Справа № 815/2292/15
Суддя: Потапчук В.О.
Дата ухвалення: 2015-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 вересня 2015 р.м.ОдесаСправа № 815/2292/15

Категорія: 8.3.3 Головуючий в 1 інстанції: Єфіменко К. С.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду в складі:

Судді доповідача - Потапчука В.О.

суддів - Жука С.І.

- Семенюка Г.В.

при секретарі - Алексєєвої Н.М

за участю представника апелянта ДПІ у Малиновському районі м.Одеси ГУ ДФС- Караханяна А.М.

представника позивача ТОВ «Юмітойз» - Медвідь М.С.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної податкової інспекції у Малиновському районі м.Одеси Головного управління Державної фіскальної служби на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 21 травня 2015 року по справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Юмітойз" до Державної податкової інспекції у Малиновському районі м.Одеси Головного управління Державної фіскальної служби про скасування податкового повідомлення-рішення № від 25.11.2014 року,-

В С Т А Н О В И Л А:

З позовом до суду першої інстанції звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Юмітойз" до ДПІ у Малиновському районі м. Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області про скасування податкового повідомлення-рішення № від 25.11.2014 року.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач правомірно сформував податковий кредит з ПДВ, що підтверджується відповідними первинними документами податкового та бухгалтерського обліку, в зв'язку із чим, висновок посадових осіб органу ДПС України не є ґрунтовним, а оскаржене податкового повідомлення-рішення підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 21 травня 2015 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції відповідачем подано апеляційну скаргу у якій зазначено, що постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права у зв'язку з чим апелянт просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог позивача.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, який доповів зміст рішення, яке оскаржено, доводи апеляційної скарги, межі, в яких повинні здійснюватися перевірка рішення, встановлюватися обставини і досліджуватися докази, вислухавши думку учасників процесу, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу відхилити з наступних підстав.

Так судом першої інстанції встановлено, що відповідач - ДПІ у Малиновському районі м. Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області, на підставі ст.1 Закону України "Про державну податкову службу", є місцевим підрозділом центрального органу державної виконавчої влади та згідно ст.ст.7,10,11 цього ж Закону здійснює повноваження щодо встановлення порушень податкового законодавства, нарахування та стягнення заборгованості з податків та зборів, штрафних санкцій, надання висновків на повернення з бюджету надмірно сплачених податків та зборів, а тому позовні вимоги щодо оскарження його актів, дій чи бездіяльності з цього приводу, на підставі положень ст.55 Конституції України, ч.1, п.1 ч.2 ст.17, ст.104 КАС України, підвідомчі адміністративним судам та повинні розглядатись у порядку адміністративного судочинства.

ДПІ у Малиновському районі м.Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області була проведена документальна позапланова невиїзна перевірка ТОВ "Юмітойз" з питань взаємовідносин ТОВ "Трансфергрупп" за період квітень 2014 року, ТОВ "Спецтрейдінг" за період березень 2014 року, ТОВ "Парк-Фуд" за період травень 2014 року, ТОВ "Стартап Технолоджи" за період червень 2014 року.

За результатами зазначеної перевірки був складений акт від 20.10.2014 року №96/22-214/38225989(а.с.16-28, т.1), на підставі якого було встановлено заниження податкового зобов'язання з ПДВ на загальну суму 813884,00 грн., у зв'язку із порушенням позивачем положень п.п.198.1,198.2,198.3,198.6 ст.198 Податкового кодексу України.

За результатами проведеної перевірки відповідачем 25.11.2014 року прийняте податкове повідомлення-рішення № (а.с.29 т.1) про нарахування податкового зобов'язання з податку на додану вартість на суму 813884,00 грн. та штрафних санкцій в розмірі 406942,00 грн.

Представник позивача не погоджується з прийнятим податковим повідомленням-рішенням оскільки вважає, що правомірно сформував податковий кредит з ПДВ, що підтверджується відповідними первинними документами податкового та бухгалтерського обліку, в зв'язку із чим, висновок посадових осіб органу ДПС України не є ґрунтовним, а оскаржене податкового повідомлення-рішення підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

При вирішенні питання суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог позивача.

Колегія суддів вважає правильним такий висновок суду першої інстанції виходячи з наступного.

При визначенні суми податку на додану вартість, що підлягає включенню до податкового кредиту та подальшому бюджетному відшкодуванню, податковий орган враховував наступні норми Податкового кодексу України.

Так, відповідно до п.44.1 ст.44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до п.198.3 ст.198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Пунктом 198.6 ст.198 ПК України передбачено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу). У разі якщо на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, які попередньо віднесені до податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до закону.

З матеріалів справи колегія суддів вбачає, що між позивачем та ТОВ "СПЕЦ-ТРЕЙДІНГ" був укладений договір поставки продукції №01/03/14Ю від 01.03.2014 року, предметом якого згідно п.1.1 є поставка товару(а.с.47-49, т.1).

Між ТОВ "ЮМІТОЙЗ" та ТОВ "ТРАНСФЕРГРУПП" був укладений договір поставки №01/04/14ю від 01.04.2014 року, предметом якого згідно п.1.1 є поставка товару(а.с.104-106, т.2).

Між ТОВ "ЮМІТОЙЗ" та ТОВ "ПАРК-ФУД" був укладений договір поставки №01/05/14ю від 01.05.2014 року, предметом якого згідно п.1.1 є поставка товару(а.с.57-59, т.3).

Між ТОВ "ЮМІТОЙЗ" та ТОВ "СТАРТАП ТЕХНОЛОДЖИ" був укладений договір поставки №01/06/14ю від 01.06.2014 року, предметом якого згідно п.1.1 є поставка товару(а.с.248-250, т.3).

Фактичне виконання вказаних договорів з боку позивача та його контрагентів підтверджуються:податковими накладними, товарно-транспортними накладними, видатковими накладними, банківськими виписками по операції (а.с.51-250 т.1; а.с.1-97 т.2;а.с.108-250 т.2; а.с. 1-51 т.3; а.с.61-242 т.3; а.с.2-56 т.4, а.с.174-250 т.4, а.с.1-74 т.5).

Вартість наданих позивачу послуг була сплачена контрагентами у повному обсязі, в тому числі суми ПДВ, що підтверджується відповідними платіжними дорученнями позивача.

Фактичне надання послуг, їх отримання та проведення оплати їх вартості позивачем, у тому числі ПДВ надавало позивачу право сформувати податковий кредит відповідних податкових періодів на підставі положень п.п.198.3, 198.6 ст.198 ПК України.

Пунктом 2 ст.3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" передбачено, що фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірювач, базуються на даних бухгалтерського обліку.

Пунктом 1 ст.9 цього ж Закону встановлено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо же неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Відповідно до п.2.1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року №88 (надалі - Положення) під первинними документами розуміються документи, створені у письмовій або електронній формах, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

Відповідно до п.2.4 Положення первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: найменування підприємства, установи від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральній та /або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис особи, що брала участь у здійсненні господарської операції.

Відповідно до п.2.5 Положення документ повинен бути підписаний особисто та підпис може бути скріплений печаткою.

З огляду на вищевказані правові норми, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції, що зазначені вище документи первинного бухгалтерського та податкового обліку складені у відповідності до приписів діючого законодавства, мають всі необхідні для цього реквізити

Також колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції, що відповідачем не надано додаткових доказів, які б спростовували або ставили під сумнів надані представником позивача первинні документи бухгалтерського та податкового обліку, в зв'язку із чим, суд погоджується з позицією представника позивача про те, що надані ним письмові докази є достатніми для доведення факту постачання послуг, товарів, а тому висновок податкового органу про безтоварність таких угод є помилковим, в зв'язку із чим, прийняте ним податкове повідомлення-рішення підлягає визнанню протиправним та скасуванню на підставі положень ч.2 ст.162 КАС України.

Згідно ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що при прийнятті оскаржуваної додаткової постанови суд першої інстанції дійшов вірних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 200,206 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Малиновському районі м.Одеси Головного управління Державної фіскальної служби - залишити без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 21 травня 2015 року по справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Юмітойз" до Державної податкової інспекції у Малиновському районі м.Одеси Головного управління Державної фіскальної служби про скасування податкового повідомлення-рішення № від 25.11.2014 року,- без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням апеляційного суду.

Повний текст ухвали виготовлено 22 вересня 2015 року.

Суддя-доповідач: Потапчук В.О.

Судді: Жук С.І.

Семенюк Г.В.