Справа № 2а/0570/51/2011
Суддя: Геращенко І.В.
Дата ухвалення: 2011-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Шальєва В.А.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2011 року справа №2а/0570/51/2011

приміщення суду за адресою: 83017, м. Донецьк, бул. Шевченка, 26

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Геращенка І.В.

суддів Арабей Т.Г. , Губської Л.В.

при секретарі судового засідання Дегтярьовій А.М.

за участю представників сторін:

від позивача не зявився;

від відповідача ОСОБА_2 за довір. від 03.09.2010 року

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги: 1.Добропільської об'еднаної державної податкової інспекції

2.Державного підприємства «Добропіллявугілля»

на постанову Донецького окружного адміністративного суду

від 28.02.2011 року

у справі № 2а-0570/51/2011

за позовом Державного підприємства «Добропіллявугілля»

до відповідача ОСОБА_3 об'єднано державної податкової інспекції

про визнання недійсними поодаткових повідомлень - рішень

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство «Добропілллявугілля» звернулось до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до ОСОБА_3 об'єднаної державної податкової інспекції про визнання недійсними податкового повідомлення рішення від 30.12.2010 року № /0 про зобовязання сплатити штраф в розмірі 50% в сумі 31132,05 грн. за затримку граничного строку сплати на 92 календарних дня суми узгодженого податкового зобов'язання за користування надрами для видобування корисних копалин; податкового повідомлення рішення від 30.12.2010 року № /0 про зобовязання сплатити штраф у розмірі 20% в сумі 8576,35 грн. за затримку граничного строку сплати від 42 до 71 календарних дня суми узгодженого податкового зобов'язання за користування надрами для видобування корисних копалин; від 30.12.2010 року № /0 про зобовязання сплатити штраф в розмірі 50% в сумі 34931,39 грн. за затримку на 435 календарних днів строку сплати суми узгодженого податкового зобов'язання зі збору на геологорозвідувальні роботи, виконані за рахунок Державного бюджету України; від 30.12.2010 року № /0 про зобовязання сплатити штраф в розмірі 10% в сумі 2,62 грн. на затримку граничного строку сплати на 29 календарних днів суми узгодженого податкового зобов'язання з орендної плати з юридичних осіб.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 28.02.2011 року у справі № 2а-0570/51/2011 (суддя Шальєва В.А.) позовна заява задоволена частково: визнане протиправним податкове повідомлення рішення від 30.12.2010 року № /0, в задоволені іншої частини позовних вимог відмовлено.

Позивачем подана апеляційна скарга, в якій просить скасувати постанову суду та прийняти нове рішення, яким позовну заяву задовольнити в повному обсязі.

Апеляційну скаргу мотивує невірним застосуванням норм процесуального та матеріального права, що призвело до неправильного вирішення спору.

Вважає, що суд першої інстанції невірно встановив обставини, що мають значення для вирішення спору, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Зазначає, що він сплачував поточні платежі з плати за користування надрами для видобування корисних копалин, збору на геологорозвідувальні роботи, виконані за рахунок Державного бюджету України, орендної плати з юридичних осіб та у платіжних дорученнях визначав призначення платежу, тоді як податковим органом зазначені платежі перерозподілялись на погашення заборгованності, яка виникла раніше.

Позивач вважає, що чинним законодавством податковому органу не надане право змінювати призначення платежу, визначеному платником податків у платіжному документі.

Тобто, як зазначає підприємство, фінансові санкції застосовані неправомірно та рішення про їх застосування підлягають скасуванню.

Відповідачем, також, подана апеляційна скарга, в якій просить скасувати постанову суду та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Апеляційну скаргу мотивує невірним застосуванням норм процесуального та матеріального права, що призвело до неправильного вирішення спору.

Вважає, що суд першої інстанції невірно встановив обставини, що мають значення для вирішення спору, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Зазначає, що за штраф на підставі п.п. 17.1.7 п 17.1 ст. 17 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетом та державними цільовими фондами" застосовується якщо платник податку не сплачує узгоджену суму податкового зобов'язання протягом граничних строків, визначених цим Законом.

Наполягає на тому, що чинним законодавством, зокрема, п.7.7 ст.7 Закону України Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами, податковому органу надане право змінювати призначення платежу, визначеному платником, та зараховувати кошти в рахунок погашення податкового боргу, який виник раніше.

В судовому засіданні представник податкового органу підтримав доводи апеляційної скарги, проти задоволення апеляційної скарги позивача заперечував. Останній у судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, у звязку з чим колегія суддів вважає за можливе розглянути справу у його відсутність.

Дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши представників сторін, колегія суддів встановила.

В основу повідомлень рішень, які оскаржувались, покладений акт від 27.12.2010 року № 1435/15-1/26319466 про результати невиїзної документальної (камеральної) перевірки з питання порушення граничних термінів сплати до бюджету самостійно узгоджених сум податкових зобов'язань зі сплати податку за користування надрами для видобування корисних копалин, збору на геологорозвідувальні роботи, виконані за рахунок Державного бюджету України, орендної плати з юридичних осіб Відокремленим підрозділом «Шахта «Новодонецька» ДП «Добропіллявугілля» за період з 30.09.2010 року по 30.11.2010 року.

В акті перевірки позивачу інкримінувались порушення вимог п.п.5.3.1 п. 5.3 ст. 5 Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», п. 6.4 Інструкції про порядок обчислення і справлянні плати за користування надрами для видобування корисних каплин, затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища та ядерної безпеки України, ч. 3 ст. 13-1 Порядку встановлення нормативу збору за геологорозвідувальні роботи, виконанні за рахунок державного бюджету, затвердженого Постановою кабінету Міністрів України від 29 січня 1999 року № 115, ст. 28,30 Закону України «Про надра», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про плату за землю», п. 3 ч. 1 ст. 9 Закону України «Про систему оподаткування» з наступних податків і зборів: по платі за користування надрами для видобування корисних каплин всього у загальній сумі 105145,82 грн., у тому числі із затримкою від 31 до 90 днів 42881,73 грн., понад 90 календарних днів 62264,09 грн.; зі збору за геологорозвідувальні роботи, виконані за рахунок державного бюджету всього в сумі 69862,76 грн., із затримкою понад 90 календарних днів; орендної плати за землю з юридичних осіб в сумі 26,15 грн. із затримкою до 30 календарних днів.

Податкові повідомлення-рішення прийняті податковим органом на підставі підпункту 17.1.7 пункту 17.1 статті 17 Закону України Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами.

Як встановлено судом першої та апеляційної інстанції, не заперечується сторонами у справі, ВП «Шахта «Новодонецька» ДП «Добропіллявугілля надало до податкового органу розрахунок збору за геологорозвідувальні роботи, виконані за рахунок державного бюджету № 24246 від 3 лютого 2010 року за 4 квартал 2009 р. на суму 69862,76 грн.; розрахунок збору за геологорозвідувальні роботи, виконані за рахунок державного бюджету № 19239 від 4 листопада 2010 року за 3 квартал 2010 року на суму 133927,33 грн.; розрахунок плати за користування надрами для видобування вугілля камяного, вугілля бурого, металевих корисних каплин, сировини нерудної для металургії, гірничо-хімічної, гірничорудної та будівельної сировини № 13652 від 8 серпня 2010 року за 30.04.2010 року - 30.06.2010 року на суму 75909,99 грн.; № 13654 від 5 серпня 2010 року за 01.01.2010 року - 29.04.2010 року на суму 32434,33 грн.; № 13655 від 6 серпня 2010 року за 30.04.2010 року по 30.06.2010 року на суму 64449,84 грн.; № 19248 від 4 листопада 2010 року за 9 місяців 2010 року на суму125687,39 грн.; уточнюючий розрахунок за користування надрами № 19631 від 8 листопада 2010 року за 9 місяців 2010 року на суму 28282,67 грн.; податковую декларацію орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності № 1989 від 29 січня 2010 року за 2010 рік, в якій визначена орендна плата в розмірі 32,13 грн. з січня по листопад щомісячно та 32,17 грн. у грудні; уточнюючу податкову декларацію орендної плати за земельні ділянки за 2010 рік (а.с. 18 29).

Як свідчать матеріали справи, підприємством 30 вересня 2010 року проведено сплату платіжним дорученням № 563 на суму 41400 грн. з призначенням платежу - авансові платежі за користування надрами за 3 квартал 2010 року по терміну сплати 19.11.2010 року, 29 жовтня 2010 року платіжним доручення № 700 на суму 31100 грн. сплачено авансові платежі за користування надрами за 3 квартал 2010 року по терміну сплати до 19.11.2010 року, 19 листопада 2010 року платіжним дорученням № 801 на суму 81570,06 грн. сплачені платежі за користування надрами за 3 квартал 2010 року по терміну сплати до 19.11.2010 року, 29 жовтня 2010 року платіжним дорученням № 699 на суму 85300 грн. сплачені авансові платежі зі збору за геологорозвідувальні роботи за 3 квартал 2010 року по терміну сплати 19.11.2010 року, 30 вересня 2010 року платіжним дорученням № 560 на суму 44700 грн. сплачені авансові платежі зі збору на геологорозвідувальні роботи за 3 квартал 2010 року по терміну сплати 19.11.2010 року, 30 листопада 2010 року платіжним дорученням № 901 на суму 39,03 грн. сплачені суми податкового зобовязання з орендної плати за землю за 10.2010 року по терміну сплати до 30.11.2010 року.

Як вбачається з зазначених платіжних доручень, підприємством у кожному платіжному доручені визначене призначення платежу (а.с. 30 - 35).

Між сторонами немає розбіжностей щодо обставин справи встановлених судом першої інстанції, в апеляційних скаргах вказується на порушення норм матеріального права.

Колегія суддів вважає апеляційну скаргу позивача такою, що підлягає задоволенню, а апеляційну скаргу відповідача такою, що задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Відповідно до ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку у тому числі органів державної влади. У справах щодо оскарження рішень суди перевіряють чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Статтею19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Повноваження податкових органів визначені Законом України Про державну податкову службу в Україні, ст. 10 якого визначені функції державних податкових інспекцій, у тому числі щодо забезпечення обліку платників податків, інших платежів, правильність обчислення і своєчасність надходження цих податків, платежів.

Таким чином, відповідач у справі є органом владних повноважень, на якого покладений контроль за своєчасністю та повнотою справляння податків та зборів.

Тобто, здійснюючи такий контроль, відповідач діяв в межах повноважень, наданих йому чинним законодавством.

Наряду з викладеним, колегія суддів вважає неправомірними дії відповідача щодо перерозподілу платежів, визначених платником податків у платіжних документах та застосування фінансових санкцій за порушення граничних строків сплати суми узгодженого податкового зобов'язання, з наступних підстав.

Преамбулою Закону України Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами, який був чинним на час спірних взаємовідносин, визначено, що зазначений закон є спеціальним з питань оподаткування і встановлює серед іншого порядок визначення податкового зобовязання, базового податкового періоду, строки сплати податків, відповідальність за порушення податкового законодавства встановлені спеціальним Законом України Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами.

Відповідно до п.п.7.1.1 п.7.1 ст.7 цього Закону джерелом самостійного погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти.

Коштами у складі майна суб'єктів господарювання відповідно до ч. 5 ст. 139 Господарського кодексу України є гроші у національній та іноземній валюті, призначені для здійснення товарних відносин цих суб'єктів з іншими суб'єктами, а також фінансових відносин відповідно до законодавства.

Частиною 1 статті 134 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкт господарювання, який здійснює господарську діяльність на основі права власності, на свій розсуд володіє, користується і розпоряджається належним йому майном.

В розумінні ст. 41 Конституції України кожен має право розпоряджатись належним йому майном на свій розсуд.

З аналізу зазначених нолрм Закону вбачається, що платник податків, який є субєктом господарювання, має право розпоряджатися належним йому майном на свій розсуд.

Розпорядження коштами полягає у їх переказі із застосуванням платіжних інструментів, які передбачені Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні».

Одним з таких інструментів в розумінні п.1.30 ст. 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» є платіжне доручення, яке за правовою природою є розрахунковим документом, який містить доручення платника банку або іншій установі - члену платіжної системи, що його обслуговує, здійснити переказ визначеної в ньому суми коштів зі свого рахунка на рахунок отримувача.

Відповідно до п. 17.1 ст. 17 цього Закону форми розрахункових документів та їх реквізити встановлюються Національним банком України.

Постановою Правління Національного банку України від 21 січня 2004 року N 22, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29 березня 2004 року за N 377/8976, затверджена Інструкція про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, п. 3 якої визначені реквізити платіжного доручення.

Згідно п.3.8 Інструкції реквізит "Призначення платежу" платіжного доручення заповнюється платником так, щоб надавати повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється перерахування коштів отримувачу. Повноту інформації визначає платник з урахуванням вимог законодавства України. Платник відповідає за дані, що зазначені в реквізиті платіжного доручення "Призначення платежу".

Таким чином, якщо перерахування коштів відбувається шляхом надання до установи банку платіжного доручення, воля власника коштів щодо визначення підстав їх перерахування відображається у реквізиті «Призначення платежу» цього документу.

Як вбачається з наданих позивачем платіжних доручень позивач у реквізиті «Призначення платежу» вказав перерахування податків та зборів за поточні періоди.

Згідно п.7.7 ст.7 Закону України Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами податковий борг погашається попередньо погашенню податкових зобов'язань, які не є податковим боргом, у порядку календарної черговості його виникнення, а в разі одночасного його виникнення за різними податками, зборами (обов'язковими платежами) і у рівних пропорціях.

Вказана норма не позбавляє платника податку права самостійно визначити джерела погашення узгоджених податкових зобов'язань відповідно п.7.1 ст.7 Закону України Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами та від обов'язку самостійно сплатити суму податкового зобов'язання відповідно до п.5.3.1 п.5.3 ст.5 цього ж закону.

Оскільки Законом України Про державну податкову службу в Україні, Законом України Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами, Інструкцією затвердженою Наказом Головної Державної податкової інспекції України 18.07.2005 року № 276, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 2 серпня 2005 року за № 843/11123, податковий орган не наділений повноваженнями змінювати призначення платежів, які зазначені у платіжних дорученнях, платників податків, відповідач неправомірно вважає, що суми податкових зобов'язань, зазначені у деклараціях, сплачені з порушенням граничних строків.

Крім того, колегія суддів враховує наступне.

Відповідно до частини 1 підпункту 5.3.1 пункту 5.3 статті 5 Закону України Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами платник податків зобовязаний самостійно сплатити суму податкового зобовязання, зазначену у поданій ним податковій декларації (розрахунку), протягом 10 календарних днів, наступних за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого підпунктом 4.1.4 пункту 4.1 статті 4 цього Закону для подання податкової декларації (розрахунку).

Підпункт 4.1.4 пункту 4.1 статті 4 Закону України Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами визначає, що податкові декларації подаються за базовий податковий (звітний) період.

Для цілей цього підпункту під терміном базовий податковий період слід розуміти перший податковий період звітного року, визначеного законом з питань оподаткування.

Тобто, період, у якому платник податку зобовязаний звітувати перед податковим органом шляхом подання декларації з визначенням податкових зобовязань.

Для земельного податку законом, який визначає розміри та порядок плати за використання земельних ресурсів, а також напрями використання коштів, що надійшли від плати за землю, відповідальність платників та контроль за правильністю обчислення і справляння земельного податку, є Закон України Про плату за землю.

Стаття 14 Закону України Про плату за землю визначає, що юридичні особи самостійно обчислюють суму земельного податку в порядку, визначеному цим Законом за формою, встановленою Головною державною податковою інспекцією України, щороку станом на 1 січня і до 1 лютого подають дані відповідній державній податковій інспекції.

Частиною 1 статті 17 Закону України Про плату за землю встановлено, що податкове зобов'язання по земельному податку, а також по орендній платі за землі державної та комунальної власності, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за базовий податковий (звітний) період, який дорівнює календарному місяцю, щомісячно протягом 30 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Статтею 25 зазначеного Закону передбачена відповідальність за порушення встановлених Законом строків сплати податку у вигляді пені, інші санкції зазначеною нормою не передбачені.

Тобто, Законом, який регулює порядок нарахування та сплати податку за землю, визначені строки сплати податку та відповідальність за їх порушення.

Крім того, згідно п.1.2 ст.1 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" податкове зобов'язання це - зобов'язання платника податків сплатити до бюджетів або державних цільових фондів відповідну суму коштів у порядку та у строки, визначені цим Законом або іншими законами України.

Строки сплати узгодженого податкового зобов'язання визначені у п.5.3. ст.5 наведеного Закону, відповідно до п.п.5.3.1 якого платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом десяти календарних днів, наступних за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого підпунктом 4.1.4 пункту 4.1 статті 4 цього Закону для подання податкової декларації.

Наряду з викладеним, колегія суддів вважає неправомірним застосування фінансових санкцій до позивача на підставі п.п.17.1.7 п.17.1 ст.17 Закону України Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами, виходячи з того, що відповідно до зазначеної норми Закону штрафні (фінансові) санкції застосовуються у разі, коли платник податків не сплачує узгоджену суму податкового зобовязання протягом граничних строків, визначених цим законом.

Оскільки строки сплати узгодженого податкового зобовязання по земельному податку та відповідальність за їх порушення визначені іншим Законом Законом України Про плату за землю, податковий орган не мав повноважень на застосування фінансових санкцій на підставі п.п.17.1.7 п.17.1 ст.17 Закону України Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами.

Відповідно до ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач не довів правомірність висновку про порушення позивачем граничних строків сплати суми узгоджених податкових зобов'язань та застосування фінансових санкцій відповідно до пункту 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України.

За таких підстав апеляційний адміністративний суд вважає, що постанова суду першої інстанції прийнята при невірному застосуванні норм матеріального права, висновки суду не відповідають обставинам справи, тому постанова суду підлягає скасуванню з ухваленням рішення про задоволення позовної заяви в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст. 10 Закону України Про державну податкову службу в Україні, Законом України Про плату за землю, Законом України Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами, ст. 2, ст. 9, ст. 71, ст. 72, ст. 160, ст. 167, ст. 195, ст. 196, п. 3 ст. 198, п. 3, 4 ст. 202, ч. 2 ст. 205, ст. 207, ст. 211, ст. 212, ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 об'єднаної державної податкової інспекції на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 28.02.2010 року у справі № 2а-0570/51/2011 - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Добропіллявугілля» на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 28.02.2010 року у справі № 2а-0570/51/2011 задовольнити.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 28.02.2010 року у справі № 2а-0570/51/2011 за позовом Державного підприємства «Добропіллявугілля» до ОСОБА_3 об'єднаної державної податкової інспекції про визнання недійсними податкового повідомлення рішення скасувати.

Позовну заяву Державного підприємства «Добропіллявугілля» до ОСОБА_3 об'єднаної державної податкової інспекції про визнання недійсними податкового повідомлення рішення задовольнити.

Визнати недійсним податкове повідомлення рішення ОСОБА_3 об'єднаної державної податкової інспекції від 30.12.2010 року № /0 про зобовязання сплатити штраф в розмірі 50% в сумі 31132,05 грн. за затримку граничного строку сплати на 92 календарних дня суми узгодженого податкового зобов'язання за користування надрами для видобування корисних копалин.

Визнати недійсним податкове повідомлення рішення ОСОБА_3 об'єднаної державної податкової інспекції ОСОБА_3 об'єднаної державної податкової інспекції від 30.12.2010 року № /0 про зобовязання сплатити штраф у розмірі 20% в сумі 8576,35 грн. за затримку граничного строку сплати від 42 до 71 календарних дня суми узгодженого податкового зобов'язання за користування надрами для видобування корисних копалин.

Визнати недійсним податкове повідомлення рішення ОСОБА_3 об'єднаної державної податкової інспекції від 30.12.2010 року № /0 про зобовязання сплатити штраф в розмірі 50% в сумі 34931,39 грн. за затримку на 435 календарних днів строку сплати суми узгодженого податкового зобов'язання зі збору на геологорозвідувальні роботи, виконані за рахунок Державного бюджету України.

Визнати недійсним податкове повідолення рішення ОСОБА_3 об'єднаної державної податкової інспекції від 30.12.2010 року № /0 про зобовязання сплатити штраф в розмірі 10% в сумі 2,62 грн. на затримку граничного строку сплати на 29 календарних днів суми узгодженого податкового зобов'язання з орендної плати з юридичних осіб.

Присудити Державному підприємству «Добропіллявугілля» з Державного бюджету України витрати, пов'язані зі сплатою судового збору, в сумі 5 грн. 10 коп.

Постанова Донецького апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, крім випадків, встановлених Кодексом адміністративного судочинства України, а в разі складення в повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі.

У судовому засіданні 15.04.2011 року проголошена вступна та резолютивна частина постанови, повний текст постанови виготовлений 18.04.2011 року.

Головуючий І.В.Геращенко

Судді Т.Г.Арабей

ОСОБА_4