Справа № П/811/2194/15
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2015-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

28 вересня 2015 рокусправа № П/811/2194/15

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді: Юрко І.В., суддів: Гімона М.М., Чумака С. Ю.,

секретарі судового засідання: Портненко М.В.,

за участі представника позивача Бойко Р.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Прогрес-2010» на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 29 липня 2015 року у справі № П/811/2194/15 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Прогрес-2010» до Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Кіровоградській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач 10.07.2015 року звернувся до суду з позовом до Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Кіровоградській області, яким просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 23.06.2015 року №.

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 29.07. 2015 року в задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, про задоволення позовних вимог.

Представник позивача в судовому засіданні апеляційної інстанції вимоги апеляційної скарги підтримав, просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання апеляційної інстанції не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідно до вимог частини 4 статті 196 Кодексу адміністративного судочинства України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час та місце апеляційного розгляду, та явка яких у відповідності до статті 120 Кодексу адміністративного судочинства України не визнавалась судом обов'язковою, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Відповідно до статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Прогрес-2010» є юридичною особою (код ЕДРПОУ - 37168270), зареєстроване Виконавчим комітетом Кіровоградської міської ради 13.07.2010 року, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а.с.77-79).

Відповідач - Кіровоградська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Кіровоградській області, є суб'єктом владних повноважень, який в даних правовідносинах реалізує надані йому Законом України «Про державну податкову службу в Україні» та Податковим кодексом України повноваження.

28 липня 2010 року Компанією «АНОФОРМ ОПЕРЕЙШНЗ ЛІМІТЕД» (Республіка Кіпр) та ТОВ «Прогрес-2010» укладений договір займу №1-PR, за змістом якого Компанія «АНОФОРМ ОПЕРЕЙШНЗ ЛІМІТЕД» передає у власність ТОВ «Прогрес-2010» грошові кошти в розмірі 2500000,00 дол. США, а ТОВ «Прогрес-2010» приймає у власність грошові кошти та зобов'язується повернути їх Компанії з відсотками за користування в розмірі 11 % річних Відсотки, нараховані на суму займу, підлягають виплаті Компанії «АНОФОРМ ОПЕРЕЙШНЗ ЛІМІТЕД», виходячи з фінансових можливостей ТОВ «Прогрес-2010», але не пізніше 01 жовтня 2020 року (а.с.70).

Головним управлінням Національного банку України по м.Києву і Київської області 13.09.2010 року № 09-204/18034 видано реєстраційне свідоцтво №12752, що свідчить про реєстрацію вищевказаного договору займу від 28 липня 2010 року № 1-PR на загальну суму 2500000,0 дол. США (а.с.71).

Компанія «АНОФОРМ ОПЕРЕЙШНЗ ЛІМІТЕД» є резидентом Кіпру у відповідності до Конвенції між Республікою Кіпр та Україною про уникнення подвійного оподаткування, підписаної в Нікосії 08.11.2012 року, що підтверджується відповідним сертифікатом (а.с. 72-73).

В період з 20.04.2015 року по 04.06.2015 року Кіровоградською ОДПІ проведено документальну планову виїзну перевірку ТОВ «Прогрес-2010» з питань дотримання вимог податкового законодавства, валютного та іншого законодавства за період з 01.07.2012 року по 31.12.2014 року.

За результатами перевірки 09.06.2015 року складно акт №76/11-23-22-04/37168270 за висновками якого податковим органом встановлено порушення позивачем пункту 160.2 статті 160 Податкового кодексу України в частині заниження податку на прибуток з іноземних юридичних осіб за І квартал 2014 року в сумі 10571,16 грн. (а.с.7-69).

В акті зазначено, що позивач, виплативши контрагентові 17.01.2014 року 528558,39 грн. відсотків за користування займом, керувався пунктом 103.4 статті 103 Податкового кодексу України та не утримував податок з доходу нерезидента, посилаючись на положення Конвенції про уникнення подвійного оподаткування та запобігання податковим ухиленням, укладеної між Республікою Кіпр та Україною.

Висновки акту перевірки обґрунтовані тим, що Конвенція про уникнення подвійного оподаткування та запобігання податковим ухиленням, укладена між Республікою Кіпр та Україною, не звільняє платника податків від оподаткування в Україні процентів, що сплачуються резиденту Республіки Кіпр, а фактично зменшує ставку податку від 15 до 2 відсотків від загальної суми процентів.

На підставі вказаного акту перевірки податковий орган 23.06.2015 року прийняв податкове повідомлення-рішення №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток юридичних іноземних осіб на загальну суму 13241,00 грн. (в тому числі: за основним платежем - 10571,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 2643,00 грн.) (а.с.5).

Відмовляючи в задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що резидент України, який здійснює на користь резидента Республіки Кіпр виплату процентів за кредитним договором, за наявності документа, що підтверджує податкове резидентство контрагента, увільняється від сплати податку на доходи на загальних підставах (за ставкою 15%), однак зобов'язаний утримувати та сплачувати податок з таких доходів за ставкою 2 відсотки.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до підпункту «а» пункту 160.1 статті 160 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) оподаткуванню податком на прибуток підприємств підлягали отримані нерезидентом доходи із джерелом їх походження з України, зокрема, проценти, дисконтні доходи, що сплачуються на користь нерезидента, у тому числі проценти за позиками та борговими зобов'язаннями, випущеними (виданими) резидентом.

При цьому резидент або постійне представництво нерезидента, що здійснюють на користь нерезидента або уповноваженої ним особи (крім постійного представництва нерезидента на території України) будь-яку виплату з доходу з джерелом його походження з України, отриманого таким нерезидентом від провадження господарської діяльності (у тому числі на рахунки нерезидента, що ведуться в національній валюті), крім доходів, зазначених у пунктах 160.3 - 160.6 цієї статті, були зобов'язані утримувати податок з таких доходів, зазначених у пункті 160.1 цієї статті, за ставкою в розмірі 15 відсотків їх суми та за їх рахунок, який сплачується до бюджету під час такої виплати, якщо інше не передбачено положеннями міжнародних договорів України з країнами резиденції осіб, на користь яких здійснюються виплати, що набрали чинності.

Порядок застосування міжнародного договору України про уникнення подвійного оподаткування визначено ст.103 Податкового кодексу України

Відповідно до п.103.1 ст.103 Податкового кодексу України застосування правил міжнародного договору України здійснюється шляхом звільнення від оподаткування доходів із джерелом їх походження з України, зменшення ставки податку або шляхом повернення різниці між сплаченою сумою податку і сумою, яку нерезиденту необхідно сплатити відповідно до міжнародного договору України.

Згідно із п.103.2 ст.103 Податкового кодексу України закріплено, що особа (податковий агент) має право самостійно застосувати звільнення від оподаткування або зменшену ставку податку, передбачену відповідним міжнародним договором України на час виплати доходу нерезиденту, якщо такий нерезидент є бенефіціарним (фактичним) отримувачем (власником) доходу і є резидентом країни, з якою укладено міжнародний договір України.

Пунктом 103.3 ст.103 Податкового кодексу України визначено, що бенефіціарним (фактичним) отримувачем (власником) доходу для цілей застосування пониженої ставки податку згідно з правилами міжнародного договору України до дивідендів, процентів, роялті, винагород тощо нерезидента, отриманих із джерел в Україні, вважається особа, що має право на отримання таких доходів. При цьому бенефіціарним (фактичним) отримувачем (власником) доходу не може бути юридична або фізична особа, навіть якщо така особа має право на отримання доходу, але є агентом, номінальним утримувачем (номінальним власником) або є тільки посередником щодо такого доходу.

Пунктом 103.4 статті 103 Податкового кодексу України встановлено, що підставою для звільнення (зменшення) від оподаткування доходів із джерелом їх походження з України є подання нерезидентом з урахуванням особливостей, передбачених пунктами 103.5 і 103.6 цієї статті, особі (податковому агенту), яка виплачує йому доходи, довідки (або її нотаріально засвідченої копії), яка підтверджує, що нерезидент є резидентом країни, з якою укладено міжнародний договір України (далі - довідка), а також інших документів, якщо це передбачено міжнародним договором України.

У разі неподання нерезидентом довідки відповідно до пункту 103.4 цієї статті Податкового кодексу України доходи нерезидента із джерелом їх походження з України підлягають оподаткуванню відповідно до законодавства України з питань оподаткування (п. 103.10. ст.103 Податкового кодексу України).

Як зазначалось вище, «АНОФОРМ ОПЕРЕЙШНЗ ЛІМІТЕД» є резидентом Кіпру від 09.11.2005 року та об'єктом оподаткування на Кіпрі щодо прибутків 2014 року, отриманих з

усіх джерел, що підтверджується відповідним сертифікатом компетентного органу Кіпру (а.с. 72-76).

Вказана обставина не є спірною.

Законом України від 4 липня 2013 року №412-VII ратифіковано Конвенцію між Урядом України і Урядом Республіки Кіпр про уникнення подвійного оподаткування та запобігання податковим ухиленням стосовно податків на доходи, яка ратифікована відповідним (далі по тексту - Конвенція). Згідно з положеннями ст.26 Конвенції її положення застосовуються у двосторонніх українсько-кіпрських відносинах з 01.01.2014 року.

Пункт 1 статті 11 Конвенції передбачає, що проценти, що виникають у Договірній Державі і сплачуються резиденту іншої Договірної Держави, можуть оподатковуватись у цій іншій Державі, якщо такий резидент є особою - фактичним власником таких процентів.

Однак, відповідно до положень п.2 цієї статті, такі проценти можуть також оподатковуватись у Договірній Державі, в якій вони виникають, і відповідно до законодавства цієї Держави, але якщо особа - фактичний власник процентів є резидентом іншої Договірної Держави, податок, що стягується таким чином, не повинен перевищувати 2 % від загальної суми процентів. Спосіб застосування цих обмежень встановлюється компетентними органами Договірних Держав за взаємною домовленістю.

Колегія суддів зазначає, що положення п. 1 і 2 ст.11 Конвенції не можуть трактуватися як такі, що надають платнику податку право вибору, в якій саме з двох договірних держав буде здійснюватися оподаткування одержаного доходу у вигляді процентів. Відповідно до положень цих пунктів обидві країни - і країна, що є джерелом доходу, і країна, резидентом якої є особа, що одержує проценти, мають право оподатковувати такий вид доходу.

Відповідно до положень п. 2 ст. 11 Конвенції країна, в якій виникають проценти, має право на оподаткування таких процентів (якщо внутрішнім законодавством передбачене оподаткування цього виду доходу), але це право обмежується ставкою 2 % загальної суми процентів.

При цьому відповідно до положень п. 1 ст. 11 Конвенції країна резиденції особи, що одержує проценти, також має право на оподаткування таких процентів за ставками свого внутрішнього законодавства, але з урахуванням податку, сплаченого в країні, що є джерелом доходу (ст. 21 «Усунення подвійного оподаткування»).

Встановлені міжнародною угодою податкові звільнення або зменшення ставки оподаткування забезпечуються за допомогою двох різних способів застосування обмежень: процедури безпосереднього застосування норм Конвенції при оподаткуванні у джерела та процедури відшкодування (повернення) сплаченого податку.

Відповідно до першої процедури резидент України, що здійснює на користь нерезидента виплату з доходу з джерелом його походження з України, може безпосередньо застосувати до платежів, що виплачуються, відповідну норму Конвенції. Тобто податок з таких платежів буде утриманий під час такої виплати за ставкою, зазначеною у Конвенції. Але при цьому треба мати на увазі, що підставою для безпосереднього застосування положень Конвенції при виплаті доходу є наявність на цей момент довідки, яка підтверджує, що нерезидент є резидентом країни, з якою укладений міжнародний договір (у цьому випадку - резидентом Кіпру), що і є підставою для використання переваг Конвенції. За відсутності на момент виплати такої довідки нерезидент підлягає оподаткуванню відповідно до законодавства України без врахування положень Конвенції.

Якщо податок утриманий без врахування положень Конвенції (за відсутності на момент виплати зазначеної вище довідки або з якихось інших причин), але нерезидент має право на оподаткування доходів за ставками, встановленими Конвенцією, може бути застосована процедура відшкодування (повернення) сплаченого податку шляхом повернення різниці між сумою податку, яка була утримана, та сумою, належною до сплати відповідно до умов міжнародного договору.

В Україні застосування зазначених вище процедур регламентоване наведеними вище положеннями ст.103 Кодексу.

Посилання апелянта на ту обставину, що на теперішній час не встановлено компетентними органами Договірних Держав способу застосування обмежень, передбачених п. 2 ст. 11 Конвенції, колегією суддів до уваги не приймається, виходячи з наступного.

Саме механізм (спосіб) визначений пунктом 1 ст. 24 Конвенції, згідно якого компетентні органи Договірних Держав обмінюються інформацією, необхідною для виконання положень цієї Конвенції або національних законодавств, що стосуються податків будь-якого виду та визначення, що стягуються від імені Договірних Держав або їхніх адміністративно-територіальних одиниць чи місцевих органів влади настільки, наскільки оподаткування не суперечить цій Конвенції. Обмін інформацією не обмежується статтями 1 та 2.

Так, якщо резидент Договірної Держави одержує дохід, який згідно з положеннями цієї Конвенції може оподатковуватись в іншій Договірній Державі, перша згадана Держава дозволить вирахувати з податку на дохід цього резидента суму, що дорівнює сумі податку на дохід, сплаченій в цій іншій Державі. Такі вирахування у будь-якому випадку не повинні перевищувати ту частину податку з доходу, розраховану до надання вирахування стосовно доходу, який може обкладатись податком в цій іншій Державі (пункт 1 статті 21 Конвенції).

Пунктом 2 статті 21 Конвенції передбачено, якщо відповідно до будь-якого положення Конвенції одержаний дохід, яким володіє резидент Договірної Держави, звільнено від податку у цій Державі, така Держава може, проте, під час нарахування суми податку на залишок доходу такого резидента, взяти до уваги звільнений від податку дохід.

У зв'язку з вказаним, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що резидент України, який здійснює на користь резидента Республіки Кіпр виплату процентів за кредитним договором, за наявності документа, що підтверджує податкове резидентство контрагента, увільняється від сплати податку на доходи на загальних підставах (за ставкою 15%), однак зобов'язаний утримувати та сплачувати податок з таких доходів за ставкою 2 відсотки. У свою чергу, сума утриманого та сплаченого резидентом України податку вираховується з податку на дохід резидента Республіки Кіпр.

Відповідно до частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Кіровоградською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Кіровоградській області доведено правомірність прийняття податкового повідомлення-рішення № від 23 червня 2015 року.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та постанова прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду не вбачається.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 160, 167, 184, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Прогрес-2010» на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 29 липня 2015 року у справі № П/811/2194/15 залишити без задоволення.

Постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 29 липня 2015 року у справі № П/811/2194/15 залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України

протягом двадцяти днів з дня складення ухвали в повному обсязі.

В повному обсязі ухвалу складено 29 вересня 2015 року.

Головуючий суддя: І.В. Юрко

Суддя: М.М.Гімон

Суддя: С.Ю. Чумак