Справа № 2а-397/07
Суддя: Грибан І.О.
Дата ухвалення: 2011-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 2а-397/07 Головуючий у 1-й інстанції: Бойко М.Г.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
У Х В А Л А

Іменем України

"11" серпня 2011 р. м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючий - суддя Грибан І.О.

судді Вівдиченко Т.Р. ,Федотов І.В

за участі :

секретар с/з ОСОБА_2

представник позивача ОСОБА_3

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5 на постанову Таращанського районного суду Київської області від 28.12.2007року по справі за позовом ОСОБА_4 до Великоберезянської сільської ради Таращанського району Київської області про визнання недійсним рішення органу місцевого самоврядування

ВСТАНОВИВ:

Позивач 10.10.2007року звернувся в суд з позовом до Великоберезянської сільської ради Таращанського району Київської області про визнання недійсним рішення сільської ради від 14.04.2005 року № 430-ХХІІІ-ІV «Про заяву ОСОБА_6 про обмір земельних ділянок і встановлення межі між її земельною ділянкою та земельною ділянкою ОСОБА_4»та зобов'язання вчинити певні дії.

Постановою Таращанського районного суду Київської області від 28 грудня 2007 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою, представник позивача подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати незаконну, на його думку, постанову суду та постановити нову, якою позовні вимоги - задовольнити. В своїй скарзі апелянт посилається на незаконність, необ'єктивність та необґрунтованість оскаржуваного рішення, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що є безумовними підставами для його скасування.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, що з'явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та заперечення на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач в своїй позовній заяві ставить питання про визнання неправомірним та скасування рішення Великоберезянської сільради від 14.04.2005 року № 430-ХХІІІ-ІV про відміну рішень сільради від 18.07.03 року № 111-VІІІ-ХХІV; від 18.07.03 року № 112-VІІІ-ХХІV; від 02.03.04 року № 305 - ХІІІ - ХХІV та встановлення, згідно архівних даних, меж земельних ділянок між ОСОБА_6 (третя особа) та ОСОБА_4 (позивач).

Таращанський районний суд Київської області, відмовляючи в позові, прийшов до висновку про безпідставність і необґрунтованість позовних вимог, а також пропущення позивачем строків позовної давності.

Колегія суддів з таким висновком суду першої інстанції не може не погодитися, виходячи з наступного.

Згідно записів в погосподарських книгах станом на 1-півріччя 1975 року зазначено, що в особистому господарстві позивача знаходиться 0,35 га землі , а з 01.06.1975р. 0,40 га. З 1996 по 2001рік земельна ділянка в погосподарській книзі вказана в розмірі 0,60 га ( а.с.90-98).

Згідно даних в архівних довідках (а.с.7-10) підтверджується, що рішенням правління колгоспу «Прогрес»с. В.Березянка Таращанського району від 02.04.1966 року позивача зараховано в забудовники та наділено земельну ділянку площею 0,20га . Рішенням правління колгоспу «прогрес»від 16.04.1969 року позивачу наділено присадибну ділянку площею 0,26га. Рішенням загальних зборів колгоспу «Прогрес»від 13.07.1970року позивачу доділено присадибну ділянку площею 0,05га. Рішенням зборів уповноважених колгоспників колгоспу «Прогрес»від 28.04.1975 року позивачу наділено земельну ділянку під городництво площею 0,05га.

Рішенням Великоберезянської сільської ради Таращанського району Київської області №111-VIII-XXIV від 18.07.2003 року вилучено з користування ОСОБА_7 земельну ділянку для городництва 0,08га, яку рішенням цієї ж ради №112-VIII-XXIV від 18.07.2003 року надано для городництва ОСОБА_4

Таким чином, згідно архівних довідок та рішень сільської ради в користуванні позивача станом на 02.03.2004року перебувало 0,44га землі з яких 0,31га присадибна ділянка та 0,13га город.

Твердження позивача, викладені в позовній заяві, що в його користуванні перебувала земельна ділянка площею 0,53га є необґрунтовані та спростовуються наявними в справі доказами.

02.03.2004року за заявою позивача рішенням Великоберезянської сільської ради Таращанського району Київської області №305-XIII-XXIV позивачу передано у власність присадибну ділянку в розмірі 0,53га для обслуговування жилого будинку, господарських споруд та ведення особистого підсобного господарства.

Підстави набуття права на землю визначаються ст..116 Земельного кодексу України (далі ЗК), відповідно до положень якої (в редакції , що діяла в період з 02.03.2004р. по 18.04.2005року) громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі:

а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян;

б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій;

в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання.

Надання у користування земельної ділянки, що перебуває у власності або у користуванні, провадиться лише після вилучення (викупу) її в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до вимог статті 118 ЗК України громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки.

Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки.

Відповідно до ч.6-10 ст.118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. У заяві зазначаються бажані розміри та мета її використання.

Відповідна місцева державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада розглядає заяву, а при передачі земельної ділянки фермерському господарству - також висновки конкурсної комісії, і в разі згоди на передачу земельної ділянки у власність надає дозвіл на розробку проекту її відведення.

Проект відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян організаціями, які мають відповідні дозволи (ліцензії) на виконання цих видів робіт, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

Проект відведення земельної ділянки погоджується з органом по земельних ресурсах, природоохоронним і санітарно-епідеміологічним органами, органами архітектури і охорони культурної спадщини та подається на розгляд відповідних місцевої державної адміністрації або органу місцевого самоврядування.

Районна, Київська чи Севастопольська міська державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада у місячний строк розглядає проект відведення та приймає рішення про передачу земельної ділянки у власність.

Таким чином, при вирішенні заяви позивача щодо передачі йому у власність земельної ділянки площею 0,53 га, яка перебувала у його користуванні відповідачем порушено зазначені вище вимоги закону.

Рішенням сільради від 18.04.2005 року № 430-ХХІІІ-ІV відмінено рішення сільради від 18.07.03 року № 111-VІІІ-ХХІV; від 18.07.03 року № 112-VІІІ-ХХІV; від 02.03.04 року № 305 - ХІІІ ХХІV та зобовязано ОСОБА_6 та ОСОБА_4 надати архівні виписки про наділ земельних ділянок для встановлення меж між земельними ділянками вказаних осіб.

Судом першої інстанції встановлено, матеріалами справи підтверджується та не заперечується представником позивача в суді, що на засідання сільради був запрошений позивач і від його імені на засіданні була присутня дружина ОСОБА_3 , яка заперечень від імені чоловіка не висловлювала. Таким чином, перебіг строку звернення до суду з даним позовом починається з 18.04.2005року.

Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні" від 21 травня 1997 року N 280/97-ВР (з наступними змінами) встановлено, що ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України та законами України до їх відання, і що рішення відповідної ради може бути внесене на повторний розгляд цієї ж ради (стаття 25, частина четверта статті 59). У Законі передбачено, що рішення виконавчого комітету ради з питань, які належать до компетенції виконавчих органів ради, можуть бути скасовані відповідною радою, і що раді належить право скасовувати акти виконавчих органів ради, які не відповідають Конституції чи законам України, іншим актам законодавства, рішенням відповідної ради, прийнятим у межах її повноважень (частина дев'ята статті 59, пункт 15 частини першої статті 26).

В Конституцією України передбачено право направляти письмові звернення або особисто звертатися до органів місцевого самоврядування, які зобов'язані розглянути звернення (стаття 40). Законом України "Про звернення громадян" встановлено право органів місцевого самоврядування скасовувати або змінювати оскаржувані рішення (абзац п'ятий частини першої статті 19).

Відповідно до рішення Конституційного Суду України (N 7-рп/2009 від 16 квітня 2009 року справа N 1-9/2009 ) органи місцевого самоврядування мають право приймати рішення, вносити до них зміни та скасовувати їх на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і законами України, керуючись у своїй діяльності ними та актами Президента України, Кабінету Міністрів України.

Конституційний Суд України зазначає, що в Конституції України закріплено принцип, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність (стаття 3). Органи місцевого самоврядування є відповідальними за свою діяльність перед юридичними і фізичними особами (стаття 74 Закону). Ненормативні правові акти (акти, що передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб'єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію ) органу місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, тому вони не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання.

На час постановлення оскаржуваного рішення, відмінені рішення сільради не були виконані у порядку , визначеному земельним законодавством.

Отже, з аналізу зазначених вище норм та з урахуванням рішення Конституційного Суду України, колегія суддів приходить до висновку, що рішення Великоберезянської сільської ради Таращанського району Київської області про визнання недійсним рішення сільської ради від 18.04.2005 року № 430-ХХІІІ-ІV є законним.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що за заявами позивача рішенням Великоберезянської сільської ради № 43-ІІІ-V від 18.05.06р. позивачу надано для ведення особистого підсобного господарства земельну ділянку площею 0,32га. Та рішенням №93- ІV-V від 19.08.06р. передано безоплатно у приватну власність земельну ділянку, яка закріплена за належним йому жилим будинком площею 0,70га, з яких 0,25га для обслуговування жилого будинку та 0,45га для ведення особистого селянського господарства.

Вказані рішення позивачем не оскаржувалися. Таким чином, після скасування попередніх рішень сільської ради та прийняття з аналогічних питань послідуючих рішень права позивача не були погіршені, оскільки він отримав в приватну власність значно більшу за розміром земельну ділянку .

На підставі викладеного колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, викладених у оскаржуваній постанові, у звязку з чим підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову Таращанського районного суду Київської області від 28.12.2007року без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий-суддя суддя суддя ОСОБА_1 ОСОБА_8 ОСОБА_9