Справа № 2а-1794/11/1070
Суддя: Парінов А.Б.
Дата ухвалення: 2012-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № № 2а-1794/11/1070 Головуючий у 1-й інстанції: Виноградова О.І.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
У Х В А Л А

Іменем України

"19" січня 2012 р. м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Парінова А.Б.,

суддів: Беспалова О.О., Губської О.А.,

при секретарі судового засідання Арсенійчук М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Білій Церкві на постанову Київського окружного адміністративного суду від 22 червня 2011 року у справі за позовом Управління Пенсійного фонду України в м. Білій Церкві до відкритого акціонерного товариства «Техмашремонт»про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А :

Управління Пенсійного фонду України в м. Білій Церкві звернулося до суду з позовом до відкритого акціонерного товариства «Техмашремонт»про скасування стягнення заборгованості з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пенсій за листопад грудень 2010 року в сумі 67 776, 35 грн.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 22 червня 2011 року адміністративний позов задоволено частково: стягнуто з відповідача заборгованість за листопад грудень 2010 року в сумі 8646, 88 грн. В задоволені решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись порушення норм матеріального права, просить скасувати вказану постанову суду в частині відмови в задоволені позовних вимог про стягнення заборгованості на суму 59 127, 47 грн., та прийняти нову постанову, якою задовольнити вимоги в повному обсязі.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, та правильність застосування норм матеріального та процесуального права судом першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, відкрите акціонерне товариство «Техмашремонт» є юридичною особою, зареєстрованою Виконавчим комітетом Білоцерківської міської ради Київської області 10 червня 1993 року, що підтверджується наявною в справі копією свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи.

Відповідач є страхувальником в системі загальнообовязкового державного пенсійного страхування в Україні, як платник страхових внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування та перебуває на обліку в Управління пенсійного фонду України у м. Біла Церква Київської області.

Позивачем на підставі розрахунків фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пункту «а»ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення»(крім працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників), відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України від 09 липня 2003 року №1058-ГУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», визначено розмір витрат, які підлягають відшкодуванню за рахунок ВАТ «Техмашремонт»у зв'язку з виплатою та доставкою пенсій за листопад - грудень 2010 року 34 -м пенсіонерам на загальну суму 67 776, 35 грн., з яких: 58 645, 39 грн - витрати на виплату і доставку пенсій пенсіонерам, які проживають у м. Біла Церква (основний список); 9 130, 96 грн. - іногороднім пенсіонерам.

При цьому, УПФУ у м. Біла Церква Київської області було включено до розрахунку витрат на виплату і доставку пенсій 34 пенсіонерів, з яких:

- 15 осіб, які набули права на пенсію до 1 січня 2004 року (сума витрат на виплату та доставку пенсій цим пенсіонерам становить 34 775, 58 грн.);

- 10 осіб, які набули права на пенсію після 1 січня 2004 року (сума витрат на виплату та доставку пенсій цим пенсіонерам становить 13 944, 78 грн.);

- 9 осіб, які мають статус постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи і набули права на пенсію за віком, з урахуванням їх соціального статусу (сума витрат на виплату та доставку пенсій цим пенсіонерам становить 19 055, 99 грн.).

Приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що відповідач є платником збору на загальнообовязкове державне пенсійне забезпечення, а відповідно до норм чинного законодавства сплачувати відповідні внески та витрати на виплату та доставку основної пенсії є його обовязком.

Колегія суддів погоджується з такими висновками та зазначає наступне.

Порядок справляння та використання збору на обов'язкове державне пенсійне страхування визначається Законом України ««Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування»від 26.06.1997 № 400/97-ВР.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1 вказаного Закону, платниками збору на обов'язкове державне пенсійне страхування є суб'єкти підприємницької діяльності незалежно від форм власності, їх об'єднання, бюджетні, громадські та інші установи та організації, об'єднання громадян та інші юридичні особи, а також фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, які використовують працю найманих працівників.

Згідно абз. 4 п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування», для платників збору, визначених п. 1, 2 ст. 1 цього Закону, крім тих, які є платниками фіксованого сільськогосподарського податку, об'єктом оподаткування є фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до п. «б»- «з»ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення»до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування визначаються Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»№1058-IV від 9 липня 2003 року.

Відповідно до ст. 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абз. 1 цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Положенням абз. 3 пп. 1 п. 2 розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», який набрав чинності з 01.01.2004 року, збережено порядок покриття витрат на виплату і доставку пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Таким чином, відшкодуванню, відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування», підлягають витрати Пенсійного фонду на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до пунктів «б»- «з»ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Порядок відшкодування підприємствами витрат Пенсійного фонду України на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, визначено розділом 6 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України від 19 грудня 2003 року №21-1 та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 16 січня 2004 року за №64/8663.

Згідно п. 8.1 Інструкції, відшкодуванню підлягають витрати Пенсійного фонду на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до ч. 2 «Прикінцевих положень»Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

З матеріалів справи вбачається, що позивачем до розрахунків витрат на виплату та доставку пенсій за січень 2009 року було включено 15 осіб, які набули права на пенсію до 01.01.2004 року, тобто до набрання чинності Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», яким не віднесено до складу внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування відшкодування виплачених пенсій, призначених на пільгових умовах (сума витрат на виплату і доставку пенсій цим пенсіонерам, що включена позивачем до розрахунку, становить 34 775, 58 грн.).

Колегія суддів зазначає, що в момент прийняття Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», норми Закону України «Про пенсійне забезпечення»не передбачали обов'язку відшкодування підприємствами виплачених працівникам пільгових пенсій на підставі ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що у відповідача відсутній обовязок відшкодовувати фактичні витрати на виплату та доставку пенсій, особам, які працювали за списком №1 та отримали право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пп. «а»ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення»до 1 січня 2004 року.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на ту обставину, що в наданих позивачем розрахунках для оплати витрат на виплату та доставку пенсій передбачено відшкодування для осіб, які мають статус потерпілих від наслідків Чорнобильської катастрофи, та які відповідно досягли пенсійного віку.

Відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»від 28 лютого 1991 року №796-XII , особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій.

Призначення та виплата пенсій названим категоріям осіб проводиться відповідно до цього Закону та Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Згідно ст. 63 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»(в редакції, що діяла до 28.12.2007 року), фінансування витрат, пов'язаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок державного бюджету.

Крім того, п. 6.6 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, додаткові пенсії, додаткові витрати на виплату підвищеного розміру пенсії відповідно до ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», доплати, надбавки та підвищення призначені відповідно до законодавства України, не включаються до розміру фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, що підлягають відшкодуванню.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку, що позивачем не було надано доказів на підтвердження своїх вимог, а відтак заявлений ним позов в цій частині слід визнати таким, що не підлягає до задоволення.

Стосовно вимог позивача щодо стягнення суми відшкодування витрат на виплату та доставку пенсій особам, що набули право на пенсію після 01 січня 2004 року, колегія суддів зазначає, що відповідач надав детальні розрахунки, які дозволяють відокремити від загальної суми витрат позивача на виплату та доставку пенсій (67 776, 35 грн.), витрати які підлягають відшкодуванню, враховуючи фактичний стаж роботи та без врахування сум додаткових пенсій, доплат, надбавок та підвищень, які становлять 8 648, 99 грн. та визнав позов в цій частині.

Згідно статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Доводи апелянта не спростовують висновки суду першої інстанції, а тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було вірно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, прийнято законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права.

Згідно з ст. ст. 198, 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 167, 195, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Білій Церкві залишити без задоволення.

Постанову Київського окружного адміністративного суду від 22 червня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Парінов А.Б.

Судді: Беспалов О.О.

ОСОБА_2