Справа № 812/188/15
Суддя: Компанієць Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2015-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Шембелян В.С.
Суддя-доповідач - Компанієць І.Д.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2015 року справа №812/188/15

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача Компанієць І.Д., суддів Блохіна А.А., Гаврищук Т.Г.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 11 червня 2015 року по адміністративній справі №812/188/15-а за позовом ОСОБА_3 до територіального управління Державної судової адміністрації України в Луганській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Державна судова адміністрація України, про визнання неправомірною бездіяльності, зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач просила визнати неправомірною бездіяльність ТУ ДСА України в Луганській області щодо не донарахування та невиплати їй заробітної плати за період з 26.10.2014 року у розмірі 30 відсотків посадового окладу судді місцевого суду з коефіцієнтом 1,3, як державному службовцю 5 категорії; зобов'язати відповідача донарахувати та виплатити ОСОБА_3 заробітну плату з 26.10.2014 року по 27.03.2015 року включно у відповідності до абз.2 ч.1 ст.144 ЗУ «Про судоустрій та статус суддів» зі змінами, внесеними ЗУ «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697, а з 28.03. 2015 року і в подальшому, відповідно до абз.2 ч.1 ст.147 ЗУ «Про судоустрій та статус суддів» у новій редакції відповідно до ЗУ «Про забезпечення права на справедливий суд»; зобов'язати ТУ ДСА України в Луганській області донарахувати та виплатити позивачу надбавку за вислугу років відповідно до посадового окладу з урахуванням доплати за ранг з 26.10.2014 року по 27.03. 2015 року включно відповідно до абз.2 ч.1 ст.144 ЗУ «Про судоустрій та статус суддів» зі змінами, внесеними Законом України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697, а з 28.03. 2015 року і в подальшому, відповідно до абз.2 ч.1 ст.147 ЗУ «Про судоустрій та статус суддів» у новій редакції відповідно до ЗУ «Про забезпечення права на справедливий суд».

В обгрунтування позову зазначила, що з 26.10.2014 заробітна плата працівників апаратів судів повинна розраховуватися виходячи із розміру посадового окладу, встановленого абз.2 ч.1 ст.144 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів».

Проте, починаючи з 26.10.2014 року позивач отримувала заробітну плату, розмір якої визначався виходячи з посадового окладу, який дорівнює розміру мінімальної заробітної плати, встановленої ЗУ «Про Державний бюджет України на 2014 рік».

На звернення до відповідача з заявою про перерахунок позивач отримала відповідь, що до внесення КМУ відповідних змін, застосовуються розміри посадових окладів, передбачені додатками 45-47 постанови КМУ № 268 від 09.03.2006 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів».

Вважає дії відповідача щодо нарахування їй заробітної плати за період з 26.10.2014 року, виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, визначеної Законами України «Про Державний бюджет на 2014 рік» та «Про Державний бюджет на 2015 рік», неправомірними.

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 11 червня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з судовим рішенням, позивач подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просила скасувати постанову, прийняти нову, якою задовольнити позов у повному обсязі.

В обґрунтування зазначила, що постанова КМУ, на підставі якої відповідач встановив посадові оклади, є підзаконним нормативно-правовим актом, а тому має меншу юридичну силу, ніж Закони України.

Відповідно до практики Європейського Суду, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних видів матеріального забезпечення, і дотримання всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти в цих виплатах, поки відповідні положення є чинними.

Крім цього, будь який закон, прийнятий з порушенням ч.3 ст.22 Конституції України, тобто який зменшив права людини на отримання будь яких виплат, пільг, компенсацій, не може застосовуватись.

Всі особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому відповідно до п.2 ч.1 ст.197 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги, встановила наступне.

Позивач ОСОБА_3 з 10.06.2002 року працює в Сватівському районному суді Луганської області, з 25.06.2012 року - на посаді помічника голови Сватівського районного суду Луганської області, має 9 ранг державного службовця, що відповідає 5 категорії державного службовця (а.с.8-9).

Як вбачається з розрахунку - заробітна плата ОСОБА_3 у жовтні 2014 року - квітні 2015 року розраховувалась виходячи з посадового окладу у розмірі 1218,00 грн. (а.с.30-36).

Не погоджуючись з розміром посадового окладу, з якого розрахована заробітна плата, починаючи з 26.10.2014 року, позивач у лютому 2015 року звернулася до ТУ ДСА України в Луганській області та до ДСА України із заявою, в якій просила провести перерахунок її заробітної плати з 26.10.2014 року та в подальшому виплачувати заробітну плату, беручи за основу розмір посадового окладу, встановлений ч. 1 ст. 144 ЗУ «Про судоустрій та статус суддів» (а.с.5).

Листом від 11.03.2015 року ТУ ДСА України в Луганській області роз'яснило позивачу, що ЗУ «Про прокуратуру» внесено зміни до ч.1 ст.144 Закону шляхом її доповнення абзацом другим щодо встановлення розмірів посадових окладів працівників апаратів судів.

При цьому, згідно з п.2 ч.13 розділу XIII «Перехідні положення» ЗУ «Про прокуратуру» КМУ у двомісячний строк з дня, наступного за днем опублікування цього Закону, мав внести на розгляд ВР України пропозиції щодо приведення законодавчих актів у відповідальність із цим законом, у тому числі з метою забезпечення збільшення видатків Державного бюджету України на оплату праці працівників апаратів судів та встановлення їм посадових окладів у розмірі, не меншому ніж передбачений Законом.

Однак, п.9 Прикінцевих положень ЗУ «Про Державний бюджет України на 2015 рік» встановлено, що норми і положення ч.1 ст.144 Закону застосовуються в порядку та розмірах, встановлених КМУ, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного бюджету.

Таким чином, до внесення КМУ відповідних змін застосовуються розміри посадових окладів, передбачені додатками 45-47 постанови КМУ № 268 від 09.03.2006 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів» (а.с.7).

Аналогічну відповідь надала ДСА України від 05.03.2015 року (а.с.6).

При вирішенні справи, колегія суддів виходить з наступного.

Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Луганській області діє на підставі Положення про територіальне управління Державної судової адміністрації України, затвердженого Наказом Державної судової адміністрації України від 05.04.2011р. за №82.

У своїй діяльності управління керується Конституцією і законами України та іншими нормативно-правовими актами та цим положенням.

Відповідно до положень ст. 33 Закону України «Про державну службу» оплата праці державних службовців повинна забезпечувати достатні матеріальні умови для незалежного виконання службових обов'язків, сприяти укомплектуванню апарату державних органів компетентними і досвідченими кадрами, стимулювати їх сумлінну та ініціативну працю. Заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок. Посадові оклади державних службовців установлюються залежно від складності та рівня відповідальності виконуваних службових обов'язків. Доплата за ранг провадиться відповідно до рангу, присвоєного державному службовцю. Надбавка за вислугу років виплачується державним службовцям щомісячно у відсотках до посадового окладу з урахуванням доплати за ранг і залежно від стажу державної служби у таких розмірах: понад 3 роки - 10, понад 5 років - 15, понад 10 років - 20, понад 15 років - 25, понад 20 років - 30, понад 25 років - 40 відсотків.

Умови оплати праці державних службовців, розміри їх посадових окладів, надбавок, доплат і матеріальної допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України. Джерелом формування фонду оплати праці державних службовців є Державний бюджет України та інші джерела, визначені для цієї мети положеннями про органи державної виконавчої влади, затвердженими указами Президента України та постановами Кабінету Міністрів України.

Приписами ч.2 ст. 8 ЗУ «Про оплату праці» передбачено, що умови розміру оплати праці працівників установ та організацій, що фінансуються з бюджету, визначаються Кабінетом Міністрів України, крім випадків, передбачених частиною третьою цієї статті, та частиною першою статті 10 цього Закону.

На підставі ст.13 ЗУ «Про оплату праці» оплата праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі актів Кабінету Міністрів України в межах бюджетних асигнувань. Обсяги витрат на оплату праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, затверджуються одночасно з бюджетом.

Постановою Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 року за № 268 "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів" затверджено схему посадових окладів керівних працівників і спеціалістів апарату місцевих загальних судів (додаток 47 до Постанови), згідно якої розмір посадового окладу помічника голови суду складає 1218 грн.

Згідно з пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 20.05.2009 року № 482 у разі, коли розмір посадового окладу працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів, що фінансуються з бюджету, нижчий ніж визначений законом розмір мінімальної заробітної плати, посадовий оклад установлюється на рівні відповідного розміру мінімальної заробітної плати.

Відповідно до статті 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік", мінімальна заробітна плата у 2014 році у місячному розмірі становить 1218,00 грн.

26.10.2014 року набрав чинності Закон України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 № 1697, яким внесено зміни до ст. 144 Закону України "Про судоустрій та статус суддів", а саме визначено, що розмір посадового окладу працівника апарату суду, посада якого віднесена до шостої категорії посад державних службовців, установлюється в розмірі 30 відсотків посадового окладу судді місцевого суду, посадові оклади працівників апарату суду, посади яких віднесені до кожної наступної категорії посад державних службовців, установлюються з коефіцієнтом 1,3 пропорційно посадовим окладам працівників апарату суду, посади яких віднесені до попередньої категорії посад державних службовців.

Закон України "Про прокуратуру" опубліковано в газеті "Голос України" № 206 (5959) від 25.10.2014 року.

Згідно з пунктом першого Розділу XII Закону України "Про прокуратуру", вищевказана норма набрала чинності з дня, наступного за днем його опублікування, тобто 26.10.2014 року.

Відповідно до ч.1 ст.142 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" фінансування всіх судів в Україні здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Згідно з ч.1 ст.144 Закону України "Про судоустрій та статус суддів", розмір заробітної плати працівників апаратів судів, Державної судової адміністрації України, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Національної школи суддів України, їхнє побутове забезпечення і рівень соціального захисту визначаються законом і не можуть бути меншими, ніж у відповідних категорій державних службовців органів законодавчої та виконавчої влади.

Водночас, п.п.2 п.13 Розділу XIIІ Закону України "Про прокуратуру", Кабінету Міністрів України доручено у двомісячний строк з дня, наступного за днем опублікування цього Закону, внести на розгляд Верховної Ради України пропозиції щодо приведення законодавчих актів у відповідність із цим Законом, у тому числі з метою забезпечення збільшення видатків Державного бюджету України на оплату праці працівників апаратів судів та встановлення їм посадових окладів у розмірі, не меншому за передбачені Законом України "Про судоустрій і статус суддів".

Колегія суддів звертає увагу на те, що відповідач не наділений правом самостійно, без правового врегулювання та фінансової можливості, тобто збільшення видатків з Державного бюджету України, здійснювати перерахунок посадового окладу позивача.

Водночас, згідно з положеннями статей 142, 143 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" фінансування всіх судів в Україні здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Суди загальної юрисдикції фінансуються згідно з кошторисами і щомісячними розписами видатків, затвердженими відповідно до вимог цього Закону України, у межах річної суми видатків, передбачених Державним бюджетом на поточний фінансовий рік, у порядку, встановленому Бюджетним Кодексом України.

З огляду на викладене, територіальне управління Державної судової адміністрації може здійснювати виплати лише в межах затвердженого фонду оплати праці.

Відповідно до ч.1,2 ст.23 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов'язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України. Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом.

На підставі ч.1 ст. 51 зазначеного Кодексу керівники бюджетних установ утримують чисельність працівників, військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та здійснюють фактичні видатки на заробітну плату (грошове забезпечення), включаючи видатки на премії та інші види заохочень чи винагород, матеріальну допомогу, лише в межах фонду заробітної плати (грошового забезпечення), затвердженого для бюджетних установ у кошторисах.

Пунктом 9 Прикінцевих положень Закону України "Про державний бюджет України на 2015 рік" установлено, що норми і положення частини першої штаті 144 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" застосовуються в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного бюджету.

Доводи позивача, що постанова Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 року за № 268 "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів" має меншу юридичну силу, ніж Закони України є не обґрунтованим, оскільки положення зазначеної постанови кореспондуються з Законом України "Про державний бюджет України на 2015 рік".

За таких обставин відповідач не мав можливості виплачувати заробітну плату у розмірі, визначеному абзацом другим частиною першою статі 144 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Таким чином, колегія суддів вважає, що здійснення нарахування заробітної плати позивачу, виходячи з розміру посадового окладу в 1218,00 грн., здійснено відповідно до норм закону, що регулює оплату праці працівників апаратів судів, зокрема Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік", Закону України "Про державну службу" та Постанови Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 року № 268 "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів".

Тому є правильним висновок суду першої інстанції, що відповідач діяв в межах своїх повноважень, а тому позовні вимоги про визнання неправомірною бездіяльності відповідача по ненарахування ОСОБА_3 заробітної плати за період з 26.10.2014 року по 27.03.2015 року задоволенню не підлягають.

З вищезазначених підстав доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

З 28.03.2015 року набула чинності нова редакція Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Частиною першою статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» в новій редакції передбачено, що розмір посадового окладу працівника апарату суду, посада якого віднесена до шостої категорії посад державних службовців, установлюється в розмірі 30 відсотків посадового окладу судді місцевого суду. Посадові оклади працівників апарату суду, посади яких віднесені до кожної наступної категорії посад державних службовців, установлюються з коефіцієнтом 1,3 пропорційно посадовим окладам працівників апарату суду, посади яких віднесені до попередньої категорії посад державних службовців.

При цьому, згідно з підпунктом 2 пункту 13 Перехідних положень Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» Кабінет Міністрів України у тримісячний строк з дня набрання чинності Законом має привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом. Закон України «Про забезпечення права на справедливий суд» набрав чинності 28.03.2015 року.

Радою суддів України 15.03.2015 року прийнято рішення № 15, яким доручено Державній судовій адміністрації звернутися до Кабінету Міністрів України щодо необхідності упорядкування умов оплати праці працівників апаратів судів, визначених постановою Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 року № 268 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів» (зі змінами), зокрема, шляхом приведення положень названої постанови до норм Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд».

Тобто, діючим законодавством закріплене право працівника апарату суду, посада якого віднесена до шостої категорії посад державних службовців, на посадовий оклад у розмірі 30 відсотків від посадового окладу судді місцевого суду. Посадові оклади працівників апарату суду, посади яких віднесені до кожної наступної категорії посад державних службовців, установлюються з коефіцієнтом 1,3 пропорційно посадовим окладам працівників апарату суду, посади яких віднесені до попередньої категорії посад державних службовців.

Однак, як вірно зазначено судом першої інстанції, законодавчого механізму реалізації даного права не визначено, тому що не внесені відповідні зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 року № 268 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів».

Відповідно до ст. 95 Конституції України бюджетна система України будується на засадах справедливого і неупередженого розподілу суспільного багатства між громадянами і територіальними громадами; виключно законом про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків; держава прагне до збалансованості бюджету України.

Конституційний Суд України, даючи офіційне тлумачення, зокрема, вказаної статті Конституції України, в Рішенні від 25 січня 2012 року №3-рп/2012 зазначив, що однією з ознак України як соціальної держави є забезпечення загальносуспільних потреб у сфері соціального захисту за рахунок коштів Державного бюджету України виходячи з фінансових можливостей держави, яка зобов'язана справедливо і неупереджено розподіляти суспільне багатство між громадянами і територіальними громадами та прагнути до збалансованості бюджету України. При цьому рівень державних гарантій права на соціальний захист має відповідати Конституції України, а мета і засоби зміни механізму нарахування соціальних виплат та допомоги - принципам пропорційності і справедливості (пункт 1 резолютивної частини).

Тому не підлягають задоволенню позовні вимоги про зобов'язання відповідача здійснити такий перерахунок та сплату за вказаний період, оскільки вони похідні від вимог про визнання неправомірною бездіяльності відповідача, в задоволенні яких судом першої інстанції було правомірно відмовлено.

Також, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції стосовно позовних вимог про зобов'язання відповідача в подальшому здійснювати нарахування та виплату заробітної плати з надбавкою за вислугу років, оскільки позивачем не надано доказів щодо вказаних порушень з боку відповідача у майбутньому, а у відповідно до ч. 1 ст. 6 КАС України підлягають захисту тільки порушені права, свободи та інтереси осіб, які звернулися до суду за захистом.

Відповідно до приписів ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем доведено правомірність своїх дій щодо нарахування та виплати позивачу заробітної плати з надбавкою за вислугу років.

З огляду на викладене, суд дійшов до висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини по справі та ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду - відсутні.

Керуючись статтями 24, 167, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 11 червня 2015 року по адміністративній справі №812/188/15-а - залишити без задоволення.

Постанову Луганського окружного адміністративного суду від 11 червня 2015 року по адміністративній справі №812/188/15-а - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду у письмовому провадженні набирає законної сили через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі, і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Суддя-доповідач І.Д.Компанієць

Судді: А.А.Блохін

Т.Г. Гаврищук