Справа № 2а-4327/09/1370
Суддя: Онишкевич Т.В.
Дата ухвалення: 2011-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2011 р. Справа № 80507/09/9104

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Онишкевича Т.В.,

суддів Сапіги В.П., Попка Я.С.,

з участю секретаря судового засідання Поворозника Д.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційні скарги Головного управління державного казначейства України у Львівській області та державної податкової інспекції у Сихівському районі м. Львова на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_1 до державної податкової інспекції у Сихівському районі м. Львова, третя особа Головне управління державного казначейства України у Львівській області про визнання дій протиправними, стягнення суми податку з доходів фізичних осіб,

ВСТАНОВИЛА :

У липні 2009 року ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом, у якому просила визнати дії Державної податкової інспекції у Сихівському районі м. Львова (далі ДПІ у Сихівському р-ні) щодо заниження суми податку з доходів фізичних осіб, яка підлягає поверненню, протиправними та стягнути з відповідача податок з доходів фізичних осіб, який підлягає поверненню, в сумі 896,58 грн., зобовязавши Головне управління державного казначейства України у Львівській області (далі ГУ ДК України у Львівській області) застосувати штрафні санкції до відповідача та сплатити на її рахунок.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2009 року у справі № 2а-4327/09/1370 вказаний позов було задоволено. Визнано дії ДПІ у Сихівському р-ні щодо заниження суми податку з доходів фізичних осіб, яка підлягає поверненню ОСОБА_1 протиправними. Стягнено з ДПІ у Сихівському р-ні в користь позивачки податок з доходів фізичних осіб, який підлягає поверненню, в сумі 896,58 грн. Окрім того, зобовязано ГУ ДК України у Львівській області застосувати штрафні санкції до ДПІ у Сихівському р-ні за несвоєчасне повернення податку з доходів фізичних осіб ОСОБА_1 в розмірі 100 відсотків від суми надміру сплаченого податку внаслідок застосування позивачкою права на податковий кредит та перерахувати на її рахунок № 28996 філії 6319/0097 Ощадного банку України.

У поданій апеляційній скарзі відповідач ДПІ у Сихівському р-ні просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що відповідно до п. 1.6 ст. 1 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» (далі - Закон) загальний оподаткований дохід це будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений) на користь платника податку протягом звітного періоду. Таким чином, до розрахунку податкового кредиту включається сума нарахованої протягом звітного податкового періоду заробітної плати та сума понесених витрат.

Згідно із підпунктом 5.1.1 п.5.1 ст.5 Закону платник податку за наслідками звітного податкового року має право на податковий кредит.

Відповідно до п.5.3.3 Закону платник податку має право включити до складу податкового кредиту звітного року суму коштів, сплачених платником податку на користь закладів освіти для компенсації вартості середньої професійної або вищої форми навчання такого платника податку, іншого члена його сімї першого ступеня споріднення (чоловік,дружини,діти), на суму яких дозволяється зменшення суми його загального річного оподатковуваного доходу.

Щодо зменшення нарахованої заробітної плати на суми відрахувань до соціальних фондів, передбаченого п.3.5 ст. З Закону, то ця норма Закону застосовується виключно при визначенні обєкта оподаткування податком з доходів фізичних осіб при нарахуванні заробітної плати. Крім того, згідно зі ст. 6 Закону, обєкт оподаткування, визначений відповідно до п.3.4 ст. З Закону, може зменшуватись ще й на соціальну пільгу.

Поряд із цим, у ст. 5 Закону, яка регламентує порядок нарахування податкового кредиту, норми аналогічні п.3.5 ст. З та ст. 6 (податкові соціальні пільги) Закону відсутні.

Позивачці ОСОБА_1 правомірно повернуто суму надмірно сплаченого податку з доходів фізичних осіб за 2008 р. у розмірі 567,37 гри., тому нараховувати штраф немає підстав.

Окрім того, ДПІ у Сихівському р-ні заперечує проти висновку суду про стягнення саме з його рахунку суми недоотриманого надміру сплаченого податку з доходів фізичних осіб внаслідок застосування права на податковий кредит, посилаючись на те, що відповідно до пп. 20.4.3 п. 20.4 ст. 20 Закону повернення суми надміру сплаченого податку, у тому числі внаслідок застосування права на податковий кредит, та штрафів згідно з пп. 20.4.2 цього пункту здійснюється органом державного казначейства з рахунку, на який зараховується цей податок до його розподілу між рівнями відповідних місцевих бюджетів.

Апелянт ГУ ДК України у Львівській області у своїй апеляційній скарзі просить скасувати оскаржуване судове рішення та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позовних вимог до ГУ ДК України у Львівській області. Апеляційні вимоги обґрунтовує тим, що нормами Бюджетного кодексу та Закону передбачено, що податок, утриманий з доходів резидентів, підлягає зарахуванню до бюджету.

Відповідно до п.18.8 статті 8 Закону сума надміру сплаченого податку підлягає поверненню платнику протягом 60 календарних днів від дня отримання податковим органом його декларації.

Пунктом 20.4.2 ст. 20 вказаного Закону передбачено, що за неповне або несвоєчасне повернення суми надміру сплаченого податку, у тому числі внаслідок застосування права на податковий кредит, на користь платника податку сплачуються штрафи, нарахування яких самостійно здійснюється органом Державного казначейства України у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Такий порядок передбачено Постановою Кабінету Міністрів України від 04.02.2004р. №127 «Про затвердження Порядку нарахування штрафів за неповне або несвоєчасне повернення суми надміру сплаченого податку з доходів фізичних осіб» (далі - Порядок), на виконання якого наказом Державного казначейства України від 04.05.2005р. № 82 затверджено Порядок перерахування штрафів за неповне або несвоєчасне повернення сумі надміру сплаченого податку з доходів фізичних осіб (далі - Порядок перерахування штрафів). При цьому нарахування штрафу органом Державного казначейства на основі постанови суду не передбачено жодним документом.

Представники апелянтів ДПІ у Сихівському р-ні та Г УДК України у Львівській області у ході апеляційного розгляду вимоги, викладені у своїх апеляційних скаргах, підтримали повністю і просять їх задовольнити.

Позивачка ОСОБА_1 у судове засідання апеляційного суду не зявилася, що не перешкоджає судовому розгляду справи на підставі ч. 4 ст. 196 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача та учасників процесу, перевіривши матеріали справи та доводи апелянта у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подана апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких мотивів.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив із того, що позивачка у період з 1 січня по 31 грудня 2008 року отримала сукупний дохід у вигляді заробітної плати 140 279,75 грн. З цього доходу було утримано внески до фондів соціального страхування у сумі 5977,23 грн. Згідно з довідкою працедавця сума утриманого податку з доходів фізичних осіб становить 20 141,58 грн.

Відповідно до квитанцій та згідно з договором № 1932с-05 позивачем на рахунок університету було сплачено 9785 грн. за навчання доньки-студентки ОСОБА_2. Зазначені витрати включаються до складу податкового кредиту відповідно до пп. 5.3.3 п. 5.3 ст. 5 Закону.

5 березня 2009 року позивачкою до ДПІ у Сихівському р-ні була подана річна податкова декларація про доходи, одержані з 1 січня по 31 грудня 2008 року, з метою реалізації свого права на податковий кредит за наслідками звітного податкового року, а також всі необхідні документи, що підтверджують витрати, які дозволено включити до складу податкового кредиту, і заяву з проханням прийняти цю декларацію.

Відповідно до наданих документів, за даними платника податку сума загального річного доходу, зменшена на суму податкового кредиту в розмірі 9785,00 грн. і на суму внеску до Пенсійного фонду України та внесків до фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування в розмірі 5977,23 грн., становить 124517,52 грн., а за даними розрахунку відповідача - 130494,75 грн.

Відповідачем зроблений розрахунок на підставі листів ДПА України від 04.04.2005 року №6119/7/17-3117 та від 13.04.2007 року №1817/С/17-0715,№7494/7/17-0717, у яких розяснено, що при проведенні розрахунку суми податку з доходів фізичних осіб, яка підлягає поверненню платнику податку у звязку з нарахуванням податкового кредиту, застосовується сума нарахованої заробітної плати без виключення сум внесків соціальних фондів, що суперечить Закону.

За таких обставин обґрунтованими є посилання позивача на порушення відповідачем

норм чинного законодавства України про оподаткування фізичних осіб.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку колегії суддів, частково відповідають нормам матеріального і процесуального права та фактичним обставинам справи.

Відповідно до п. 1.16 ст. 1 Закону податковим кредитом є сума (вартість) витрат, понесених платником податку - резидентом у зв'язку з придбанням товарів (робіт, послуг) у резидентів - фізичних або юридичних осіб протягом звітного (крім витрат на сплату податку на додану вартість та акцизного збору), на суму яких дозволяється зменшення суми його загального річного оподатковуваного доходу, одержаного за наслідками такого звітного, у випадках, визначених цим Законом.

Відповідно до п. 3.5 ст. 3 вказаного Закону, при нарахуванні доходів у вигляді заробітної плати об'єкт оподаткування визначається як нарахована сума такої заробітної плати, зменшена на суму збору до Пенсійного фонду України та внесків до фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування, які відповідно до закону справляються за рахунок доходу найманої особи.

Пунктом 4.1 ст. 4 Закону передбачено, що загальний річний оподатковуваний дохід складається з суми загальних місячних оподатковуваних доходів звітного, а також іноземних доходів, одержаних протягом такого звітного. До складу загального місячного оподатковуваного доходу включаються доходи у вигляді заробітної плати, інші виплати та винагороди, нараховані (виплачені) платнику податку відповідно до умов трудового або цивільно-правового договору (пп. 4.2.1. п. 4.2 ст. 4 Закону).

Право платника податку включати до складу податкового кредиту звітного суму коштів, сплачених ним на користь закладів освіти для компенсації вартості середньої професійної або вищої форми навчання такого платника податку, іншого члена його сім'ї першого ступеня споріднення, але не більше суми, визначеної у підпункті 6.5.1 пункту 6.5 статті 6 цього Закону, у розрахунку за кожний повний або неповний місяць навчання протягом звітного податкового року передбачено пп. 5.3.3 п. 5.3 ст. 5 названого Закону.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про неправомірність дій ДПІ у Сихівському р-ні щодо заниження суми податку з доходів фізичних осіб, яка підлягає поверненню ОСОБА_1, та стягнення в користь позивачки податку з доходів фізичних осіб, який підлягає поверненню, в сумі 896,58 грн.

Разом із тим, виходячи із системного аналізу приписів п.18.8 ст. 8 та пп. 20.4.2 п. 20.4 ст. 20 Закону, а також положень постанови Кабінету Міністрів України від 04.02.2004 року №127 «Про затвердження Порядку нарахування штрафів за неповне або несвоєчасне повернення суми надміру сплаченого податку з доходів фізичних осіб», колегія суддів приходить до переконання про те, що законодавством передбачена можливість самостійного нарахування штрафів за неповне або несвоєчасне повернення суми надміру сплаченого податку, у тому числі внаслідок застосування права на податковий кредит, на користь платника податку органом Державного казначейства України при відсутності спору щодо розміру таких сум, а відтак позовні вимог ОСОБА_1 про зобов'язавши ГУ ДК України у Львівській області застосувати штрафні санкції до ДПІ у Сихівському р-ні та сплатити на її рахунок задоволенню не підлягають.

При цьому колегія суддів звертає увагу на те, що ГУ ДК України у Львівській області у даній справі виступає у якості третьої особи, а не відповідача, що виключає можливість покладення на нього зобовязань за судовим рішенням.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до переконання, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, у частині позовних вимог щодо зобовязання ГУ ДК України у Львівській області вчинити певні дії допустив невідповідність своїх висновків обставинам справи та порушив норми матеріального права, а відтак у цій частині оскаржувана постанова суду підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 202, 205, 207, 254 КАС України колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА :

апеляційні скарги Головного управління державного казначейства України у Львівській області та державної податкової інспекції у Сихівському районі м. Львова задовольнити частково.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2009 року у справі № 2а-4327/09/1370 у частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про зобов'язання Головного управління державного казначейства України у Львівській області застосувати штрафні санкції до державної податкової інспекції у Сихівському районі м. Львова та сплатити такі на її рахунок скасувати та прийняти у цій частині нову постанову, якою у задоволенні вказаних позовних вимог відмовити.

Присудити з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 1(одну) грн. 70 коп. судового збору.

У решті постанову Львівського окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2009 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Постанова у повному обсязі складена 10 лютого 2011 року.

Головуючий суддя Т.В.Онишкевич

Судді В.П.Сапіга

ОСОБА_3