмської міської ради Харківської області при виплаті позивачу щорічної допомоги на оздоровлення за 2014 рік у меншому розмірі, ніж передбачено частиною 4 статті 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"; зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення Ізюмської міської ради Харківської області здійснити позивачу перерахунок та виплату щорічної допомоги на оздоровлення відповідно до ч.4 ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат за 2014 рік з урахуванням фактично виплачених сум; визнати неправомірними дії Управління праці та соціального захисту населення Ізюмської міської ради Харківської області при виплаті позивачу щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2014 рік у меншому розмірі, ніж передбачено ст. 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"; зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення Ізюмської міської ради Харківської області здійснити позивачу перерахунок та виплату щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2014 рік відповідно до ст. 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" у розмірі семи мінімальних пенсій за віком, у розмірі, встановленому у відповідності до ч.1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", з урахуванням фактично виплачених сум.

Ухвалою Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 17.08.2015 року позовні вимоги ОСОБА_1 залишено без розгляду.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, прийняти ухвалу про задоволення клопотання про поновлення строку для звернення до суду і направити справу для подальшого розгляду до суду першої інстанції . Крім того, позивач просив розгляд справи проводити без його участі та без участі його представника.

В судове засідання суду апеляційної інстанції сторони не прибули, про дату, час і місце судового засідання повідомлені своєчасно та належним чином. Відповідач надав клопотання про розгляд справи без участі представника Управління.

На підставі п. 2 ч. 1 ст. 197 Кодексу адміністративного судочинства України колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними в справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, переглянувши в межах апеляційної скарги ухвалу суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Залишаючи без розгляду позовну заяву , суд першої інстанції виходив з того, що позивач звернувся з зазначеним позовом після закінчення строку звернення до адміністративного суду, встановленого КАС України, доказів поважності причин пропуску строку звернення до суду за захистом своїх прав позивач не надав.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції за наступних підстав.

Як убачається із матеріалів справи, позивач звернувся до суду з позовом 13.07.2015 року із вимогами щодо здійснення перерахунку та виплати щорічної допомоги на оздоровлення відповідно до ч.4 ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат за 2014 рік з урахуванням фактично виплачених сум та перерахунку та виплати позивачу щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2014 рік відповідно до ст. 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" у розмірі семи мінімальних пенсій за віком, у розмірі, встановленому відповідно до ч.1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Відповідно до ч. 1 ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з ч.2 ст.99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Тобто, чинне законодавство обмежує строк звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа Стаббігс та інші проти Великобританії, справа Девеер проти Бельгії).

Отже, за приписами частин 2, 3 ст. 99 КАС України строк звернення до суду, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатись про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Таким чином, для вирішення питання про правильність застосування судом першої інстанції строку звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів особи необхідно зясувати, яким саме рішенням, дією чи бездіяльністю субєкта владних повноважень порушені права цієї особи, коли розпочався перебіг цього строку.

У разі порушення цього строку застосовуються приписи статті 100 Кодексу адміністративного судочинства України, за якими адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Як убачається із листа Управління праці та соціального захисту населення Ізюмської міської ради Харківської області від 16.01.2015 р. № 379 позивачу на особистий рахунок в банку була перерахована щорічна допомога на оздоровлення особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, за 2014 рік в сумі 90,00 гривень - 23.10.2014 року та одноразова грошова допомога до 5 травня в сумі 2020,00 грн. - 29.04.2014 року (а.с. 10).

При отриманні одноразової грошової допомоги до 5 травня та щорічної допомоги на оздоровлення позивач мав можливість дізнатися про порушення своїх прав та звернутися до суду за їх захистом.

З адміністративним позовом до суду ОСОБА_1 звернувся 13.07.2015 року. При цьому, позивач не наводить обґрунтованих підстав, які незалежно від його волі заважали б йому використати право на судовий захист своїх прав та інтересів у строк, передбачений Кодексом адміністративного судочинства України.

Колегія суддів зазначає, що поважними причинами пропуску строку на подання позову можуть бути визнані лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звертається до суду, пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та повинні бути підтверджені належними доказами.

Правова необізнаність особи не може бути визнана поважною причиною для пропущення строку звернення до суду, оскільки закони і інші нормативно-правові акти друкуються в періодичних виданнях, оголошуються через загальнонаціональні канали телебачення і радіо та в інший спосіб, визначений законодавством, та є доступними необмеженому колу осіб.

Доводи апелянта стосовно того, що він вважав проведені виплати не остаточними, а про порушення своїх прав дізнався із листа відповідача від 16.01.2015 р., наданого на його звернення від 12.01.2015 р., колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки позивачем не надано доказів не можливості звернутися до відповідача раніше , зокрема, з моменту отримання коштів.

Отже, доказів наявності обставин, що перешкоджали своєчасному зверненню до суду , а також не можливості раніше дізнатися про порушення своїх прав, позивачем ні суду першої, ні суду апеляційної інстанції не надано.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо залишення без розгляду позовних вимог ОСОБА_1

Відповідно до ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що ухвала Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 17.08.2015 року відповідає вимогам ст. 159 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог апелянта - позивача у справі.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 197, п.1 ч.1 ст. 199, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 17.08.2015р. по справі № 623/3149/15-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя ОСОБА_2
Судді ОСОБА_3 ОСОБА_4