Справа № 22-а-6984/11
Суддя: Матвієнко Ю. О.
Дата ухвалення: 2011-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Апеляційний суд Київської області
26 травня 2011 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:
Головуючого: судді Олійника В.І.,
суддів: Матвієнко Ю.О., Панасюка С.П.,
розглянувши у письмовому провадженні у м. Києві справу за апеляційною скаргою управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради на постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 06 квітня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради про стягнення недоплаченої одноразової щорічної грошової допомоги інвалідам війни до 5-го травня,
В С Т А Н О В И Л А :
04.03.2009 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаним адміністративним позовом, посилаючись на те, що вона є інвалідом війни 3-ої групи та має право на пільги, встановлені Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", зокрема має право на отримання щорічної разової грошової допомоги до 5-го травня як інвалід війни в розмірі 6 мінімальних пенсій за віком, яку їй у 2008 році виплачено у значно нижчому розмірі, що стало підставою звернення її до суду за захистом своїх прав. На підставі викладеного просила суд визнати відмову відповідача в перерахунку щорічної одноразової допомоги до 5 травня неправомірною та стягнути з нього суму недоплаченої щорічної одноразової грошової допомоги до 5 травня за 2008 рік в розмірі 2536 грн.
Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 06 квітня 2009 року позов задоволено. Визнано неправомірною відмову управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради щодо перерахунку щорічної одноразової грошової допомоги до 5 травня за 2008 рік ОСОБА_1 відповідно до розміру мінімальної пенсії за віком.
Зобов»язано управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради провести перерахунок та виплатити ОСОБА_1 як інваліду війни 3-ої групи суму недоплаченої щорічної одноразової грошової допомоги до 5-го травня за 2008 рік в розмірі 2536 грн.
Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що вказана постанова суду від 06 квітня 2009 року винесена з порушенням норм матеріального права, у зв'язку з чим підлягає скасуванню з ухваленням по справі нового рішення про відмову в задоволенні адміністративного позову.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є інвалідом війни 3-ої групи, що підтверджується наявними в справі письмовими доказами.
Задовольняючи позов в частині виплати одноразової грошової допомоги до 5-го травня, суд першої інстанції виходив з того, що для врегулювання спірних правовідносин у цій справі пріоритетними є норми Закону України від 22 жовтня 1993 року № 3551-ХІІ "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".
Такий висновок зроблений судом з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, виходячи з наступного.
Частиною 5 статті 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" передбачено, що інвалідам війни 3-ої групи виплачується одноразова грошова допомога у розмірі шести мінімальних пенсій за віком.
Однак, Постановою КМУ № 183 від 12.03.2008 року «Про розміри грошової допомоги, що виплачується в 2008 році відповідно до Законів України «Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" та «Про жертви нацистських переслідувань» розмір одноразової грошової допомоги для інвалідів війни 3-ої групи був визначений у 350 грн., які і були нараховані позивачу ОСОБА_1 25.04.2008 року.
Таким чином, в даному випадку на період виникнення спірних правовідносин, які є предметом спору в цій справі, були наявні нормативно-правові акти, які мають однакову юридичну силу, але по-різному встановлювали розмір щорічної допомоги до 5-го травня учасникам бойових дій та інвалідам війни. При цьому дія ч. 5 ст. 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" на час виникнення спірних правовідносин була зупинена Законом України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України".
Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року за № 10-рп визнано неконституційним п. 28 розділу ІІ Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», яким було зупинено дію п. 5 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та встановлено у 2008 році інші розміри виплат щорічної одноразової грошової допомоги до 5 травня.

Разом з тим суд першої інстанції, ухвалюючи рішення, не дав належної оцінки тій обставині, що виплата грошової допомоги до 5 травня позивачу була проведена 25.04.2008 року, тобто до прийняття Конституційним Судом України Рішення від 22.05.2008 року за № 10-рп про визнання неконституційними положень нормативних актів, якими керувався відповідач при нарахуванні та виплаті позивачу даного виду соціальної виплати.

Таким чином, оскільки Рішення Конституційного Суду України не має зворотної дії в часі і поширюється лише на ті правовідносини, які виникли після його прийняття, висновок суду першої інстанції про неправомірність дій відповідача є помилковим, оскільки він при нарахуванні та виплаті позивачу ОСОБА_1 допомоги до 5-го травня діяв в межах своїх повноважень та на підставі чинних на той момент нормативних актів.

Відповідно до ст. 202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

З огляду на викладене апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 06 квітня 2009 року - скасуванню відповідно до вимог ст. 202 КАС України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 202, 205 КАС України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради Київської області - задовольнити.

Постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 06 квітня 2009 року скасувати та ухвалити нову постанову:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради про стягнення недоплаченої одноразової щорічної грошової допомоги до 5-го травня відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: