Справа № 804/6444/15
Суддя: Бишевська Н.А.
Дата ухвалення: 2015-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

"04" вересня 2015 р.справа № 804/6444/15

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Бишевської Н.А.

суддів: Добродняк І.Ю Семененка Я.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 червня 2015 року у адміністративній справі № 804/6444/15 за позовом Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Товариства з обмеженою відповідальністю"НСУ-215" про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Дніпропетровське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів звернулось до суду з адміністративним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «НСУ-215» в якому просило стягнути з ТОВ «НСУ-215» на користь держави в особі Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно господарські санкції у розмірі 51 634,62 грн.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 червня 2015 р. у справі № 804/6444/15 в задоволенні адміністративного позову Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Товариства з обмеженою відповідальністю «НСУ-215» про стягнення заборгованості відмовлено.

Не погодившись з постановою суду, Дніпропетровським обласним відділення фонду соціального захисту інвалідів подано апеляційну скаргу, згідно якої особа, яка подає апеляційну скаргу просить скасувати постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 червня 2015 р. у справі № 804/6444/15, як таку що винесена з порушенням норм матеріального права. Вважає, що приписи ст. 20 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» не ставлять застосування адміністративно-господарських санкції до ТОВ «НСУ-2015», де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, в залежність від вчинення відповідачем усіх необхідних заходів, щодо працевлаштування інвалідів.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, внаслідок наступного.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що Дніпропетровським обласним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів пред'явлені вимоги ТОВ «НСУ-2015» щодо порушення вимог Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні». Так позивач посилається на не забезпечення ТОВ «НСУ-2015» працевлаштування інвалідів відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» у зв'язку з чим вимагає відповідно до ст. 20 України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» сплатити адміністративно-господарські санкції у розмірі 51 634,62 грн.

Правомірність вимог позивача про застосування адміністративно-господарських санкцій є предметом спору, який передано на вирішення суду.

Вирішуючи спірні правовідносини між сторонами суд першої інстанції дійшов висновку про безпідставність заявлених позовних вимог Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів.

З такими висновками суду першої інстанції суд апеляційної інстанції погоджується з наступних підстав.

Відповідно ст. 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій, громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування інвалідів відповідно до нормативу, встановленого частиною першою ст. 19 і забезпечують працевлаштування інвалідів.

Стаття 20 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» передбачає, що підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом. Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, на яких працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, у фізичної особи, яка використовує найману працю. Положення цієї частини не поширюється на підприємства, установи і організації, що повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів.

З доводами апеляційної скарги про те, що застосування адміністративно-господарських санкцій визначених ст. 20 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» не залежіть від вчинення відповідачем усіх необхідних заходів, щодо працевлаштування інвалідів, колегія суддів не може погодитись, оскільки це суперечить самому правовому поняттю «адміністративно-господарські санкції».

Так в розумінні приписів ч. 3 ст. 217 Господарського кодексу України до суб'єктів господарювання за порушення ними здійснення господарської діяльності застосовуються адміністративно-господарські санкції.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинення ним правопорушення у сфері господарювання.

Отже, обов'язковою умовою для застосування санкцій до суб'єкта господарювання є саме порушення та/або не виконання вимог законодавства у сфері господарювання. Само по собі застосування санкцій через визначення їх нормами закону без встановлення факту порушень учасником господарських відносин є неможливим.

В свою чергу в діях ТОВ «НСУ-215» не тільки відсутні порушення норм закону, які регулюють питання соціального захисту інвалідів, а навпаки відповідачем виконало усі передбачені законодавством вимоги, щодо працевлаштування інвалідів.

Так як вірно встановив суд першої інстанції, ТОВ «НСУ-215» подано позивачу звіт про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2014 рік., затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 10.02.2007 року № 42 (а.с. 5).

Крім цього, відповідно інструкції заповнення звітності № 3-ПН «Звіт про наявність вакансій», затверджена Наказом Міністерства праці та соціальної політики України № 420 від 19.12.2005 року передбачає, що підприємства, установи й організації, їх структурні підрозділи та філії незалежно від форми власності та господарювання повинні за наявності вакансій у повному обсязі подавати інформацію про наявність, вільних робочих місць (вакансій) центрам зайнятості за місцем їх реєстрації як платника страхових внесків.

Матеріали справи містять відомості подання відповідачем відповідного звіту до центру зайнятості. (а.с. 22).

Таким чином ТОВ «НСУ-215» виконано усі необхідні вимоги законодавства по працевлаштуванню інвалідів, і як правильно зазначено судом першої інстанції обов'язок підприємства щодо створення робочих місць для інвалідів не супроводжується його обов'язком підбирати, працевлаштовувати інвалідів на створені робочі місця. Такий обов'язок покладено на органи працевлаштування (державну службу зайнятості).

За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку про те, що судом першої інстанції в достатньому обсязі з'ясовано обставини справи та ухвалено законне і обґрунтоване рішення, у зв'язку з чим підстав для його скасування, в межах доводів апеляційної скарги не існує.

Керуючись ст.ст. 196, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Дніпропетровського окружного адміністративного суду на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 червня 2015 року у адміністративній справі № 804/6444/15 - залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 червня 2015 року у адміністративній справі № 804/6444/15 - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до ст. 254 КАС України та може бути оскаржена відповідно до ст. 212 КАС України.

Головуючий: Н.А. Бишевська

Суддя: І.Ю. Добродняк

Суддя: Я.В. Семененко