Справа № 22-а-20175/11
Суддя: Карнаух В.В.
Дата ухвалення: 2011-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Апеляційний суд Дніпропетровської області ( м. Кривий Ріг)
Категорія № 10.3.2. /3/ ОСОБА_1
Доповідач - Карнаух В. В.
ПОСТАНОВА

Іменем України

14 квітня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Карнаух В.В.

суддів - Ба рильської А.П., ОСОБА_2

розглянувши в письмовому провадженні у м. Кривому Розі справу за апеляційними скаргами Управління праці та соціального захисту населення виконкому Центрально-Міської районної у м. Кривому Розі ради та ОСОБА_3 на постанову Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 10 вересня 2009 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Управління праці та соціального захисту населення виконкому Центрально-Міської районної у м. Кривому Розі ради про визнання дій протиправними, стягнення недоплаченої щорічної допомоги на оздоровлення , зобов,язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

В травні 2009 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, у якому просив визнати протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення виконкому Центрально-Міської районної у м. Кривому Розі ради / далі-УПСЗН/ щодо недонарахування та недоплати йому, як учаснику ліквідації аварії на ЧАЕС 1-ї категорії, інваліду 2-ї групи, щорічної одноразової допомоги на оздоровлення за 2007,2008,2009 роки в розмірах , передбачених ст. 48 Законом України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та стягнути з відповідача невиплачену суму на оздоровлення у розмірі 8280 гри..

В обгрунтування заявлених вимог посилається на те, що він є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС першої категорії, інвалідом другої групи, у зв'язку з чим перебуває на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення Центрально-Міської районної у місті ОСОБА_4 ради, а тому відповідно до ст. 48 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 року № 796-ХІІ, йому передбачено виплату щорічної допомоги на оздоровлення у розмірі п'яти мінімальних заробітних плат.

Вказуючи на те, що відповідач у період 2007, 2008, 2009 р.р. не виплачував йому допомогу на оздоровлення в повному обсязі, просив його позов задовольнити.

Постановою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 10 вересня 2009 року та ухвалою цього ж суду від 08 жовтня 2009 року, якою виправлені описки в зазначеній постанові суду, позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково. Визнано протиправними дії посадових осіб Управління праці та соціального захисту населення виконкому Центрально-Міської районної у м. Кривому Розі ради щодо недонарахування та недоплати йому, як учаснику ліквідації аварії на ЧАЕС 1-ї категорії, інваліду 2-ї групи, щорічної одноразової допомоги на оздоровлення за 2008, 2009 роки в розмірах , передбачених ст. 48 Законом України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Зобов,язано Управління праці та соціального захисту населення виконкому Центрально-Міської районної у м. Кривому Розі ради нарахувати та виплатити ОСОБА_3

ОСОБА_5 недоплачену суму щорічної одноразової допомоги на здоровлення за 2008, 2009 роки, з урахуванням сум що ним отримані, у відповідності з вимогами ст.. 48 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" № 796 із розрахунку п,яти мінімальних заробітних плат, встановлених Законом України «Про державний бюджет України» у відповідному календарному році.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову та прийняти нову про відмову в задоволенні позову.

При цьому посилається на те, що Управління праці та соціального захисту населення виконкому Центрально-Міської районної у м. Кривому Розі ради не є належним відповідачем по справі, оскільки розпорядником коштів є головне управління праці та соціального захисту населення Дніпропетровської облдержадміністрації. Крім того, при ухваленні рішення суд не врахував положення постанови КМУ № 562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», яка передбачає розмір компенсації на оздоровлення в сумі 90, 00 грн.

ОСОБА_3 в своїй апеляційній скарзі, посилаючись на те, що суд помилково не задовольнив його позов за 2006 та 2007 роки, просить постанову змінити, задовольнивши його позовні вимоги у повному обсязі.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду, оцінивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга УПСЗН підлягає частковому задоволенню,а апеляційна скарга ОСОБА_3 задоволенню не підлягає ю з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_3 є особою, що постраждала внаслідок ліквідації наслідків катастрофи на ЧАЕС та має статус учасника ліквідації аварії на ЧАЕС першої категорії та інвалідом другої групи, у зв,язку з чим УПСЗН виплачує йому щорічну допомогу на оздоровлення.

Як вбачається із матеріалів справи, спірні правовідносини між сторонами виникли з приводу застосування на 2007, 2008. та 2009 роки норм законодавства, які регулюють порядок та розміри виплат щорічної допомоги на оздоровлення учаснику ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС в розмірі, передбаченому ст.. 48 Закону України «Про статус та/ соціальний захист громадян, які постраждали . внаслідок Чорнобильської катастрофи» /далі-Закон/.

Відповідно до абзацу 2 частини 4 статті 48 цього Закону позивач, як учасник ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1-ї категорії, інвалід 2-ї групи має право а отримання щорічної разової допомоги на оздоровлення у розмірі п,яти мінімальних заробітних плат. При цьому абзацом 7 частини 4 ст. 48 Закону встановлено, що розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати.

Законом України «Про державний бюджет України на 2007 рік» було зупинено на 2007 рік дію абзацу 5 частини 4 ст. 48 Закону в частині виплати допомоги у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати.

Рішенням Конституційного Суду України № 6-рп від 09.07.2007. положення п. 30 ст. 71 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік» визнано такими, що не відповідають Конституції України.

Пунктом 20 розділу II Закону України «Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» редакцію статті 48 Закону було викладено в новій редакції, за змістом якої звужено коло осіб що

мають право на отримання допомоги на оздоровлення, та встановлено, що така допомога виплачується в порядку та в розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008. № 10-рп/2008 підпункт 11 пункту 28 розділу 11»Внесення змін до деяких законодавчих актів України» визнано такими, що не відповідають Конституції України.

Положення законів, визнаних неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення рішення Конституційним Судом України.

Судом встановлено, що у лютому 2007 року позивачу було сплачено 120,00 ірн. в рахунок щорічної допомоги на оздоровлення, як інваліду війни (ЧАЕС) 2 групи, за 2007 рік; у січні 2008 року було сплачено 120,00 грн. - за 2008 рік; у 2009 році -120,00грн., що підтверджується листом відповідача (а.с.15) і сторонами вказані обставини не оспорюються.

Відповідно рішення Конституційного Суду України від 09.07.2007 року № 6-рп/2007, яким визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» в частині виплати компенсацій і допомоги у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати), ст.. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантій їх соціального захисту» та рішення Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22 травня 2008 року, відповідно до яких положення пункту 20 Розділу II Закону України «Про Державний бюджет на 2008 рік , згідно якого розтлумачено ст.95 Конституції України, яка в сукупності зі ст. 38 Бюджетного Кодексу України визначає вичерпний перелік правовідносин, які повинні регулюватися законом про Держбюджет - встановлення тільки доходів та видатків на загальносуспільні потреби, а тому закон про Держбюджет не може скасовувати чи змінювати обсяг прав і обов'язків , пільг компенсацій і гарантій , передбачених іншими законами України. Конституція України не дає закону про «Держбюджет» вищої юридичної сили стосовно інших законів, а тому положення Законів України « Про Державний бюджет України на 2007 рік та на 2008 рік» та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», визнані неконституційними. Ці висновки є загальнообов'язковими для всіх судів України.

З огляду на те, що допомога ОСОБА_3 виплачена у лютому 2007 року до прийняття рішення Конституційним Судом України 09.07.2007 року № 6-рп/2007 та у січні 2008 року до прийняття рішення Конституційним Судом України 22.05.2008 р. N 10-рп/2008, тому відповідач неправомірних дій щодо позивача за

2007 та 2008 роки, не вчиняв, оскільки іншого розміру допомоги на час виплати не

було, а рішення Конституційного Суду України не має зворотньої дії.

За таких обставин в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 за 2007,

2008 роки слід відмовити за недоведеністю позовних вимог.

Згідно абзацу 2 частини 4 статті 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» позивач, як учасник ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1-ї категорії, інвалід 2-ї групи має право а отримання щорічної разової допомоги на оздоровлення у розмірі п,яти мінімальних заробітних плат. При цьому абзацом 7 частини 4 ст. 48 Закону встановлено, що розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати.

На час виплати у 2009 році ОСОБА_3 суми допомоги на оздоровлення дія ч.4 ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» щодо розміру такої допомоги зупинена не була.

Обмежень щодо виплати такої допомоги за 2009 рік Законом України «Про Державний бюджет» не встановлено, в зв'язку з чим розмір виплати щорічної разової допомоги на оздоровлення за 2009 рік повинен відповідати вимогам Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Однак, як вбачається із листа відповідача (а.с.26), щорічна допомога на оздоровлення виплачена позивачу в сумі 90 грн., що не відповідає розміру, передбаченому Законом.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що в цій частині позовні вимоги ОСОБА_3 підлягають задоволенню і постанова суду першої інстанції в цій частині відповідає вимогам діючого законодавства.

Доводи відповідача щодо пропуску позивачем строку для звернення до суду з вимогами за 2009 рік, є безпідставними, оскільки, звернувшись з даним позовом до суду у серпні 2009 року, він не пропустив річний строк, визначений ст.ст. 99, 100 КАС України.

За таких обставин колегія суддів вважає, що постанова суду в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_3 щодо визнання дій Управління праці та соціального захисту населення виконкому центрально-Міської районної у місті ради міста ОСОБА_4 за 2008 рік протиправними та щодо зобов,язання Управління праці та соціального захисту населення виконкому центрально-Міської районної у місті ради міста ОСОБА_4 провести перерахунок та виплату йому недоплачену суму щорічної одноразової допомоги на оздоровлення як інваліду війни за 2008 рік, з урахуванням сум, що ним отримані, відповідно до положень п. 4 СГ..48 13 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» , виходячи з розрахунку п,яти мінімальних заробітних плат, встановленому Законами України «Про державний бюджет України» у 2008 році підлягає скасуванню, оскільки вона не відповідає відповідача підлягає частковому задоволенню , постанова суду - скасуванню з прийняттям нової постанови згідно вимог п.4 ч.1 ст.102 КАС України про відмову в задоволенні цієї частини позовних вимог.

Крім того, виходячи із вищевикладеного, колегія суддів не може погодитися з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову ОСОБА_3 за 2007 рік з підстав пропуску ним річного строку для звернення за захистом своїх прав. Вважає за необхідне відмовити в цій частині позову за недоведеністю позовних цих вимог, оскільки позивачу допомога на оздоровлення за 2007 рік була виплачена у лютому 2007 року, тобто до Рішення КСУ від 09.07.2007. В іншій частині постанову суду необхідно залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, п.4 ч.1 ст. 202, п.4 ч.1 ст.102 КАС України 205, 207 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без

задоволення.

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення виконкому Центрально-Міської районної у місті ради міста ОСОБА_4 задовольнити частково.

Постанову Центрально-міського районного суду м. Кривого Рогу від 16 жовтня 2009 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_3 щодо визнання дій Управління праці та соціального захисту населення виконкому Центрально-Міської районної у місті ради міста ОСОБА_4 за 2008 рік протиправними

та щодо зобов,язання Управління праці та соціального захисту населення виконкому центрально-Міської районної у місті ради міста ОСОБА_4 провести перерахунок ти виплату ОСОБА_3 недоплачену суму щорічної одноразової допомоги на оздоровлення за 2008 рік, з урахуванням сум, що ним отримані, у відповідності з вимогами ст.. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №796, виходячи з розрахунку п,яти мінімальних заробітних плат, встановлених Законами України «Про державний бюджет України» у відповідному календарному році, скасувати та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні цієї частини позовних вимог.

Постанову в частині відмови в задоволенні позову ОСОБА_3 щодо визнання неправомірними дій Управління праці та соціального захисту населення виконкому Центрально-Міської районної у місті ради міста ОСОБА_4 та зобов,язання провести перерахунок та виплату йому недоплачену суму щорічної одноразової допомоги на оздоровлення за 2007 рік у відповідності з вимогами ст.. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №796, виходячи з розрахунку п,яти мінімальних заробітних плат, встановлених Законами України «Про державний бюджет України» у відповідному календарному році, змінити в частині підстав відмови.

В іншій частині постанову суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного су України протягом

двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: