Справа № 2а-547/10
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2012-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2012 р. Справа № 1325/11/9104

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Ліщинського А.М. та Носа С.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу судді Богородчанського районного суду Івано-Франківської обл. від 16.11.2010р. про залишення позовної заяви без розгляду (в частині) у справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Богородчанському районі Івано-Франківської обл. про визнання бездіяльності протиправною та зобовязання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

Оскаржуваною ухвалою судді Богородчанського районного суду Івано-Франківської обл. від 16.11.2010р. залишено в порядку ст.ст.99, 100 КАС України без розгляду позовну заяву ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Богородчанському районі Івано-Франківської обл. про визнання бездіяльності протиправною та зобовязання вчинити певні дії в частині вимог за період з 01.01.2007р. по 14.05.2010р. включно.

Не погодившись із вказаною ухвалою, її оскаржив позивач ОСОБА_1, який у апеляційній скарзі просить судову ухвалу скасувати, покликаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного залишення без розгляду позовної заяви.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що фактично його вини в пропуску строку звернення до суду із розглядуваним позовом не має.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання на виклик суду не зявилися, а відтак на підставі п.2 ч.1 ст.197 КАС України суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Як слідує із змісту оскаржуваної ухвали, підставою для залишення заявлених позовних вимог без розгляду в порядку ст.100 КАС України визначено судом ту обставину, що позивачем не наведено поважних причин пропуску строку звернення до суду із розглядуваним позовом, а відтак підстави для поновлення пропущеного строку є відсутніми.

Колегія суддів вважає наведені висновки обґрунтованими і такими, що відповідають фактичним обставинам справи, виходячи з наступного.

15.11.2010р. позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просив визнати неправомірними дії управління Пенсійного фонду України в Богородчанському районі Івано-Франківської обл.; зобовязати відповідача зробити перерахунок та виплатити пенсію з підвищенням її, як дитині війни, починаючи з 01.01.2007р і надалі виплачувати підвищення до пенсії з врахуванням ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

На момент звернення позивача до суду діяли приписи ст.99 КАС України в редакції Закону України від 07.07.2010р., згідно якої для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Згідно з ч.1 ст.102 КАС України пропущений з поважних причин процесуальний строк, встановлений законом, може бути поновлений, а процесуальний строк, встановлений судом, - продовжений судом за клопотанням особи, яка бере участь у справі.

Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги дату звернення позивача до суду із розглядуваним позовом, відсутність належних доказів щодо поважності пропуску строку звернення до суду із розглядуваним позовом, колегія суддів приходить до висновку про правильність судового рішення щодо залишення поданої позовної заяви без розгляду в частині вимог за період з 01.01.2007р. по 14.05.2010р. включно.

У частині наведених в апеляційній скарзі доводів колегія суддів враховує, що Закон України «Про соціальний захист дітей війни», який набрав чинності з 01.01.2006р., офіційно опублікований в газетах «Урядовий кур'єр» № 244 від 22.12.2004р.; «Голос України» № 247 від 28.12.2004р.; «Офіційному віснику України», 2004, № 50 (31.12.2004) ст.3258; «Відомостях Верховної Ради України», 2005, № 4 (28.01.2005), ст.94.

У відповідності до ст.57 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти, що визначають права і обов'язки громадян, доводяться до відома населення у порядку, встановленому законом. Тобто, всі нормативні акти оприлюднюються та є загальнодоступними. Відповідно до ч.2 ст.152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Рішення Конституційного Суду від 09.07.2007р. № 6-рп/2007 та від 22.05.2008р. № 10-рп/2008 також оприлюднювалися у встановленому порядку. Крім того, питання виплати щомісячного підвищення до пенсії дітям війни широко висвітлювалося у доступних засобах масової інформації.

Таким чином, позивач мав можливість ознайомитись з нормативно-правовими актами, знати про порушення своїх прав та своєчасно звернутися до суду за їх захистом. Оскільки позивачем не надано доказів поважності причин пропуску строку звернення до суду із розглядуваним позовом, тому підстав для поновлення пропущеного строку колегія суддів не вбачає.

Оцінюючи в сукупності вищевикладене, колегія суддів приходить до переконання про те, що суддею суду першої інстанції підставно прийнято рішення про залишення позовної заяви в частині вимог за період з 01.01.2007р. по 14.05.2010р. включно без розгляду через пропуск позивачем строку звернення до суду без поважних причин, через що оскаржувана ухвала відповідає вимогам ст.ст.99, 100 КАС України.

З огляду на викладене, суддя суду першої інстанції підставно і обґрунтовано прийняв рішення про залишення позовної заяви без розгляду (в частині вимог), судова ухвала відповідає нормам матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків останньої, а тому підстави для її скасування колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на неї слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст.94, 160, 195-197, п.1 ч.1 ст.199, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 254 КАС України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу судді Богородчанського районного суду Івано-Франківської обл. від 16.11.2010р. про залишення позовної заяви без розгляду (в частині) в адміністративній справі № 2а-547/10/0911 залишити без задоволення, а згадану ухвалу судді без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий суддя: Р.М.Шавель

Судді: А.М.Ліщинський

ОСОБА_2