Справа № 818/2321/14
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2015-08-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2015 р. Справа № 818/2321/14
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Жигилія С.П.

Суддів: Любчич Л.В. , Перцової Т.С.

за участю секретаря судового засідання Мороз Є.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної фінансової інспекції в Сумській області на постанову Сумського окружного адміністративного суду від 20.10.2014р. по справі № 818/2321/14

за позовом Глухівської міської державної лікарні ветеринарної медицини

до Глухівської об'єднаної державної фінансової інспекції

про визнання протиправною та скасування вимоги,

ВСТАНОВИЛА:

Глухівська міська державна лікарня ветеринарної медицини (далі по тексту - позивач, Глухівська МДЛВМ ) звернулась до Сумського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Глухівської об'єднаної державної фінансової інспекції (далі по тексту - відповідач, Глухівська ОДФІ), в якому просить суд визнати протиправною та скасувати підпункти 2.13 та 2.14 пункту 2 листа-вимоги від 07.08.2014р. №101-14/1234 "Про усунення виявлених ревізією порушень".

Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 20.10.2014р. по справі №818/2321/14 адміністративний позов Глухівської міської державної лікарні ветеринарної медицини до Глухівської об'єднаної державної фінансової інспекції про визнання протиправною та скасування вимоги - задоволено.

Визнано протиправною і скасовано п.2.13 про перерахування до Державного бюджету України 15769,72 грн. як плату за надання адміністративних послуг та п.2.14 про вжиття заходів щодо повернення коштів в сумі 20766,63 грн. на рахунок ветлікарні вимоги Глухівської об'єднаної державної фінансової інспекції від 07 серпня 2014 року за № 101-14/1234.

Відповідач, не погодившись із вказаною постановою, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просив суд апеляційної інстанції скасувати постанову Сумського окружного адміністративного суду від 20.10.2014р. по справі №818/2321/14та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, з викладених підстав, стверджує, що підпункти 2.13 та 2.14 пункту 2 листа-вимоги Глухівської ОДФІ від 07.08.2014р. №101-14/1234 "Про усунення виявлених ревізією порушень" є незаконними, винесеними з порушенням норм чинного законодавства. Таким чином, вважає рішення суду першої інстанції необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню

Сторони в судове засідання апеляційної інстанції не з'явилися, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час та місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що з 28.03.2014р. по 26.06.2014р. Глухівською об'єднаною державною фінансовою інспекцією було проведено планову ревізію фінансово-господарської діяльності Глухівської міської державної лікарні ветеринарної медицини про що складений акт від 04.07.2014року ( а.с. 13-49).

За результатами ревізії 07.08.2014р. Конотопською об'єднаною державною фінансовою інспекцією видано лист-вимогу №101-14/1234 "Про усунення виявлених ревізією порушень" ( а.с. 10-12), відповідно до якої :

п.п. 2.13- в порушення вимог ч.32 ст. 4 Закону України "Про Державний бюджет України на 2011 рік" ветлікарнею не перераховано до Державного бюджету кошти, які отримані ветлікарнею як плата за надання адміністративних послуг, внаслідок чого Державному бюджету завдано матеріальної шкоди (збитків) в сумі 15769,72 грн., у зв'язку з чим:

- перерахувати до Державного бюджету України 15769,72 грн., як плату за надання адміністративних послуг";

п.п. 2.14 - в порушення вимог п.2.1 Порядку акумулювання, перерозподілу та використання коштів спеціального фонду за надання платних послуг бюджетними установами, що входять до сфери управління Державного комітету ветеринарної медицини України, затвердженого наказом комітету ветеринарної медицини України від 10.11.2010р. №487, ветлікарнею зайво перераховано кошти на акумулювання до Державної ветеринарної та фітосанітарної служби України, тобто проведено видатки із спеціального фонду кошторису на цілі, не пов'язані з діяльністю установи в загальній сумі 20766,63грн., у зв'язку з чим:

- вжити заходів щодо повернення коштів в сумі 20766,63 грн. на рахунок Лікарні;

- в іншому випадку стягнути з осіб, винних у зайвому перерахуванні коштів у порядку та розмірах, встановлених ст.ст. 133 - 136 Кодексу про працю України.

Не погоджуючись із підпунктами 2.13 та 2.14 пункту 2 листа-вимоги від 07.08.2014р. №101-14/1234 "Про усунення виявлених ревізією порушень", позивач звернувся до суду з даним позовом визнання їх протиправними та скасування.

Задовольняючи позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що вимоги Глухівської об'єднаної державної фінансової інспекції не ґрунтуються на законі, а тому є протиправними.

Так, судом першої інстанції зазначено, що Лікарнею правомірно у межах перевищення фактичних надходжень над запланованими у відповідності з п.2.1 Порядку №487 здійснено акумулювання коштів до Державного комітету ветеринарної медицини України у відповідних розмірах.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно із Положенням про Державну фінансову інспекцію України, затвердженим Указом Президента України від 23.04.2011 № 499/2011, Державна фінансова інспекція України (далі - Держфінінспекція України) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів України, входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

Держфінінспекція України відповідно до покладених на неї завдань вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб, а саме: вимагає від керівників та інших службових осіб підконтрольних установ усунення виявлених порушень законодавства: звертається до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів (підпункт 4 пункту 4 Положення).

Відповідно до пункту 6 Положення Держфінінспекція України для виконання покладених на неї завдань має право в установленому порядку, зокрема, пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства; при виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.

Також, колегія суддів вказує на те, що положенням установлено, що у разі, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів, Держфінінспекція України має право звернутися до суду в інтересах держави.

Зазначені норми кореспондуються з положеннями пункту 7 статті 10 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" № 2939-ХІІ, згідно з якими державній контрольно-ревізійній службі надано право пред'являти керівникам та іншим службовим особам підконтрольних установ, що ревізуються, вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства з питань збереження і використання державної власності та фінансів, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що органу державного фінансового контролю надано можливість здійснювати контроль за використаннях коштів державного і місцевого бюджетів та у разі виявлення порушень законодавства пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Колегія суддів звертає увагу на те, що про наявність виявлених збитків завданих державі чи об'єкту контролю та про необхідність їх відшкодування, може бути зазначено у вимозі, однак вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

З огляду на зазначені норми, та встановлені фактичні обставини справи, колегія суддів приходить до висновку про наявність у органу державного фінансового контролю права заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, але за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки.

Крім того, колегія суддів зауважує, що лист-вимога №101-14/1234 "Про усунення виявлених ревізією порушень" не змінює фінансово-економічне становище платника, не може безпосередньо заподіяти майнову чи іншу шкоду особі, не призводить до настання невідворотних негативних наслідків, а отже, не порушує прав та законних інтересів позивача.

Отже, колегія суддів не вбачає підстав для визнання протиправними дій податкового органу зі складання оскаржуваної вимоги.

Так, в порядку адміністративного судочинства може бути оскаржене лише таке рішення, яке породжує безпосередньо права чи обов'язки для позивача.

Зокрема, у спорах, стороною у яких виступають органи державного фінансового контролю, при виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, збитки відшкодовуються у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю, правильність їх обчислення перевіряє суд, який розглядає цей позов, а не за поданням адміністративного позову підконтрольної установи про визнання вимоги протиправною.

Вказана правова позиція узгоджується з судовою практикою Верховного Суду України у спорах цієї категорії, зокрема у постановах від 15.04.2015 року №21-40а14, 21-63а14 та від 13.05.2014 у справі № 21-89а 14, врахування якої при відправленні правосуддя є обов`язковим в силу приписів ст.244-2 КАС України.

Так, у відповідності до ч.1 ст.244-2 КАС України, рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Підсумовуючи вище викладене, колегія суддів приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги про визнання протиправною та скасування підпунктів 2.13 та 2.14 пункту 2 листа-вимоги від 07.08.2014р. №101-14/1234 "Про усунення виявлених ревізією порушень" задоволенню не підлягають.

У відповідності до ст. 159 КАС України судове рішення повинне бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене вище, колегія суддів вважає, що постанова Сумського окружного адміністративного суду від 20.10.2014р. по справі №818/2321/14 не відповідає вимогам ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки вона ухвалена при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 198 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Відповідно до п. 1, п. 4 ч. 1 ст. 202 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Згідно ч. 2 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги може своєю постановою змінити постанову суду першої інстанції або прийняти нову постанову, якими суд апеляційної інстанції задовольняє або не задовольняє позовні вимоги.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції, внаслідок допущених порушень підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Державної фінансової інспекції в Сумській області задовольнити.

Постанову Сумського окружного адміністративного суду від 20.10.2014р. по справі № 818/2321/14 скасувати.

Прийняти нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову Глухівської міської державної лікарні ветеринарної медицини до Глухівської об'єднаної державної фінансової інспекції про визнання протиправною та скасування вимоги відмовити у повному обсязі.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Жигилій С.П.
Судді Любчич Л.В. Перцова Т.С.
Повний текст постанови виготовлений 04.09.2015 р.