Справа № 804/5544/15
Суддя: Шальєва В.А.
Дата ухвалення: 2015-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

16 вересня 2015 рокусправа № 804/5544/15

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Шальєвої В.А.

суддів: Білак С.В. Олефіренко Н.А.

секретар Комар Н.В.

за участі представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду за адресою: м. Дніпропетровськ, пр. імені Газети «Правда», 29, апеляційну скаргу реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.06.2015 р. в справі № 804/5544/15 за позовом ОСОБА_2 до державного реєстратора реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції Говорухи Наталії Олександрівни, Дніпропетровського міського управління юстиції про визнання незаконним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до державного реєстратора реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції Говорухи Наталії Олександрівни, Дніпропетровського міського управління юстиції про визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора Говорухи Н.О. від 24.03.2015 р. про відмову у реєстрації права власності на переобладнане майно, зобов'язання Дніпропетровського міського управління юстиції здійснити реєстрацію згідно з рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17.09.2014 р. за ОСОБА_2 права власності без введення в експлуатацію на веранду літ. а7-1 (приміщення веранди 1-І площею 4,7 кв. м. та 1-ІІ площею 0,4 кв. м.), прибудову літ. а5-1 (приміщення 1-1 площею 9,1 кв. м.), літ. А3-1 (житлову кімнату 1-5 площею 10,4 кв. м.), тамбур літ. а8-1 (приміщення 1-ІІІ площею 0,9 кв. м.), віконний проріз у приміщенні 1-2 та дверний проріз у приміщенні 1-6 житлового будинку літ. А-2 житловою площею 93,0 кв. м., загальною площею 174,7 кв. м. у домоволодінні по АДРЕСА_1. В обґрунтування позову позивач зазначив, що на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17.09.2014 р. в справі № 201/11352/14-ц за її позовом до виконавчого комітету Жовтневої районної у м. Дніпропетровську ради, третя особа - Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у Дніпропетровській області, про визнання права власності, позивач звернулась до реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції із заявою, в якій просила зареєструвати право власності на об'єкт нерухомого майна. 24.03.2015 р. відповідачем надане рішення про відмову в реєстрації права власності на зазначений об'єкт нерухомого майна.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.06.2015 р. позов задоволено.

Відповідачем подана апеляційна скарга, в якій з посиланням на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, апелянт просить скасувати постанову, ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову, зазначає про неврахування судом приписів Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» в частині проведення реєстрації прав на об'єкт після прийняття його в експлуатацію в установленому законодавством порядку.

До судового засідання представники відповідачів не з'явились, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, у зв'язку з чим колегія суддів визнала за можливе здійснити апеляційний перегляд справи за відсутністю представників відповідачів.

Представник позивача в судовому засіданні просив в задоволенні апеляційної скарги відмовити.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши доводи апеляційної скарги матеріалами справи, приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17.09.2014 р. в справі № 201/11352/14-ц за позовом ОСОБА_2 до виконавчого комітету Жовтневої районної у м. Дніпропетровську ради, третя особа - Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у Дніпропетровській області, про визнання права власності, визнано право власності за ОСОБА_2 без введення в експлуатацію на веранду літ.а7-1 (приміщення веранди 1-І площею 4.7 кв.м. та 1-ІІ площею 0,4 кв.м.), прибудови літ.а5-1 (приміщення 1-1 площею 9,1 кв.м.), літ.А3-1 (житлову кімнату 1-5 площею 10,4 кв.м.), тамбур літ.а8-1 (приміщення 1-III площею 0,9 кв.м.), віконний проріз у приміщенні 1-2 та дверний проріз у приміщенні 1-6 житлового будинку літ. А-2 житловою площею 93,0 кв.м., загальною площею 174,7 кв.м. у домоволодінні по АДРЕСА_1. Рішення набрало законної сили 14.10.2014 р.

З метою реєстрації права власності 27.02.2015 р. позивач через представника звернулась до реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції із заявою про державну реєстрацію права власності на домоволодіння по АДРЕСА_1 на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17.09.2014 р. в справі № 201/11352/14-ц. До заяви про реєстрацію права власності позивачем додані рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17.09.2014 р. в справі № 201/11352/14-ц та технічний паспорт на будинок.

Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Говоруха Н.О. № 20245029 від 24.03.2015 р. відмовлено у реєстрації права власності на об'єкт нерухомого майна з підстав, визначених ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» (далі - Закон № 1952) та п. п. 20, 28 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 р. № 868 (далі - Порядок), через неподання заявником документу, що засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкту.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з відсутності у відповідача підстав для відмови у реєстрації права власності через неприйняття об'єкта в експлуатацію.

Колегія суддів вважає такий висновок суду першої інстанції обґрунтованим, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 182 Цивільного кодексу України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом.

В свою чергу, відносини пов'язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень регулюються Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі по тексту у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до ст. 8 цього Закону орган державної реєстрації прав проводить державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмовляє у їх реєстрації; забезпечує ведення Державного реєстру прав; надає інформацію про зареєстровані права та їх обтяження в порядку, встановленому цим Законом; забезпечує облік безхазяйного нерухомого майна; здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Частиною 4 ст. 9 Закону передбачено, що державний реєстратор самостійно приймає рішення про державну реєстрацію прав або відмову в такій реєстрації.

Статтею 15 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» передбачено, що державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: 1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; 4) внесення записів до Державного реєстру прав; 5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; 6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Процедуру проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав), перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов'язки суб'єктів у сфері державної реєстрації прав, а також процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна визначає Порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 р. № 868 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до п. 36 Порядку для проведення державної реєстрації речових прав необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід або припинення таких прав на нерухоме майно, та інші документи, визначені цим Порядком.

Як встановлено п. 37 цього Порядку документом, що підтверджують виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, є, зокрема, рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно (пп. 10).

За приписами п. 20 Порядку за результатами розгляду заяви та документів, необхідних для проведення державної реєстрації прав, державний реєстратор приймає рішення про державну реєстрацію прав або рішення про відмову в такій реєстрації.

Державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав виключно за наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав, що визначені Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (п. 28).

Статтею 22 Закону передбачено, що у разі, якщо документи для державної реєстрації прав та їх обтяжень подано не в повному обсязі, передбаченому нормативно-правовими актами, державний реєстратор у строк, встановлений частинами п'ятою, сьомою і восьмою статті 15 цього Закону для розгляду заявлених прав, приймає рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень і письмово повідомляє про це заявника.

Якщо заявник протягом п'яти робочих днів після отримання письмового повідомлення виконав вимоги державного реєстратора, загальний строк розгляду заявленого права продовжується з урахуванням часу, що минув до його зупинення.

У разі невиконання зазначених вимог державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень.

Як встановлено частинами 1 та 2 статті 24 цього закону у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо: 1) заявлене право, обтяження не підлягає державній реєстрації відповідно до цього Закону; 2) об'єкт нерухомого майна, розміщений на території іншого органу державної реєстрації прав; 3) із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень звернулася неналежна особа; 4) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують; 5) заяву про державну реєстрацію прав, пов'язаних з відчуженням нерухомого майна, подано після державної реєстрації обтяжень, встановлених щодо цього майна, крім випадків, встановлених частиною дев'ятою статті 15 цього Закону; 5-1) заяву про державну реєстрацію обтяжень речових прав на нерухоме майно щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем; 5-2) заяву про державну реєстрацію речових прав, похідних від права власності, подано за відсутності державної реєстрації права власності, крім випадків, установлених частиною дев'ятою статті 15 цього Закону; 5-3) під час подання заяви про державну реєстрацію права власності на підприємство як єдиний майновий комплекс, житловий будинок, будівлю, споруду (їх окремі частини), що виникло на підставі документа, за яким правонабувач набуває також право власності на земельну ділянку, не подано заяву про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку; 5-4) після завершення п'ятиденного строку з дня отримання заявником письмового повідомлення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав не усунено обставин, що були підставою для прийняття такого рішення; 5-5) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію; 5-6) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка не є державним кадастровим реєстратором або державним виконавцем; 6) заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене право та обтяження такого права вже зареєстровано у Державному реєстрі прав.

За наявності підстав для відмови в державній реєстрації державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень.

Як встановлено ч. 4 ст. 24 цього Закону відмова в державній реєстрації прав та їх обтяжень з підстав, не передбачених цим Законом, заборонена.

Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Говоруха Н.О. № 19812706 від 05.03.2015 р. зупинено розгляд заяви позивача у зв'язку з неподанням заявником всіх необхідних документів, а саме, документу, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкту, проте позивачем не надано такий документ.

Разом з тим, рішення № 20245029 від 24.03.2015 р. про відмову у державній реєстрації права власності за позивачем на нерухоме майно прийнято з підстав, що подані документи не відповідають вимогам, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують. При цьому з тексту рішення вбачається, що фактично підставою для відмови у державній реєстрації стало ненадання документу, що підтверджує прийняття об'єкта нерухомого майна в експлуатацію.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем до заяви про державну реєстрацію права власності надані державному реєстратору передбачені вказаним вище Порядком усі необхідні документи, зокрема, судове рішення, технічний паспорт.

Отже, в даному випадку позивачем дотримані норми діючого законодавства України, в повному обсязі надані документи державному реєстратору з метою державної реєстрації права власності на зазначений будинок.

Окрім цього, колегія судів зазначає, що рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17.09.2014 року в справі № 201/11352/14-ц про визнання за ОСОБА_2 права власності на самовільне перебудовані приміщення домоволодіння, яке належить позивачу на праві власності відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно, видане виконавчим комітетом Жовтневої районної у м. Дніпропетровську ради 13.08.2007 р., яке зареєстроване КП «Дніпропетровську міжміське бюро технічної інвентаризації» 13.08.2007 р., є документом, що підтверджує виникнення та перехід права власності на нерухоме майно, набрало чинності, а згідно ст. 124 Конституції України, є обов'язковим до виконання.

Крім того, згідно з ч. 2 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» державний реєстратор:

встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, встановлених законом); відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію прав та їх обтяжень; відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього Закону; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав;

приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав;

відкриває і закриває розділи Державного реєстру прав, вносить до них відповідні записи;

веде реєстраційні справи щодо об'єктів нерухомого майна;

присвоює реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна під час проведення державної реєстрації;

видає свідоцтво про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону;

надає інформацію з Державного реєстру прав або відмовляє у її наданні у випадках, передбачених цим Законом;

у разі потреби вимагає подання передбачених законодавством додаткових документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень;

здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом та іншими законами України.

Отже, в силу ст. 9 цього Закону державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями та має право отримувати необхідну інформацію для проведення державної реєстрації за власним запитом.

Наявність у державного реєстратора інших підстав для зупинення розгляду заяви позивача про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, а також для відмови у державній реєстрації прав власності на вищезазначене нерухоме майно відповідачем не доведено.

Таким чином, є правильним висновок суду першої інстанції про відсутність у державного реєстратора підстав для прийняття рішення про відмову позивачеві у державній реєстрації прав власності на перебудоване нерухоме майно, відповідно, про протиправність рішення № 20245029 від 24.03.2015 року про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень.

Щодо позовних вимог про зобов'язання відповідача здійснити державну реєстрацію права власності позивача на вказане нерухоме майно, на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17 вересня 2014 року, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції обраним правильний спосіб захисту порушеного права позивача.

Суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими доводи апелянта стосовно того, що суд першої інстанції вийшов за межі повноважень, зобов'язавши відповідача здійснити державну реєстрацію об'єкта нерухомого майна.

В даному випадку предметом спору є правомірність рішення державного реєстратора щодо відмови у державній реєстрації права власності, яке визнане судовим рішенням, що набрало законної сили. Вирішивши питання про право, суд зобов'язаний визначити спосіб виконання судового рішення. Оскільки судом встановлена протиправність рішення про відмову у реєстрації права власності, дієвим способом захисту порушеного права є саме зобов'язання органу державної реєстрації вчинити дії з відновлення порушеного права, якими й є власне реєстрація права власності.

Що стосується доводів про неврахування судом першої інстанції того, що державна реєстрація права власності на об'єкт, який повинен прийматися в експлуатацію, можлива тільки після прийняття його в експлуатацію, колегія суддів зазначає наступне.

Частиною 2 статті 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» встановлено, що якщо законодавством передбачено прийняття в експлуатацію об'єкта нерухомого майна, державна реєстрація прав на такий об'єкт проводиться після прийняття його в експлуатацію в установленому законодавством порядку. Аналогічні приписи містяться й у пункті 4 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, відповідно до якого у разі коли законодавством встановлено вимогу щодо прийняття в експлуатацію об'єкта нерухомого майна, державна реєстрація права власності на нього проводиться після прийняття такого об'єкта в експлуатацію в установленому законодавством порядку.

Разом з тим, Порядком встановлена необхідність подання документу, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта у разі проведення державної реєстрації права власності з видачею свідоцтва на новозбудовані чи реконструйовані об'єкти нерухомого майна.

Пунктом 9 розділу V «Прикінцеві положення» Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» в редакції, яка діяла до 01.01.2015 р., встановлено, що Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю до 31 грудня 2013 року безоплатно протягом 10 робочих днів з дня подання заяви власниками (користувачами) земельних ділянок, на яких розміщені об'єкти будівництва, збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, за результатами технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж приймають в експлуатацію:

індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, збудовані у період з 5 серпня 1992 року до 12 березня 2011 року;

збудовані до 12 березня 2011 року: громадські будинки I і II категорій складності; будівлі і споруди сільськогосподарського призначення I і II категорій складності.

Порядок прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків та будівель і споруд сільськогосподарського призначення I та II категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж затверджений наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 19.03.2013 р. № 95, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 15.04.2013 р. за № 612/23144, відповідно до п. 1 якого цей Порядок встановлює процедуру та умови прийняття в експлуатацію збудованих без дозволу на виконання будівельних робіт та механізм проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж, зокрема, індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, збудованих у період з 05 серпня 1992 року до 12 березня 2011 року.

Тобто, п. 9 розділу V «Прикінцеві положення» Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та вказаним Порядком встановлена можливість прийняття саме збудованих без дозволу на виконання будівельних робіт індивідуальних житлових будинків.

З урахуванням позиції Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Дніпропетровської області, викладеній у листі від 27.06.2014 р. № П-629/06, відповідно до якої перебудова, перепланування та переобладнання жилих і нежилих приміщень у жилих будинках, кімнат у гуртожитках, об'єктів громадського призначення не належить до будівельних робіт та не є об'єктом регулювання постанови Кабінету Міністрів України № 466 від 13.04.2011 р. «Деякі питання виконання підготовчих і будівельних робіт», якою затверджено Порядок виконання підготовчих робіт, Порядок виконання будівельних робіт, та приписів п. 9 Прикінцевих положень Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», а також того, що в даному випадку державній реєстрації підлягав перебудований (перепланований, переобладнаний) об'єкт нерухомого майна, а не новозбудований чи реконструйований, судова колегія вважає, що Порядком не встановлена необхідність подання документу, що засвідчує прийняття в експлуатацію такого перебудованого об'єкта.

Відповідно неподання такого документу не є підставою для відмови у реєстрації права власності через неподання такого документу.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, постанова прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови не вбачається.

Керуючись ст. ст. 8, 9, 10, 11, 159, 160, 195, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.06.2015 р. в справі № 804/5544/15 залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.06.2015 р. в справі № 804/5544/15 за позовом ОСОБА_2 до державного реєстратора реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції Говорухи Наталії Олександрівни, Дніпропетровського міського управління юстиції про визнання незаконним та скасування рішення залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі.

Повний текст ухвали складений 17.09.2015 р.

Головуючий: В.А. Шальєва

Суддя: С.В. Білак

Суддя: Н.А. Олефіренко