Справа № 2-а-1731/11
Суддя: Чумак Т. А.
Дата ухвалення: 2011-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-1731/11
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" вересня 2011 р. суддя Апостолівського районного суду Дніпропетровської області Чумак Т.А., розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Апостолівському районі про визнання неправомірними дій відповідача, про стягнення недоодержаних сум пенсії,

в с т а н о в и л а:

Позивач звернувся до суду з позовом до Управління ПФУ в Апостолівському районі про визнання неправомірними дій відповідача та стягнення недоодержаних сум пенсії. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач являється учасником ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС 1-ї категорії та визнаний інвалідом 3-ї групи внаслідок захворювання, повязаного з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Оскільки розмір виплачуваних йому пенсій є меншим, ніж встановлено законом, він звернувся до відповідача із заявою про перерахунок призначеної пенсії з урахуванням положень ст. 50 та п.4 ст. 54 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.91 року № 796-ХІІ, якими розмір пенсії для осіб, інвалідність яких повязана з Чорнобильською катастрофою, визначається виходячи з розрахунку, зокрема, по 3-й групі інвалідності не нижче 6 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком. Отримавши відмову, позивач просить визнати дії відповідача неправомірними та зобовязати відповідача здійснити перерахунок призначеної пенсії у відповідності з вимогами закону та виплатити донараховану пенсію за період з 01 березня 2010 року.

Відповідачем заперечення на позов не подано.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, встановила наступне.

Позивач є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи першої категорії, що підтверджується посвідченням серії А № 109640 с, виданим 04.06.08 року Дніпропетровською обласною державною адміністрацією, має право на пільги, встановлені Законом України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи. Внаслідок захворювань, повязаних з виконанням робіт по ліквідації наслідків аварії, позивач визнаний інвалідом ІІІ групи з 2009 року.

Позивач звернувся до відповідача, де перебуває на обліку як пенсіонер, із заявою щодо проведення перерахунку пенсійної виплати, але в проведенні перерахунку позивачу було відмовлено.

При вирішенні питання щодо протиправності дій відповідача по визначенню розміру та виплаті державної та додаткової пенсії позивачу виходжу з наступного.

Ст.3 Конституції України встановлено, що людина, її життя і здоровя, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Відповідно до ч.1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоровя, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені у Законі України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи№ 796-Х11 від 28.02.91 року.

Відповідно до ч.1 ст. 50 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи№ 796-Х11 від 28.02.91 року особам, віднесеним до категорії 1, які є інвалідами третьої групи призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком.

Згідно з ч.4 ст. 54 Закону України № 796-Х11 в усіх випадках розмір пенсій для інвалідів третьої групи, щодо яких встановлено звязок з Чорнобильською катастрофою, не може бути нижчим 6 мінімальних пенсій за віком.

Наявність права у позивача на призначення пенсії та додаткової пенсії в розмірах, передбачених ст.ст. 50, 54 Закону № 796-ХІІ, є визначальною для вирішення даного спору. Крім того, це гарантується Конституцією України (ч.2 ст. 46 Конституції України).

Вихідним критерієм обрахунку державної та додаткової пенсій виступає мінімальна пенсія за віком, яка згідно зі ст. 28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхуваннявід 09.07.03 року № 1058-ІУ встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму, визначеного законом для осіб, які втратили працездатність.

Розмір мінімальної пенсії за віком становить: з 01.01.10 року 695 гр., з 01.04.10 року 706 гр., з 01.07.10 року 709 гр., з 01.10.10 року 723 гр., з 01.12.10 року 734 гр., з 01.01.11 року 750 гр., з 01.04.11 року 764 гр.

Розрахунок пенсії позивачу відповідачем проведено виходячи зі встановленого постановою КМУ від 16.07.08 року № 654 розміру.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положеннями ч.4 ст.9 КАС України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Виходячи із загальних засад пріоритету законів над підзаконними нормативними актами, приходжу до висновку щодо неправомірності дій відповідача при визначенні розміру пенсій позивачу виходячи з положень постанов Кабінету Міністрів України, які істотно звужують обсяг встановлених законом прав позивача, тоді як застосуванню підлягає ч.1 ст. 50 та ч.4 ст. 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи.

Мінімальний розмір пенсії за віком згідно зі ст. 28 ЗУ "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Посилання відповідача на неможливість застосування даної величини для обрахування пенсій позивачу вважаю безпідставним, виходячи з наступного.

Згідно ч.1 ст. 28 зазначеного Закону мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. Вимоги частини 3 вказаної статті про встановлення мінімального розміру пенсії за віком абзацом першим частини першої цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсії, призначених згідно з цим Законом, не можуть бути легітимною підставою для застосування мінімальної пенсії за віком в розмірі, меншому за розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, оскільки це суперечить вимогам ст.17 ЗУ "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" та ст.2 ЗУ "Про прожитковий мінімум".

Відповідно до ч.7 ст.9 КАС України у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад прав (аналогія права). На підставі наведеної норми виходжу з того, що розмір мінімальної пенсії за віком визначається розміром прожиткового мінімуму, встановленого законом. Таким чином, приходжу до висновку, що поняття та розмір мінімальної пенсії за віком для нарахування та виплати основної та додаткової пенсій позивачу визначений ч.1 ст. 28 ЗУ "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Наявність такої норми та відсутність іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії та права на отримання пенсії і щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, як це встановлено статтями 50 та 54 Закону № 796.

Враховуючи протиправність дій відповідача, з метою захисту прав позивача від порушень з боку субєкта владних повноважень, приходжу до висновку про необхідність захисту цих прав шляхом зобовязання відповідача провести нарахування державної та додаткової пенсій позивачу в розмірах відповідно до ст. ст. 50, 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофиз урахуванням положень ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" за період з 25 січня 2011 року, оскільки позивач звернувся з даним позовом до суду 25 липня 2011 року, по 22 вересня 2011 року з урахуванням сум пенсій, які були отримані позивачем у вказаний період часу, та виплатити позивачу нараховану державну та додаткову пенсії.

За правилами ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, тому позовні вимоги за період часу з 01 березня 2010 року по 24 січня 2011 року підлягають залишенню без розгляду в звязку з пропуском позивачем строку для звернення до адміністративного суду без поважних причин, оскільки позивач знав про порушення своїх прав при отриманні щомісячно пенсії і мав можливість звернутися у встановлений законом строк до суду за захистом своїх інтересів.

Посилання відповідача на те, що порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається Кабінетом Міністрів України, не можу взяти до уваги, оскільки надання законодавцем такого права Кабінету Міністрів України не означає, що останній, встановлюючи такий порядок, може допустити звуження змісту та обсягу прав позивача, встановлених Законом України № 796-ХІІ, тобто Кабінет Міністрів України повинен був встановити зазначений порядок, не порушуючи положень цього Закону.

Керуючись ст. ст. 2,6,8,9,69,94,104,158-159,1832 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Апостолівському районі про визнання неправомірними дій відповідача, про стягнення недоодержаних сум пенсії задовольнити частково.

Визнати дії Управління Пенсійного фонду України в Апостолівському районі щодо нарахування та виплати державної та додаткової пенсій ОСОБА_1 за період з 25 січня по 22 вересня 2011 року в розмірі, нижчому, ніж передбачено ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи», неправомірними.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Апостолівському районі нарахувати ОСОБА_1 державну та додаткову пенсії в розмірах відповідно до ст. ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи» з урахуванням положень ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", враховуючи зміну розміру мінімальної пенсії за віком, за період з 25 січня по 22 вересня 2011 року та виплатити ОСОБА_1 нараховану державну та додаткову пенсії з урахуванням сум пенсій, які були отримані позивачем у вказаний період часу.

Позовні вимоги за період часу з 01 березня 2010 року по 24 січня 2011 року залишити без розгляду.

Зобовязати Управління ПФУ в Апостолівському районі виконати постанову негайно.

На постанову може бути подано апеляцію до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Апостолівський районний суд. Апеляційну скаргу на постанову може бути подано протягом 10 днів з дня отримання стороною копії постанови.

Постанова, прийнята у скороченому провадженні, крім випадків її оскарження в апеляційному порядку, є остаточною.

Суддя ОСОБА_2