Справа № 1326/6673/12, 2а-1326/800/12
Суддя: Большакова Олена Олегівна
Дата ухвалення: 2015-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2015 року Справа № 876/8126/13

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючого судді Большакової О.О.,

суддів Коваля Р.Й., Макарика В.Я.,

з участю секретаря судового засідання Омеляновської Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Франківського районного суду міста Львова від 13 грудня 2012 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Франківської районної адміністрації Львівської міської ради, третя особа: ОСОБА_2 про скасування розпорядження,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Франківського районного суду міста Львова з позовом до Франківської районної адміністрації Львівської міської ради про визнання незаконним та скасування розпорядження № 230 від 29.04.2011 року «Про демонтаж самочинно влаштованого балкону на фундаменті до квартири по АДРЕСА_1.

Постановою Франківського районного суду міста Львова від 13 грудня 2012 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що оскаржувана постанова прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. В обґрунтування вимог позивач зазначив, що суд не звернув увагу на те, що уповноважений орган не склав акт-попередження, ніхто з співвласників квартири його не отримував та не ознайомлювався з таким. Протокол №27 від 10.03.2011 року про адміністративне правопорушення складений на дружину ОСОБА_2, що не здійснювала будівництво балкону, а його проводив та фінансував батько дружини, ОСОБА_3, який був співвласником даної квартири.

В судове засідання сторони не з'явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану постанову без змін з таких підстав.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 є спільною сумісною власністю та в рівних частках належить ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_4 і ОСОБА_3

10.03.2011року на ОСОБА_2 було скеровано протокол про адміністративне правопорушення, а 23 березня 2011 року постановою адміністративної комісії при Франківській районній адміністрації Львівської міської ради № 74 від 23 березня 2011 року ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 150 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 51 грн..

29 квітня 2011 року Франківською районною адміністрацією Львівської міської ради на підставі висновку міжвідомчої комісії (протокол від 19.04.2011 року № 11 параграф 04) видано розпорядження № 230 від 29.04.2011 року «Про демонтаж самочинно влаштованого балкону на фундаменті до квартири АДРЕСА_1, відповідно до якого, ОСОБА_2 зобов`язано привести квартиру у попередній стан.

Жодне із цих рішень ОСОБА_2 не оскаржувала.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про архітектурну діяльність» будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об'єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил у порядку, визначеному Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Як встановлено ч.ч. 1, 3 ст. 100 Житлового кодексу Української РСР, переобладнання і перепланування жилого будинку і жилого приміщення провадяться з метою підвищення їх благоустрою і перетворення комунальних квартир в окремі квартири на сім'ю. Переобладнання і перепланування жилого приміщення допускаються за згодою наймача, членів сім'ї, які проживають разом з ним, та наймодавця і з дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів.

Наймач, який допустив самовільне переобладнання чи перепланування жилого або підсобного приміщення, зобов'язаний за свій рахунок привести приміщення у попередній стан.

Також, відповідно до ст.152 Житлового кодексу Української РСР, переобладнання і перепланування жилого будинку (квартири), що належить громадянинові на праві приватної власності, провадяться з дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів.

Відповідно до п.4 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року № 572, власники, наймачі (орендарі) приміщень житлових будинків і гуртожитків мають право на переобладнання і перепланування житлових і підсобних приміщень, балконів і лоджій за відповідними проектами без обмеження інтересів інших громадян, які проживають у будинку, гуртожитку, з дозволу власника будинку (квартири), власника гуртожитку (житлового приміщення у гуртожитку) та органу місцевого самоврядування, що видається в установленому порядку.

Згідно із п.1.4.1 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 серпня 2005 року за № 927/11207, переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень дозволяється робити після одержання дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів відповідно до законодавства.

Як встановлено п.1.4.6 Правил № 76, власник, наймач (орендар) жилого будинку, жилого чи нежилого у жилому будинку приміщення, що припустив самовільне переобладнання або перепланування, що призводить до порушення конструктивних елементів або засобів протипожежного захисту, зобов'язаний за свій рахунок привести це приміщення до попереднього стану.

Згідно ч.ч. 1, 4 ст. 376 Цивільного кодексу України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.

Факт самочинно влаштованого мешканцями балкону на фундаменті до квартири АДРЕСА_1 підтверджується матеріалами справи, та позивачем не спростований. Оскаржуваним розпорядженням Франківської районної адміністрації від 29.04.2011 року № 230 затверджено висновок міжвідомчої комісії (протокол від 19.04.2011 року №11, §04) та зобов'язано ОСОБА_2 як власника квартири демонтувати самовільно влаштований балкон на фундаменті розміром 5,38 м х 2,10 м і привести квартиру у попередній стан.

Зобов'язання ОСОБА_2 демонтувати самовільно влаштований балкон направлено на усунення допущеного порушення і є передумовою для звернення до суду з відповідним позовом у разі невиконання вказаних вимог у добровільному порядку або не приведення будівництва у відповідність до вимог чинного законодавства.

Згідно із ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин, тобто для відновлення порушеного права в зв'язку із прийняттям рішення суб'єктом владних повноважень особа повинна довести, яким чином відбулось порушення її прав.

Таким чином, підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Утім, обов'язковою умовою визнання акта недійсним є доведеність позивачем порушених його прав та охоронюваних законом інтересів у зв'язку з прийняттям оскаржуваного акта.

З огляду на зазначене, вирішуючи спір, суд повинен надати об'єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент винесення оспорюваного акту, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті, і є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Оскаржуване розпорядження стосується безпосередньо ОСОБА_2 і не зобов'язує позивача ОСОБА_1 до вчинення будь-яких дій.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, ОСОБА_2 не уповноважувала ОСОБА_1 представляти її інтереси, у тому числі й з передорученням повноважень.

Враховуючи вищенаведене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позов подано неналежним позивачем, тому правомірно відмовив в задоволенні позовних вимог.

На підставі вищевикладеного колегія суддів дійшла висновку про законність та обґрунтованість оскаржуваної постанови Франківського районного суду міста Львова від 13 грудня 2012 року.

Враховуючи зазначене, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а постанова відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст. ст. 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Франківського районного суду міста Львова від 13 грудня 2012 року в адміністративній справі № 1326/6673/12 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя О.О. Большакова

Судді Р.Й. Коваль

В.Я. Макарик

Повний текст виготовлено 01 вересня 2015 року.