Справа № 2а/0570/13157/2011
Суддя: Компанієць І.Д.
Дата ухвалення: 2011-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Полякова К.В.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2011 року справа №2а/0570/13157/2011 приміщення суду за адресою:83017, м. Донецьк, бул. Шевченка, 26

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Компанієць І.Д.

суддів Арабей Т. Г. , Губської Л.В.

при секретарі судового засідання Іллінові О.Є.,

за участю представника третіх осіб ОСОБА_2В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_3, представника ОСОБА_4, що діє в інтересах ОСОБА_5, ОСОБА_6 на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 20 вересня 2011 року по справі №2а-13157/11/0570 за позовом ОСОБА_3 до Національного банку України про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 20 вересня 2011 року відмовлено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до Національного банку України в повному обсязі про

-визнання протиправними дій відповідача та такими, що порушують конституційні права ОСОБА_3 на отримання правдивої та обґрунтованої відповіді в строк згідно законодавства України, на збирання, зберігання, ви користування і поширювання інформації усно, письмово або в інший спосіб на свій вибір;

-визнання протиправними дій Національного банку України щодо не виконання після 1.01.2004 року до сьогоднішнього часу відповідно до законодавства України своїх завдань, функцій, повноважень, в тому числі і щодо незаконного погодження відповідачем ОСОБА_7 про структурний підрозділ банку, в частині погодження положення, що структурний підрозділ банку має свою власну печатку зі своїм повним найменуванням;

-зобов'язання відповідача призначити службову перевірку встановлених порушень та всіх раніше погоджених статутів банків і змін до них, положення про їх структурні підрозділи (відділення, відділення філій чи просто філій), виданих чи поновлених ліцензій банківської діяльності та передати результати перевірки до Державної податкової служби України для вирішення питання про стягнення всього отриманого доходу від незаконної діяльності банків в доход держави Україна;

-зобов'язання надати обґрунтовану відповідь з повною і

достовірною офіційною інформацією з усіх питань, що порушені в запиті від 17.06.2011 року;

-зобов'язання відповідача провести службову перевірку з питань порушення прав людини та неналежного розгляду звернень громадян та притягнути винних до відповідальності.

Позивач не погодився з судовим рішенням подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення його позовних вимог. Судом порушено норми процесуального та матеріального права, а саме: суд не звернув уваги на те, що відповідач не надав відповіді на всі питання позивача в запиті, відповідач порушив право позивача на отримання обгрунтованої відповіді в строк, встановлений законодавством України, відповідач у відповіді допустився тлумачення на власний розсуд та розяснення ЗУ «Про доступ до публічної інформації», чого позивач в своєму запиті не просив; суд відмовив в залученні до справи в якості третіх осіб СБУ, ДПА України, громадян, безпідставно пославшись, що ця справа не стосується їх прав та обовязків.

Представник ОСОБА_4, що діє в інтересах ОСОБА_5, ОСОБА_6 в апеляційній скарзі просив скасувати постанову суду першої інстанції, прийняти нову, якою задовольнити позов у повному обсязі. Запзначив, що суд порушив норми процесуального права, відмовивши ОСОБА_5, ОСОБА_6 про вступ до справи в я кості третіх осіб без самостійних вимог на стороні позивача. При цьому суд не звернув уваги, що зазначені особи мають відносини з банками через підписання кредитних угод, які скреплені печатками структурних підрозділів банку, які не э юридичними особами. В позові йдется саме про те, якою нормою керувався відповідач, реєструючи такі положення про відділення. Суд першої інстанції не з»сував коло повноважень відповідача та його компетенцію.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників судового процесу, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційних скарг, встановила наступне.

15 листопада 2010 року та 24 червня 2011 року на адресу Національного банку України від ОСОБА_3 надійшли запити від 10 листопада 2010 року та від 17 червня 2011 року відповідно, в яких позивач порушив певні питання та просив надати на них відповіді (а.с.22, 59 т.1)

Запит від 10 листопада 2010 року з Національного банку України спрямований до Управління Національного банку України в Донецькій області з метою надання відповіді. 17 листопада 2010 року зазначений запит надійшов до Управління Національного банку України в Донецькій області за вх. № А-658/0713. (а.с.23 т.1)

25 листопада 2010 року за вих. № 07-219/10108 Управлінням Національного банку України в Донецькій області на адресу ОСОБА_3 надіслана відповідь «Про надання інформації» за результатами розгляду його запиту від 10.11.2010 року. (а.с.24-58 т.1)

06 липня 2011 року та 29.06.2011 року Управління НБУ в Донецькій області, НБУ України надіслало відповіді ОСОБА_3 на його звернення від 17.06.2011 року (а.с.60,63,64 т.1)

З аналізу звернень позивача вбачається, що скеровані ним запити здійснені з посиланням на ст..ст.34,55 Конституції України, Закон України "Про доступ до публічної інформації».

Частиною 2 статті 34 Конституції України визначено, що кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

На підставі ст.40 Конституції України всі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обгрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Тобто, позивач, користуючись правом на отримання інформації, що не становить банківську тайну, відповідно до ст..34 Конституції України звернувся до відповідача з запитом певної інформації.

Згідно ст.15 ЗУ «Про звернення громадян» органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань). Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов'язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов'язки. Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз'ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про звернення громадян», громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, засобів масової інформації, посадових осіб, має право, зокрема, одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги.

На підставі ст. 19 Закону України «Про звернення громадян», органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об'єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов'язані письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення.

Згідно зі ст..2 ЗУ «Про Національний банк України» Національний банк України є центральним банком України, особливим центральним органом державного управління, юридичний статус, завдання, функції, повноваження і принципи організації якого визначаються Конституцією України, цим Законом та іншими законами України.

З огляду на запити позивача до відповідача, надані останнім відповіді, відповідно до вищезазначених норм законодавства України, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що НБУ України дотримався вимог закону про розгляд звернень громадянина та надання у встановлений законом строк відповідей на ці звернення, тому не має підстав для задоволення позовних вимог про зобовязання відповідача надати позивачу обгрунтовану відповідь з повною і достовірною офіційною інформацією з усіх питань, що порушені в його запиті від 17.06.2011 року, зобов'язання відповідача провести службову перевірку щодо порушення прав людини та неналежного розгляду звернень громадян та притягнути винних до відповідальності.

Суд не приймає до уваги доводи позивача про відсутність у відповідях НБУ України повної, обґрунтованої інформації на його звернення щодо законності положень українських банків, їх філій, структурних підрозділів про наявність в них печатки, використання неповного офіційного найменування тощо, оскільки законами України не визначено компетенцію Національному банку України щодо встановлення законності чи незаконності тих чи інших дій українських банків.

На інші пункти запитів позивача, що не стосуються оцінки законності чи незаконності дій українських банків, Національного банку України, відповідачем надана повна та обґрунтована відповідь.

Щодо позовних вимог про визнання протиправними дій відповідача та не виконання ним після 01.01.2004 року до сьогоднішнього часу, покладених на нього законодавством України завдань, функцій, повноважень, в тому числі й щодо незаконного погодження відповідачем ОСОБА_7 про структурний підрозділ банку (відділення, відділення філії чи філію), в частині саме погодження положення про те, що структурний підрозділ банку має свою печатку зі своїм повним найменуванням; зобов'язання відповідача призначити службову перевірку встановлених порушень та всіх раніше погоджених статутів банків і змін до них, положення про їх структурні підрозділи (відділення, відділення філії чи філію), виданих чи поновлених ліцензій банківської діяльності тощо та передати результати перевірки до Державної податкової служби України для вирішення питання про стягнення всього отриманого доходу від незаконної діяльності банків в доход держави України, - судова колегія зазначає наступне.

Частиною 1 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно ч.1 ст.2 КАС країни завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

З огляду на обставини справи судова колегія вважає правильним висновок суду першої інстанції про відсутність факту порушення прав чи охоронюваних законом інтересів та свобод позивача незаконним, на думку позивача, погодженням з боку відповідача ОСОБА_7 про структурні підрозділи банків.

Судом не встановлено наявності належних та допустимих доказів, що саме діями відповідача щодо погодження ОСОБА_7 про структурні підрозділи банків (відділень, відділень філії чи філії), погодження статутів банків і змін до них, положення про їх структурні підрозділи (відділення, відділення філії чи філію), виданих чи поновлених ліцензій банківської діяльності тощо порушені права, свободи чи інтереси позивача у сфері публічно-правових відносин.

Наведене стосується також й доводів апеляційної скарги представника ОСОБА_4

Судова колегія не приймає до уваги доводи про порушення судом першої інстанції норм процесуального права в звязку з відмовою заяв ОСОБА_5, ОСОБА_6 про вступ до справи в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача з огляду на наступне.

Відповідно до ч.2 ст.53 КАС України треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача у будь-який час до закінчення судового розгляду, якщо рішення у справі може вплинути на їхні права, свободи, інтереси або обов'язки. Вони можуть бути залучені до участі у справі також за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з ініціативи суду. Вступ третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, не має наслідком розгляд адміністративної справи спочатку.

З доданих до заяв про вступ до участі у справі документів, вбачається, що між певними банками та ОСОБА_5, ОСОБА_6 укладені певні кредитні договори, якими визначено обсяг прав та обовязків кожної із сторін. Порушення зобовязань за кредитним договором породжує наслідки, які визначені Цивільним кодексом України.

Оскільки всі спори, повязані з виникненням, зміною, припиненням прав та обовязків за кредитним договором, відповідальністю за порушення умов кредитного договору вирішуються в порядку цивільного судочинства, тому судом першої інстанції правильно зроблено висновок, що судове рішення по справі за цим позовом не впливає на права та обовязки ОСОБА_5, ОСОБА_6 за укладеними ними кредитними договорами.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди відповідно до вимог частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції спір по суті вирішений вірно, доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду першої інстанції, підстав для задоволення апеляційних скарг та зміни або скасування постанови суду першої інстанції відсутні.

Керуючись статтями 24, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги ОСОБА_3, представника ОСОБА_4, що діє в інтересах ОСОБА_5, ОСОБА_6 на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 20 вересня 2011 року по справі №2а-13157/11/0570 залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 20 вересня 2011 року по справі №2а-13157/11/0570 залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів з дня складання у повному обсязі.

У повному обсязі ухвала складена та підписана колегією суддів 11 листопада 2011 року.

Головуючий І.Д.Компанієць

Судді Т.Г.Арабей

ОСОБА_8