Справа № 2а-1458/08/0770
Суддя: Багрій В.М.
Дата ухвалення: 2011-03-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2011 р. Справа № 58420/09

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Багрія В.М.,

суддів Богаченка С.І., Старунського Д.М.,

при секретарі судового засідання Ткач О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 07.07.2009 року у справі за позовом ОСОБА_1 до головного управління Пенсійного фонду України у Закарпатській області про визнання незаконними дій та зобовязання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2008 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до головного управління Пенсійного фонду України у Закарпатській області про визнання незаконними дій та зобовязання вчинити певні дії.

Позивач посилався на те, 10.11.2004 року військовий місцевий суд Ужгородського гарнізону встановив, що його загальний трудовий стаж на момент звернення за пенсією складав 30 років 9 місяців та 18 днів, яких понад 14 років становить військова служба та зобовязав Закарпатський обласний військовий комісаріат провести нарахування з 01.09.2004 року пенсії за вислугу років. В подальшому 25.01.2005 року військовий апеляційний суд Західного регіону та 20.04.2005 року Верховний суд України залишили без змін судове рішення військового місцевого суду. Однак, відповідач в порушення норм чинного законодавства України та рішень суду, здійснював нарахування пенсії у розмірі 50% від грошового забезпечення замість передбачених законом 55%.

Позивач просив визнати дії відповідача незаконними та зобовязати відповідача виплатити різницю пенсійних нарахувань у розмірі 55% грошового забезпечення за період з 01.09.2004 року по час розгляду справи у суді, зобовязати відповідача у подальшому проводити виплату пенсії за вислугу років у розмірі 55% від грошового забезпечення, стягнути з відповідача відшкодування моральної шкоди в розмірі 12000,00 грн.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 07.07.2009 року в задоволенні позову відмовлено.

Постанову суду першої інстанції оскаржив ОСОБА_1, подавши на неї апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що постанова суду першої інстанції є необґрунтована та винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Апелянт вказує на те, що суд першої інстанції дійшов хибного висновку про відсутність у нього загального трудового стажу, який давав йому право на отримання пенсії в розмірі 55% грошового утримання. При цьому, висновок суду про те, що його трудовий стаж становить менше 25 років нічим не підтверджено.

Апелянт просить скасувати постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 07.07.2009 року та прийняти нове рішення, яким позов задоволити.

Вислухавши суддю-доповідача, ОСОБА_1, який апеляційну скаргу підтримав, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відмовляючи позивачу в задоволенні позову, Закарпатський окружний адміністративний суд виходив з того, що орган Пенсійного фонду після передачі йому функцій з призначення та виплати пенсій військовослужбовцям на законних підставах здійснив перерахунок трудового стажу та вислуги років позивача та правильно прийшов до висновку про необхідність виплати йому пенсії в розмірі 50% грошового забезпечення.

З такими висновками суду першої інстанції погодитися не можна.

Відповідно до п. «б» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб» ( в редакції змін від 4.07.2002 року), право на пенсію за вислугу років мають особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, звільнені зі служби незалежно від підстав звільнення і досягли 45-річного віку, крім осіб, позбавлених військових або спеціальних звань, а також звільнених із служби у звязку з засудженим за вмисний злочин, вчинений з використанням свого посадового становища, або вчинення корупційного діяння, а ті з них, що є інвалідами війни незалежно від віку, і мають загальний трудовий стаж 25 календарних років і більше, з яких не менше 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба або служба в органах внутрішніх справ .

Рішенням військового місцевого суду Ужгородського гарнізону від 10.11.2004 року зобовязано Закарпатський обласний військовий комісаріат провести нарахування з 1.09.2004 року ОСОБА_1 пенсії за вислу років, передбаченої Законом України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб» ( в редакції змін від 4.07.2002 року).

Зазначене рішення суду набрало законної сили, оскільки залишене без змін ухвалою військового апеляційного суду Західного регіону від 25.01.2005 року та ухвалою Військової судової колегії Верховного Суду України від 20.04.2005 року.

Військовий місцевий суд прийшов до висновку, що на час звернення ОСОБА_1 за пенсією (1.09.2004 року) він досягнув віку 45 років, мав загальний трудовий стаж більше 25 років, з них більше ніж 12 календарних років та 6 місяців військової служби, що дає йому право на пенсію за вислугу років на підставі п. «б» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб» ( в редакції змін від 4.07.2002 року).

Дана обставина, в силу ч. 1 ст. 72 КАС України, не доказується, оскільки встановлена рішенням суду в цивільній справі щодо позивача, тому посилання органу Пенсійного фонду та суду першої інстанції щодо відсутності у ОСОБА_1 права на пенсію за вислугу років з підстав п. «б» 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб» ( в редакції змін від 4.07.2002 року) не відповідає вимогам закону.

На підставі зазначеного рішення військового місцевого суду головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, як це видно з письмового заперечення на позов, прийнявши пенсійну справу позивача в звязку з переходом функції призначення та виплати пенсій військовослужбовцям з 1.01.2007 року, визнало право позивача на пенсію за вислугу років на підставі п. «б» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб» ( в редакції змін від 4.07.2002 року). При цьому розмір пенсії позивачу відповідно до пунктів «б» та «в» ст. 13 цього ж Закону було визначено 55% (50% за загальний трудовий стаж 25 років, з них не менше 12 років та 6 місяців військова служба, та 5% як особі, яка брала участь в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС і віднесена до 2 категорії).

При перерахунку пенсії на підставі Порядку проведення перерахунку пенсій, призначеної на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб,звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою КМ України № 45 від 13.02.2008 року (далі Порядку), з 1.01.2008 року розмір пенсії позивачу було незаконно, на думку колегії суддів, перераховано в розмірі 50% відповідних сум грошового забезпечення. При цьому, хоча загальний розмір пенсії при перерахунку збільшився, орган Пенсійного фонду не врахував, що до перерахунку позивачу виплачувалася пенсія в розмірі 55%. Зазначений Порядок не передбачав зміни методології визначення військовослужбовцям розмірів пенсії, який пенсіонер отримував до перерахунку пенсії.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про неправомірність дій головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області в частині виплати ОСОБА_2 пенсії за вислугу років як військовослужбовцю в розмірі, передбаченому пунктами «б» та «в» ст.. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб» ( в редакції змін від 4.07.2002 року, яка діяла станом на 1.09.2004 року).

Тому позовні вимоги позивача в частині визнання неправомірними дій відповідача, обовязку перерахунку пенсії з 1.01. 2008 р. та виплатити різницю пенсійних нарахувань підлягають задоволенню.

Щодо вимог позивача про відшкодування моральної шкоди колегія суддів не знаходить підстав для їх задоволення, оскільки факт заподіяння позивачу такої шкоди не знайшов свого підтвердження, а прийняття рішення про часткове задоволення позову та реальне його виконання буде сатисфакцію позивачу за вчинення неправомірних дій відповідача.

З врахуванням того, що про порушення своїх прав позивач дізнався з листа головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області від 4.08.2008 року, а до суду звернувся з позовом 11.08.2008 року, колегія суддів не вважає пропущеним на той час встановлений законом строк звернення до суду.

Суд першої інстанції на вказані положення закону та обставини справи належної уваги не звернув, внаслідок чого з порушенням норм матеріального права прийняв незаконну постанову про відмову в позові, яка підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про часткове задоволення позову з наведених вище підстав.

Керуючись ст.ст.160 ч.3, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволити частково.

Постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 7 липня 2009 року у справі № 2а-1458/08 скасувати, прийняти нову постанову, якою позов задоволити частково.

Визнати неправомірними дії головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області щодо невиплати ОСОБА_1 пенсії за вислугу років у відповідності до п. «б» ст.. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб» ( в редакції змін від 4.07.2002 року, яка діяла станом на 1.09.2004 року) з врахуванням стажу роботи, визначеного рішенням військового суду Ужгородського гарнізону від 10.11.2004 року.

Зобовязати зазначене головне управління провести перерахунок пенсії та виплатити ОСОБА_1 різницю пенсійних нарахувань за період з 1.01.2008 року по 7.07.2009 року та в подальшому виплачувати пенсію за вислугу років, виходячи з розміру 55 % від грошового забезпечення з врахуванням стажу роботи та військової служби, встановлених рішенням військового суду Ужгородського гарнізону від 10.11.2004 року.

В решті позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: В.М. Багрій

Судді : С.І. Богаченко

ОСОБА_3

Повний текст виготовлено 11.03.2011 р.