Справа № 2а-8716/10/0570
Суддя: Білак С.В.
Дата ухвалення: 2010-08-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Наумова К.Г.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2010 року справа №2а-8716/10/0570

приміщення суду за адресою: 83017, м. Донецьк, бул. Шевченка, 26

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного суд у складі:

головуючого судді Білак С.В.

суддів Гаврищук Т.Г., Сухарьок М.Г.

при секретарі Васильєві Є.С.

за участю:

представника позивача: ОСОБА_2

представника відповідача: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну Державного підприємства «Донецька залізниця» на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 29 червня 2010 року у справі № 2а-8716/10/0570 за позовом Державного підприємства «Донецька залізниця», до Управління Пенсійного фонду України в м. Дебальцеве Донецької області про визнання нечинними рішень про застосування фінансових санкцій № 424, 425, 426, 427, 428, 429 від 30 липня 2009 року та № 610 від 06. жовтня 2009 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Державне підприємство «Донецька залізниця» звернулось до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Дебальцеве Донецької області про визнання нечинними рішень про застосування фінансових санкцій № 424, 425, 426, 427, 428, 429 від 30 липня 2009 року та № 610 від 06. жовтня 2009 року.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 29 червня 2010 року у задоволені позовних вимог було відмовлено у повному обсязі.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції позивачем подана апеляційна скарга в якій він просить відмінити постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що судом першої інстанції при винесенні рішення були порушені норми матеріального права. Апелянт вказує на те, що судом першої інстанції не встановлено факт порушення вимог п. 3.2 ОСОБА_4 оформлення результатів перевірок платників з питань дотримання чинного законодавства щодо нарахування, обчислення та сплати страхових внесків до Пенсійного фонду України, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України № 21-1 від 01.12.2008 року ОСОБА_4 планової перевірки № б/н від 01.07.2005 року та № б/н від 28.11.2005 року не підписані начальником управління Пенсійного фонду України в місті Дебальцеве Донецької області. Однак, згідно п. 3.2 вищезазначеного ОСОБА_4 разом з поясненнями платника обовязково розглядається та візується начальником (його заступником) управління Пенсійного фонду України в районі, місті або районі в місті.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги.

Представник відповідача у судовому засіданні проти доводів апеляційної скарги заперечував.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи сторін, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що відповідачем в період з 14 червня 2005 року по 22 червня 2005 року УПФУ було проведено планову перевірку структурного підрозділу позивача ОСОБА_5 загону воєнізованої охорони Державного підприємства «Донецька залізниця» з приводу правильності обчислення, повноти нарахування та своєчасності сплати страхових внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування за період з 15 вересня 2003 року по 01 липня 2005 року і за наслідками вищезазначеної перевірки, відповідачем був складений ОСОБА_4 від 01 липня 2005 року.

Відповідно до зазначеного ОСОБА_4, УПФУ було встановлено заниження позивачем загального фонду оплати праці, на який нараховуються страхові внески на загальнообовязкове державне пенсійне страхування за ставкою 32 %, 32,3%, 1-2% на суму 1201882,32 грн. Зазначене відхилення утворилося внаслідок того, що позивачем не було включено до додатку 23 «Розрахунку суми страхових внесків на загальнообовязкове ж державне пенсійне страхування»за звітні періоди з січня 2004 року по травень 2005 року суму грошової компенсації за продовольчий пайок, яку було нараховано працівникам ОСОБА_5 загіну воєнізованої охорони відповідно до пункту 29 Положення про відомчу воєнізовану охорону на залізничному транспорті», затвердженою Постановою Кабінету Міністрів України № 7 від 11 січня 1994 року

Відповідачем 30 липня 2009 року, на підставі зазначених висновків було прийнято рішення про застосування фінансових санкцій за приховування (заниження) страхувальником сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески № 429, яким на підставі пункту 3 частини 9 статті 106 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»було застосовано до позивача штрафні санкції у розмірі 1201882 грн. 33 коп.

Також позивачем внаслідок заниження загального фонду оплати праці було занижено суму страхових внесків за ставкою 32%, 32,3 % за звітні періоди з січня 2004 року по травень 2005 року на 385143,90 грн.

30 липня 2009 року у звязку із наведеним УПФУ було прийнято рішення про застосування фінансових санкцій за донарахування органом Пенсійного фонду України або страхувальником сум своєчасно не обчислених та несплачених страхових внесків № 428, яким у звязку із донарахуванням страхових внесків за період з січня 2004 року по травень 2005 року за ставкою 32%, 32,3% в розмірі 385134,90 грн. на підставі пункту 4 частини 9 статті 106 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»були застосовані до позивача штрафні санкції у сумі 181175,05 грн.

Внаслідок заниження загального фонду оплати праці позивачем також було занижено суму страхових внесків за ставкою 1-2 % за звітні періоди з січня 2004 року по травень 2005 року на 24037,67 грн.

30 липня 2009 року УПФУ було прийнято рішення про застосування фінансових санкцій за донарахування органом Пенсійного фонду України або страхувальником сум своєчасно не обчислених та несплачених страхових внесків № 426, яким у звязку із донарахування страхових внесків за період з січня 2004 року по травень 2005 року за ставкою 1-2% в розмірі 24037,67 грн. на підставі пункту 4 частини 9 статті 106 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»були застосовані до позивача штрафні санкції у сумі 11319,24 грн.

На підставі зазначених висновків, відповідачем було направлено на адресу позивача вимогу про сплату боргу Ю № 56 від 01 липня 2005 року, якою вимагалося сплати недоїмку зі страхових внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування в сумі 409172,55 грн. (385134,90 грн. +24037,67 грн.)

У листопаді місяці відповідачем було проведено планову перевірку структурного підрозділу позивача ОСОБА_6 загону воєнізованої охорони з приводу правильності обчислення, повноти нарахування та своєчасності сплати страхових внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування за період з 21.06.2005 року по 01.11.2005 року.

УПФУ під час перевірки встановлено, що позивачем було занижено загальний фонд оплати праці, на який нараховуються страхові внески на загальнообовязкове державне пенсійне страхування за ставкою 32 %, 32,3%, 1-2% за період з червня 2005 року по жовтень 2005 року на суму 421560,78 грн. Позивачем не включено до додатку 23 Розрахунків суми страхових внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування, що підлягають сплаті за період з червня по жовтень 2005 року суми грошової компенсації за не виданий продовольчий пайок, що нараховується на підставі пункту 29 Положення про відомчу воєнізовану охорону на залізничному транспорті, затвердженою Постановою Кабінету Міністрів України № 7 від 11 січня 1994 року.

30 липня 2009 року УПФУ було прийнято рішення про застосування фінансових санкцій за приховування (заниження) страхувальником сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески № 427, яким на підставі пункту 3 частини 9 статті 106 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»було нараховано до позивача застосовані штрафні санкції у трикратному розмірі, в сумі 1264682,34 грн.

Внаслідок заниження загального фонду оплати праці позивачем було занижено суму страхових внесків за ставкою 32%, 32,3 % за звітні періоди з червня по жовтень 2005 року на 136164,13 грн.

30 липня 2009 року УПФУ було прийнято рішення № 425 про застосування фінансових санкцій за донарахування органом Пенсійного фонду України або страхувальником сум своєчасно не обчислених та несплачених страхових внесків , яким на підставі пункту 4 частини 9 статті 106 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»до позивача було застосовано штрафні санкції у сумі 20802,01 грн.

Внаслідок заниження загального фонду оплати праці позивачем було занижено суму страхових внесків за ставкою 1-2% за звітні періоди з червня по жовтень 2005 року на 8431,22 грн.

30 липня 2009 року, на підставі висновків, викладених в акті перевірки № 102 від 28 листопада 2005 року відповідачем було прийнято рішення № 424, про застосування фінансових санкцій за донарахування органом Пенсійного фонду України або страхувальником сум своєчасно не обчислених та несплачених страхових внесків, яким на підставі пункту 4 частини 9 статті 106 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»до позивача було застосовано до позивача застосовано штрафні санкції у сумі 1288,30 грн.

Після отримання зазначених рішень позивачем було розпочато процедуру оскарження отриманих рішень про застосування фінансових санкцій, що підтверджується документами, копії яких наявні в матеріалах справи (арк. 25-26, 30-31, 37-38)

29 вересня 2009 року рішенням про результати розгляду скарги № 15122/08 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області було скасовано рішення № 427 від 30 липня 2009 року про застосування фінансових санкцій за приховування (заниження) страхувальником сум заробітної плати (виплат доходу), на які нараховуються страхові внески.

З огляду на зазначене 06 жовтня 2010 року, на підставі висновків, викладених в акті перевірки № 102 від 28 листопада 2005 року відповідачем було прийнято рішення про застосування фінансових санкцій за приховування (заниження) страхувальником сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески № 610, яким на підставі пункту 3 частини 9 статті 106 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»яким до позивача були застосовані штрафні санкції у сумі 421560,78 грн.

16 грудня 2009 року Пенсійний Фонд України рішенням про результати розгляду скарги № 23418/09-10 було скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області № 15122/08 від 29 вересня 2009 року, а скаргу позивача повернуто на новий розгляд до Пенсійного фонду України в Донецькій області.

11 січня 2010 року рішенням про результати розгляду скарги № 364/08 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області було скасовано рішення № 427 від 30 липня 2009 року про застосування фінансових санкцій за приховування (заниження) страхувальником сум заробітної плати (виплат доходу), на які нараховуються страхові внески.

26 березня 2010 року рішенням про результати розгляду скарги № 5147/09-10 Пенсійним фондом України було залишено без задоволення скаргу позивача та залишено без змін рішення про застосування фінансових санкцій № 424, 425, 426, 427, 428, 429 від 30 липня 2009 року.

Колегія суддів зазначає, що основні принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування визначені Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до статті 14 цього закону страхувальниками є роботодавці, до яких віднесені зокрема, підприємства, установи і організації, створені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, об'єднання громадян, профспілки, політичні партії (у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ, організацій, об'єднань громадян, профспілок, політичних партій, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами). За приписами статті 15 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» страхувальники є платниками страхових внесків.

Виходячи з наведеного позивач є страхувальником у розумінні положень закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»та на нього покладений обовязок щодо сплати страхових внесків.

До обовязків страхувальника, як платника страхових внесків, окрім інших частиною 2 статті 17 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»віднесено подання звітності територіальним органам Пенсійного фонду у строки, в порядку та за формою, встановленими Пенсійним фондом; нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески.

Обєктом обчислення та нарахування страхових внесків для роботодавців є сума фактичних витрат на оплату праці (грошового забезпечення) працівників, що включають витрати на виплату основної і додаткової заробітної плати та інших заохочувальних та компенсаційних виплат, у тому числі в натуральній формі, які визначаються згідно з нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Закону України "Про оплату праці", виплату винагород фізичним особам за виконання робіт (послуг) за угодами цивільно-правового характеру, що підлягають обкладенню податком на доходи фізичних осіб, а також на суми оплати перших п'яти днів тимчасової непрацездатності, яка здійснюється за рахунок коштів роботодавця, та допомоги по тимчасовій непрацездатності.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про оплату праці»заробітна плата є винагородою, обчисленою, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Структура заробітної плати визначена статтею 2 цього закону, якою встановлено, що складовими частинами заробітної плати є основна та додаткова заробітна плата, інші заохочувальні та компенсаційні виплати. При цьому, основна заробітна плата є винагородою за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов'язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Додаткова заробітна плата є винагородою за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій. До інших заохочувальних та компенсаційних виплат, частина 3 статті 2 Закону України «Про оплату праці»відносить виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства, або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Відповідно до пункту 1,2 Положення про відомчу воєнізовану охорону на залізничному транспорті, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 7 від 11 січня 1994 року, відомчою воєнізованою охороною на залізничному транспорті є система спеціалізованих воєнізованих організацій, що здійснюють охорону вантажів на шляху прямування, об'єктів на підприємствах, в установах та організаціях, що входять до сфери управління Укрзалізниці, а також забезпечують проведення заходів, спрямованих на запобігання та гасіння пожеж на них.

Відповідно до Положення про ОСОБА_6 загін воєнізованої охорони, затвердженого наказом Донецької залізниці № 405/Н від 08 серпня 2005 року, ОСОБА_6 загін воєнізованої охорони був створений на підставі Наказу Укрзалізниці № 256-ц від 27 грудня 1996 року та є відособленим структурним підрозділом Донецької залізниці. Загін не є юридичною особою та входить до складу Донецької залізниці, яка є вищестоящим органом управління загону.

Враховуючи основні завдання та функції ОСОБА_6 загону воєнізованої охорони Державного підприємства «Донецька залізниця», що визначені розділом 4 цього Положення загін є відомчою воєнізованою охороною, на який поширюється дія Постанови кабінету Міністрів України № 7 від 11 січня 1994 року.

Відповідно до пункту 21 Постанови Кабінету міністрів України № 7 від 11 січня 1994 року витрати на утримання відомчої охорони відносяться на собівартість виробництва залізниць і метрополітенів. Кошториси витрат на утримання служб, загонів і підрозділів відомчої охорони затверджуються в порядку, встановленому Укрзалізницею.

Пунктом 29 цієї постанови передбачено, що працівникам відомчої охорони щомісяця виплачується грошова компенсація за продовольчий пайок у розмірі не менш як 70 відсотків установленої мінімальної заробітної плати.

Таким чином, грошові виплати за продовольчий пайок, у розмірі передбаченому пунктом 29 Постанови Кабінету міністрів України № 7 від 11 січня 1994 року є різновидом компенсаційних виплат, винагородою за особливі умови праці, які віднесені статтею 2 Закону України «Про оплату праці»до додаткової заробітної плати.

Наказом Укрзалізниці № 474 цз від 18 червня 2004 року були затверджені зміни та доповнення до Номенклатури найменувань і кодів видів оплати і утримань із заробітної плати працівникам залізничного транспорту України, затвердженої наказом Укрзалізниці № 566-Ц від 24 жовтня 2002 року. Пунктом 2.2. розділу 2 «Інші заохочувальні та компенсаційні виплати, що включаються до фонду оплати праці»зазначених змін та доповнень передбачено, що введення до видів оплати праці коду 409, який передбачає суму грошової компенсації за ненаданий продовольчий пайок працівникам воєнізованої охорони у межах норм. Тобто, навіть Номенклатура найменувань і кодів видів оплати праці і утримань із заробітної плати працівників залізничного транспорту передбачає віднесення виплат, здійснених в рахунок грошової компенсації за ненаданий продовольчий пайок до складу фонду оплати праці.

З огляду на зазначене, позивач незаконно не включав до фонду оплати праці, на який нараховуються страхові внески на загальнообовязкове державне пенсійне страхування, сум грошових компенсацій за ненаданий продовольчий пайок.

З огляду на наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що спірним питанням цієї справи є правомірність невключення позивачем до загального фонду оплату праці, інших заохочувальних та компенсаційних виплат, на які нараховуються страхові внески суми грошової компенсації за продовольчий пайок, яка була нарахована всім працівникам структурного підрозділу позивача в порядку, передбаченому Положенням про відомчу воєнізовану охорону на залізничному транспорті, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 7 від 11 січня 1994 року.

Також, колегія суддів погоджується з тим, що при розгляді даної справи не слід приймати до уваги посилання позивача на допущені відповідачем порушення при підписанні ОСОБА_4 перевірки та розгляді наданих позивачем скарг, як на підставу для задоволення заявлених позивачем вимог, так як допущені порушення норм процесуального права не впливають на виявлені порушення застосування норм матеріального права. Суд зазначає, що наявними в матеріалах справи документами, підтверджено допущення позивачем порушень при здійсненні нарахування суми страхових внесків, що підлягають сплаті на підставі положень Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Також колегія суддів погоджується, що при розгляді даної справи не слід приймати до уваги посилання позивача на наявність розбіжностей у визначеній сумах заниження фонду оплати праці та суми заниження страхових внесків, визначених в ОСОБА_4 перевірки від 01 липня 2005 року та рішеннях № 429, 427 від 30 липня 2009 року та приймає з цього приводу пояснення відповідача, що при складенні ОСОБА_4 перевірки робітниками пенсійного фонду було допущено описку та зазначено у пункту 1 та 2 ОСОБА_4 від 01 липня 2005 року сум 1201882,32 грн. та 24037,67 грн. замість відповідно 1201882,33 грн. та 24037,65 грн. є опискою.

З огляду на наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідальність страхувальників за порушення положень Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»передбачено пунктом 9 статті 106 цього закону.

Частинами 3, 4 пункту 9 статті 106 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»передбачено, що за приховування (заниження) страхувальником суми заробітної плати (виплат, доходу), на які нараховуються страхові внески, накладається штраф у розмірі всієї суми прихованої (заниженої) заробітної плати (виплат, доходу), а в разі повторного протягом року такого порушення - штраф у триразовому розмірі суми прихованої (заниженої) заробітної плати (виплат, доходу); за донарахування територіальним органом Пенсійного фонду або страхувальником сум своєчасно не обчислених та не сплачених страхових внесків накладається штраф у розмірі 5 відсотків зазначених сум за кожний повний або неповний місяць, за який донараховано ці суми.

Враховуючи наведене, рішення УПФУ № 424, 425, 426, 428 від 30 липня 2009 року, якими до позивача були застосовані штрафні санкції на підставі частини 4 пункту 9 статті 106 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»у вигляді штрафних санкцій за донарахування територіальним органом Пенсійного фонду або страхувальником сум своєчасно не обчислених та не сплачених страхових внесків та рішення УПФУ № 429 від 30 липня 2009 року та № 610 від 06 жовтня 2009 року, якими до позивача були застосовані штрафні санкції на підставі частини 3 пункту 9 статті 106 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» за приховування (заниження) страхувальником суми заробітної плати (виплат, доходу), на які нараховуються страхові внески є такими, що відповідають вимогам чинного законодавства.

Рішення УПФУ № 427 від 30 липня 2009 року, яким до позивача на підставі частини 3 пункту 9 статті 106 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»були застосовані штрафні санкції і трикратному розмірі суми прихованої (заниженої) заробітної плати (виплат, доходу) в сумі 1 264 682, 34 грн., було скасовано рішенням головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області № 364/08 від 11 січня 2010 року, що унеможливлює визнання його нечинним.

Відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування рішення є порушення судом норм матеріального чи процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції було допущено неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Судова колегія дійшла висновку про те, що підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні, а тому відхиляє апеляційну скаргу і залишає судове рішення без змін.

З урахуванням викладеного, керуючись статтями 2, 11, 21, 70, 71, 159, 160, 184, 195, 196, 198 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія судів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Донецька залізниця» - залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 29 червня 2010 року у справі № 2а-8716/10/0570 за позовом Державного підприємства «Донецька залізниця», до Управління Пенсійного фонду України в м. Дебальцеве Донецької області про визнання нечинними рішень про застосування фінансових санкцій № 424, 425, 426, 427, 428, 429 від 30 липня 2009 року та № 610 від 06. жовтня 2009 року,- залишити без змін.

Ухвала прийнята у нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 25 серпня 2010 року.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а в разі складення в повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі.

Головуючий: С.В. Білак

Судді: М.Г. Сухарьок

ОСОБА_7