Справа № 813/2479/15
Суддя: Улицький Василь Зіновійович
Дата ухвалення: 2015-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2015 р. Справа № 876/7386/15

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді: Улицького В.З.

суддів: Довгої О.І., Затолочного В.С.

при секретарі судового засідання: Корнієнко О.А.

за участю представника відповідача: Чубак Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Червонограді Головного управління Міндоходів у Львівській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 02.07.2015 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ВП «ЗВЗ» до Державної податкової інспекції у м. Червонограді Головного управління Міндоходів у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішень,-

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до ДПІ у м. Червонограді Головного управління Міндоходів у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення від 28.01.2015 року за №.

Позивач позовні вимоги мотивував тим, що контролюючий орган під час перевірки не навів жодних доказів на підтвердження того, що платник податків діяв без належної обачності й обережності і йому було відомо про можливі порушення, які допускав його контрагент, або що самостійною діловою метою здійснення господарських операцій з даними підприємствами було одержання позивачем податкової вимоги. Зазначає позивач, достатнім фактом, що підтверджує здійснення господарських операцій ТзОВ ВП «ЗВЗ» з ПП «Діслав» є укладені двосторонні договори та належним чином оформлені видаткові та податкові накладні, що містять дані про факт, зміст, номенклатуру, одиницю виміру, вартість та дату здійснення господарських операцій, що є достатньою підставою для формування витрат, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування. Просив позов задоволити.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 02.07.2015 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 28.01.2015 року за № прийняте Державною податковою інспекцією у м. Червонограді Головного управління Міндоходів у Львівській області.

Постанову суду першої інстанції оскаржила Державної податкової інспекції у м. Червонограді Головного управління Міндоходів у Львівській області. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою у задоволені адміністративного позову відмовити.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу апелянта слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім, випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до ст.159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухваленим відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідачем проведена позапланова документальна виїзна перевірка ТзОВ «ЗВЗ» з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства при проведенні взаємовідносин з контрагентом постачальником ПП «Діслав» за період з 01.08.2014 року по 31.08.2014 року.

За результатами перевірки податковим органом складено акт від 20.01.2015 року за № 16/2200/37796356 яким встановлено порушення п.44.1, п.44.3, п.44.6 ст.44, п.85.2 ст.85, п.198.1, п.198.3 ст.198 ПК України, що призвело до завищення податкового кредиту з ПДВ за серпень 2014 року на суму 159840 грн. 00 коп. в результаті чого занижено ПДВ до сплати за серпень 2014 року на суму 159840 грн. 00 коп.

На підставі зазначеного акту перевірки контролюючим органом винесено податкове повідомлення-рішення від 28.01.2015 року за №, яким платнику податків збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 239760 грн. 00 коп., в тому числі, за основним платежем 159840 грн. 00 коп. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 79920 грн. 00 коп.

Судовою колегією апеляційного суду встановлено, що Між ПП «Діслав» (продавець) і ТзОВ ВП «ЗВЗ» (покупець) було укладено договір купівлі-продажу від 04.07.2014 року за № 4/07/14 відповідно до умов якого продавець зобов'язується в порядку та на умовах, визначених у цьому договорі, передати у власність покупцю, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити товар відповідної якості, асортименту,вартість якого вказана у накладних (рахунках).

На підтвердження виконання вищенаведеного договору позивачем надано податкову накладну від 29.08.2014 року за № 242 на суму 959040 грн. 00 коп. в тому числі ПДВ 159840 грн. 00 коп., видаткову накладну від 29.08.2014 року за № РН 242 на суму 959040 грн. 00 коп. в тому числі ПДВ 159840 грн. 00 коп., акти прийому передачі від 22.08.2014 року та від 27.08.2014 року, платіжні доручення.

Контролюючий орган в акті перевірки зазначає, що товариством не представлено відповідних документів щодо доставки вугілля до станції Соснівка від ПП «Діслав» (залізно дорожніх накладних, товарно-транспортних накладних, тощо); документів, які підтверджують проведення розвантажувальних робіт по вивантаженню вугілля, постачальником якого є ПП «Діслав» на станції Соснівка; жодних документів щодо походження вугілля, посвідчень якості та сертифікатів походження згідно з ДСТУ.

Разом з тим, товариством 22.08.2014 року було придбано, а саме «вугілля Г» у кількості 1110 тонн. Поставка товару ПП «Діслав здійснювалась власним транспортом відповідно до умов договору. Приймання товару відбувалося у вагонах на залізничній станції Соснівка та складено акти прийом передачі, в яких вказано номери вагонів та кількість вугілля.

В подальшому в цих вагонах товар був реалізований та відправлений на ПАТ «Жидачівський целюлозно-паперовий комбінат». Зважаючи на те, що ПАТ «Жидачівський целюлозно-паперовий комбінат» власними коштами проводить лабораторні дослідження з метою визначення якості поставленого вугілля та не вимагає посвідчення якості у ТзОВ ВП «ЗВЗ», не було потреби вимагати їх у постачальника ПП «Діслав».

Апеляційний суд звертає увагу, що номер та дата договору у податкових накладних відрізняється від наведеного, оскільки такі обставини не можуть вказувати на нереальність господарської операції, а лише на помилку, або на не договірні відносини між позивачем та його контрагентом.

Разом з тим, контролюючим органом під час проведення перевірки надавалась оцінка саме зазначеному вище договору, що вказує на віднесення останнього до згаданої господарської операції.

Судова колегія також погоджується з висновком суду першої інстанції, що контролюючим органом не доказано протиправності формування позивачем податкового кредиту за результатами господарських операцій з ПП «Діслав», а тому висновки про його завищення є необґрунтованими, і як наслідок протиправними є податкові повідомлення рішення в частині донарахування грошового зобов'язання з податку на додану вартість.

Згідно положень п.8 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2014 року №76-VIII, установлено, що перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб - підприємців контролюючими органами (крім Державної фіскальної служби України та Державної фінансової інспекції України) здійснюються протягом січня - червня 2015 року виключно з дозволу Кабінету Міністрів України або за заявкою суб'єкта господарювання щодо його перевірки.

Наведена норма дозволяє проводити контролюючим органам перевірки протягом січня - червня 2015 року не інакше як з дозволу Кабінету Міністрів України або за заявкою суб'єкта господарювання щодо його перевірки Державною фіскальною службою України та Державною фінансовою інспекцією України.

Згідно абз.1 п.41.1 ст.41 ПК України контролюючими органами є органи доходів і зборів - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування єдиної державної податкової, державної митної політики в частині адміністрування податків і зборів, митних платежів та реалізує державну податкову, державну митну політику, забезпечує формування та реалізацію державної політики з адміністрування єдиного внеску, забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями при застосуванні податкового та митного законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску (далі - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику), його територіальні органи.

Державна фіскальна служба України (ДФС), згідно п.1 Положення про Державну фіскальну службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 травня 2014 року №236, є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України і який реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, державну політику з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового, митного законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску.

Зазначене вказують на те, що проводити перевірки дозволено не всім контролюючим органам доходів і зборів, а лише центральному Державній фіскальній службі України.

З акту перевірки вбачається, що така проводилась держаною податковою інспекцією, а не центральним органом виконавчої влади, згідно з підпунктами 78.1.1 та 78.1.4 пункту 78.1 ст.78 ПК України, які не стосуються дозволу Кабінету Міністрів України чи заявки суб'єкта господарювання щодо його перевірки.

Висновок щодо відсутності правових наслідків незаконної перевірки, викладено у постанові Верховного Суду України від 27.01.2015 року за №21-425а14, а тому враховується судом при вирішенні даного спору, у відповідності до абзацу другого ч.1 ст.244-2 КАС України. При цьому, суд не знайшов підстав для відступлення від зазначеної правової позиції.

Також, законодавцем прийнято дві норми, які регулюють одні і ті ж правовідносини заборони проведення перевірки, зокрема одна п.8 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України», забороняє проводити перевірки протягом січня - червня 2015 року всім контролюючим органам крім Державної фіскальної служби України та Державної фінансової інспекції України, а інша - п.3 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28 грудня 2014 року №71-VIIIдозволяє проводити перевірки всім контролюючим органам за певних умов.

Узагальнюючи наведене, суд апеляційної інстанції переконаний, що судом першої інстанції надано належну оцінку наявним у справі доказам, а їх достатня кількість та взаємний зв'язок у сукупності дали змогу суду першої інстанції зробити вірний висновок про наявність підстав для задоволення адміністративного позову.

Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування постанови суду першої інстанції.

З наведеного вбачається, що доводи апеляційної скарги являються безпідставними та необґрунтованими та не спростовують висновків суду першої інстанції, правова оцінка доказів дана вірно, а відтак у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 160 ч. 3, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Червонограді Головного управління Міндоходів у Львівській області залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 02.07.2015 року у справі №813/2479/15 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

На ухвалу протягом двадцяти днів з моменту набрання нею законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: В. Улицький

Судді: О. Довга

В. Затолочний

Повний текст ухвали виготовлено та підписано 10.09.2015 року