Справа № 638/3897/15-а
Суддя: Русанова В.Б.
Дата ухвалення: 2015-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2015 р. Справа № 638/3897/15-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Русанової В.Б.

Суддів: Курило Л.В. , Присяжнюк О.В.

за участю секретаря судового засідання Дудка О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Дзержинському районі м.Харкова на постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 17.07.2015р. по справі № 638/3897/15-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду України в Дзержинському районі м.Харкова

про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 17.07.2015 року позов задоволено.

Встановлено юридичний факт того, що ОСОБА_1 у період з 01 січня 1994 року по 05 лютого 2003 року дійсно працювала на посаді керівника гуртка у Харківській спеціалізованій школі І-ІІІ ступенів №170 Харківської міської ради Харківської області.

Визнано незаконною відмову Управління Пенсійного фонду України в Дзержинському районі м. Харкова у призначенні ОСОБА_1 пенсії за вислугу років як працівнику освіти.

Зараховано ОСОБА_1 до спеціального стажу стаж її роботи з 01 січня 1994 року по 05 лютого 2003 року у Харківській спеціалізованій школі І-ІІІ ступенів №170 Харківської міської ради Харківської області на посаді керівника гуртку.

Призначено ОСОБА_1 пенсію за вислугу років як працівнику освіти з дня звернення до Управління Пенсійного фонду України в Дзержинському районі м. Харкова.

Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 243, 60грн.

Відповідач, не погодившись з судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 17.07.2015 року та винести нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, невірне встановлення обставин, що привело до невірного вирішення справи.

В судове засідання суду апеляційної інстанції сторони не прибули, про дату, час і місце судового засідання повідомлені своєчасно та належним чином.

Згідно ч.1 ст. 41 КАС України суд під час судового розгляду адміністративної справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. У разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч.4 ст. 196 КАС України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 195 КАС України постанова переглянута в межах апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що позивач з 01.01.1994 року по 05.02.2003 року працювала у Харківській спеціалізованій школі I-III ступенів №170 Харківської міської ради Харківської області на посаді керівника гуртка , що підтверджується записами в трудовій книжці (а.с.17-19)

15 грудня 2014р. позивач, звернулася до відповідача із заявою в якій просила призначити пільгову пенсію за вислугу років.

Листом від 18.03.2015 р. Управління Пенсійного фонду України в Дзержинському районі м. Харкова позивачу відмовлено у призначенні пільгової пенсії за вислугу років, обґрунтовуючи її тим, що період роботи з 01.01.1994 року по 05.02.2003 року на посаді концертмейстера не можливо зарахувати в спеціальний стаж, тому як ця посада не передбачена переліком посад відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років» від 04.11.1993 року №909 (а. с. 16).

Не погодившись з рішенням УПФУ в Дзержинському районі м. Харкова про відмову в призначенні пенсії позивач з зазначеним позовом звернувся до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з безпідставності відмови відповідача призначити пенсію позивачу.

Колегія суддів частково погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України .

Закон України "Про пенсійне забезпечення" гарантує соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв'язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки.

Відповідно до пункту "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров'я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Відповідно до ст.9 Закону України « Про загальну середню освіту» до загальноосвітніх навчальних закладів належать, зокрема спеціалізовані школи І-ІІІ ступеню.

Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 року № 909.

Згідно із Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, правом на пенсію за вислугу років користуються , зокрема, учителі, керівники гуртків, секцій, студій та інших форм гурткової роботи у загальноосвітніх навчальних закладах, військових загальноосвітніх навчальних закладах, музичних і художніх школах.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 працювала в період з 01.01.1994р. по 05.02.2003р. на посаді керівника гуртка в Харківській спеціалізовані школі І-ІІІ ступеню № 170 Харківської міської ради.

Враховуючи, що згідно трудової книжки ОСОБА_1 має спеціальний стаж роботи 25 років, що дає право на пенсію за вислугою років, а посада керівника гуртка, яку позивач обіймав за основним місцем роботи у період з 01.01.1994 року по 05.02. 2003 року передбачена Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право пенсію за вислугою років, суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо неправомірності відмови відповідача.

Доводи пенсійного органу, що посада концертмейстера, яку обіймала позивач в період з 01.01.1994р. по 05.02.2003р. не входить до переліку посад відповідно до Постанови КМУ № 909, колегія суддів вважає помилковими та такими, що спростовуються наявними в справі доказами.

З трудової книжки позивачки вбачається, що в ній містилися записи про приймання та звільнення ОСОБА_1 на посаду концертмейстера Харківської спеціалізованої школи № 170. Проте зазначені записи визнані недійсними, в трудову книжку внесено зміни та зазначено про роботу позивача в період з 01.01.1994р. по 05.02.2003р. на посаді керівника гуртка. Зазначені зміни в трудову книжку здійснено на підставі наказу від 21.10.2014р. Харківської спеціалізованої школи № 170.

Колегія суддів зазначає, що ні наказ від 21.10.2014р. «Про внесення змін до наказу від 27.12.1993р. Про призначення ОСОБА_1», ні внесені зміни до трудової книжки позивача, не скасовані, а отже у пенсійного органу були відсутні підстави не приймати до уваги трудову книжку позивача із записами про роботу її в спірний період на посаді керівника гуртка.

Крім того, наданими доказами, підтверджено наявність в Харківській спеціалізованій школі № 170, де працювала позивача в спірний період , посади керівника гуртка, та отримання нею заробітної плати на цій посаді, зокрема штатним розписом станом на 01.09.2010р. Спеціалізованої школи № 170, копіями особистих рахунків за 1994-1997р., архівною довідкою Управління освіти виконавчого комітету Адміністрації Київського району Харківської області (а.с.21-27)

Таким чином висновки суду першої інстанції про протиправну відмову пенсійного органу у призначені ОСОБА_1 пенсії за вислугу років є вірними.

Проте колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції в частині встановлення факту , що ОСОБА_1 дійсно працювала на посаді керівника гуртка в Харківській спеціалізовані школі № 170, оскільки зазначені обставини підтверджені наказом Харківської спеціалізованої школи № 170 від 21.10.2014р., записами в трудовій книжці, а тому не потребують встановлення в судовому порядку.

Крім того, до юрисдикції адміністративного суду не належить вирішення справ про встановлення юридичних фактів, а тому в цій частині постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової про відмову в задоволені позову.

Також колегія суддів вважає за необхідне змінити постанову суду першої інстанції в частині зарахування позивачу спеціального стажу та призначення їй пенсії, тому як ці повноваження віднесені до пенсійного органу, в компетенцію якого входить вирішення питання про призначення пенсії, зарахування певного періоду роботи до спеціального стажу.

З огляду на зазначене колегія суддів вважає , що належним способом захисту , з урахуванням позовних вимог, є зобов'язання Управління Пенсійного фонду в Дзержинському районі м. Харкова зарахувати ОСОБА_1 до спеціального стажу стаж її роботи на посаді керівника гуртка в період з 01.01.1994р. по 05.02. 2003р. та призначення їй пенсії за вислугу років з дня звернення до відповідача з відповідною заявою.

Також помилковими є висновки суду першої інстанції щодо стягнення з державного бюджету на користь позивача судового збору в розмірі 243, 60 грн.

Колегія суддів, зазначає, що позивачем було заявлено немайновий спір.

Пунктом 1 частини 3 статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання адміністративного позову немайнового характеру встановлено розмір судового збору в 0,06 розміру мінімальної заробітної плати.

Відповідно до ч.1 ст. 4 цього Закону судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Статтею 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" встановлено, що з 1 січня 2015 року розмір мінімальної заробітної плати складає 1218 гривні.

Виходячи з відсоткової ставки, встановленої Законом України "Про судовий збір", розміру мінімальної заробітної плати станом на 01.01.2015 р., розмір судового збору, що має бути сплачений до суду першої інстанції , складає 73,08 грн.

З огляду на зазначене, постанова суду першої інстанції в частині вирішення питання розподілу судових витрат, підлягає зміні.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.202 КАС України підставами для скасування постанови суду першої інстанції та прийняття нової є порушення процесуального та матеріального права, що призвели до невірного вирішення питання.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 198, п. 4 ч.1 ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Дзержинському районі м.Харкова задовольнити частково.

Постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 17.07.2015р. по справі № 638/3897/15-а скасувати в частині встановлення юридичного факту того, що ОСОБА_1 у період з 01 січня 1994 року по 05 лютого 2003 року дійсно працювала на посаді керівника гуртка у Харківській спеціалізованій школі І-ІІІ ступенів №170 Харківської міської ради Харківської області.

Прийняти в цій частині нову постанову, якою в задоволені позову відмовити.

Постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 17.07.2015р. змінити виклавши абзаци третій, четвертий, п'ятий та шостий в наступній редакції:

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Дзержинському районі м. Харкова зарахувати ОСОБА_1 до спеціального стажу стаж її роботи з 01 січня 1994 року по 05 лютого 2003 року у Харківській спеціалізованій школі І-ІІІ ступенів №170 Харківської міської ради Харківської області на посаді керівника гуртку та призначити їй пенсію за вислугу років як працівнику освіти з дня звернення до Управління Пенсійного фонду України в Дзержинському районі м. Харкова.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 73, 08грн. (сімдесят три гривні 08 копійок)

В іншій частині постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 17.07.2015р. по справі № 638/3897/15-а залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Русанова В.Б.
Судді Курило Л.В. Присяжнюк О.В.
Повний текст постанови виготовлений 25.09.2015 р.