Справа № 208/3034/14-а
Суддя: Ричка С. О.
Дата ухвалення: 2014-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

справа № 208/3034/14-а
№ провадження 2-а/208/112/14
ПОСТАНОВА

Іменем України

10 червня 2014 р. м. Дніпродзержинськ

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області,

у складі судді: Рички С.О.,

при секретарі: Щербацевич Д.В.

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Заводської районної у місті Дніпродзержинську ради Дніпропетровської області про визнання незаконною та скасування постанови про накладання адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

24 квітня 2014 року ОСОБА_1 звернулася до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська із позовом до Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Заводської районної у місті Дніпродзержинську ради Дніпропетровської області, в якому просила суд скасувати постанову № 31 від 15.04.2014 року про притягнення її до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення по ст.156ч.2 КпАП України та накладання на неї штрафу у розмірі 510грн.

В обґрунтування свої вимог, позивач зазначила, що 15 квітня 2014 року оперуповноваженим СКМСД Заводського райвідділу Дніпродзержинського міського управління ГУМВС України в Дніпропетровській області лейтенантом міліції ОСОБА_2 відносно неї, ОСОБА_3, було складено адміністративний протокол про адміністративне правопорушення серії ДН №103573 від 18.03.2014 року за ч. 2 ст. 156 КУпАП. На підставі вказаного протоколу Адміністративна комісія при виконавчому комітеті Заводської районної у м. Дніпродзержинську ради Дніпропетровської області винесла постанову № 31 від 15 квітня 2014 року, якою на на неї накладено адміністративне стягнення за ч. 2 ст. 156 КУпАП в розмірі 510 (пятсот десять) грн. Згідно зазначеної постанови позивач - реалізатор торгівельного павільйону ПП «Цибулько», розташованого по вул. Криворізькій, 76, реалізувала слабоалкогольний напій «Джин тонік» (ємністю 0,33 л. за ціною 9,75 грн.) неповнолітній ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, чим здійснила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 156 КУпАП. Вказану постанову позивач вважає незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню з наступних підстав: 18 березня 2014 року в торгівельному павільйоні ПП «Цибулько», дівчина, на вигляд якій років 21-22, побажала придбати деякі товари, обравши товари, в тому числі і слабоалкогольний напій «Джин тонік», ємністю 0,33 л., вона підійшла до каси, розплатилась і вийшла із магазину. Однак, одразу повернулась із працівниками міліції, які повідомили позивачці, що вона продала слабоалкогольний напій неповнолітній особі, працівник міліції встановлював особу дівчини по свідоцтву про народження. Однак, в момент продажу слабоалкогольного напою ОСОБА_4, позивач вважала, що вказана особа є повнолітньою і, оскільки у неї не виникло сумнівів щодо досягнення покупцем 18-річного віку, вона не вважала за необхідне перевірити її документи. Відповідно до діючого законодавства Продавець пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових або тютюнових виробів, зобов'язаний отримати у покупця, який купує пиво (крім безалкогольного), алкогольні напої, слабоалкогольні напої, вина столові або тютюнові вироби, паспорт або інші документи, які підтверджують вік такого покупця, якщо у продавця виникли сумніви щодо досягнення покупцем 18-річного віку. Тобто, позивач повинна перевіряти документи у покупця у разі виникнення у неї сумніву щодо його повнолітнього віку, але у в звязку з тим, що у позивача не виникло жодного сумніву щодо віку дівчини, вона вважала, що їй вже більше двадцяти років, тому себе винною не вважає. Ці обставини позивач пояснювала працівникам міліції, але її пояснення не були взяті до уваги і на неї було складено протокол, який вона відмовилась підписувати, оскільки не погоджувалась з інкримінованим їй правопорушенням. Протокол про адміністративне правопорушення в її присутності взагалі не був ніким підписаний, ані свідками, яких працівники міліції привели з собою, ані особою, яку назвали неповнолітньою. Копію протоколу про адміністративне правопорушення позивач також не отримала. За результатами складеного працівниками міліції протоколу Адміністративною комісією при виконавчому комітеті Заводської районної у м. Дніпродзержинську Ради 15 квітня 2014 року було винесено постанову № 31, згідно з якою вирішено накласти на позивача адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. Однак, позивачці про це стало відомо 16 квітня 2014 року, від власника магазину, в якому на неї було складено протокол, тобто вже після розгляду протоколу та винесення постанови про притягнення її до адміністративної відповідальності, хоча до цього жодних викликів і повідомлень щодо розгляду вказаного протоколу позивач не отримувала, що є порушенням ст. 277-2 КУпАП, в якій зазначено, що: «повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи». Окрім того, в оскаржуваній постанові відсутній чіткий опис обставин, установлених при розгляді справи, із посиланням на докази, згідно яких було зроблено висновок про те, що позивач скоїла адміністративне правопорушення. Крім того, серед статей, за порушення яких органи внутрішніх справ мають право складати протоколи про правопорушення стаття 156 КУпАП не передбачена, тому вона просить суд визнати незаконною та скасувати постанову Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Заводської районної у місті Дніпродзержинську Ради Дніпропетровської області від 15 квітня 2014 року про накладення на неї, ОСОБА_3, адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (510,00 грн.) та закрити провадження по справі про притягнення її, ОСОБА_3, до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КУпАП.

Позивач в судове засідання не зявилась, але надала до суду заяву в якій просила суд розглянути справу у її відсутність та наполягала на задоволенні вимог у повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання зявилась, але також надала заяву в якій просила суд розглянути справу без участі їх представника у порядку письмового провадження, заперечувала проти задоволення позовних вимог, надала письмові заперечення, які просила долучити до матеріалів справи та просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на те, що постанова № 31 від 15.04.2014 року про притягнення позивачки до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення по ст.156ч.2 КпАП України та накладання на неї штрафу у розмірі 510грн., є законною, обґрунтованою, та такою, що не підлягає скасуванню.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 128 КАС України, у разі неприбуття відповідача суб'єкта владних повноважень, розгляд справи не відкладається і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

У зв'язку з тим, що до даної категорії справ ст. 171-2 КАС України встановлено скорочений п'ятиденний порядок розгляду, розгляд справи проведено у відсутність сторін.

Суд, оглянувши та дослідивши матеріали справи письмові докази по справі дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що протокол серії ДН № 103573 про адміністративне правопорушення відносно позивача, був складений 18.03.2011 року, оперуповноваженим працівником КМСД Заводського РВ Дніпродзержинського МУ ГУМВС України у Дніпропетровській області, яким було встановлено факт продажу слабоалкогольного напою «Джин тонік» ємкістю 0,33 за ціною 9,75грн., неповнолітній ОСОБА_5, 21.05.1996року, в протоколі працівник, який склав протокол не зазначив, яким саме чином було встановлено, що товар було продано саме ОСОБА_5 і що саме вона народилась 21.05.1996 року, та особа яка придбала слабоалкогольний напій є неповнолітньою.

Відповідно до постанови адміністративної комісії від 15.04.2014р. при виконавчому комітеті Заводської районної у місті Дніпродзержинську ради Дніпропетровської області позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за реалізацію слабоалкогольного напою «Джин Тонік» ємкістю 0,33 за ціною 9,75грн., неповнолітній ОСОБА_5, 21.05.1996року, в якому також не зазначено, як саме було встановлено особистість неповнолітньої ОСОБА_5, не встановлено той факт, що саме ця особа придбала цей напій, і навіть якщо взяти до уваги находження свідоцтва про народження ОСОБА_5 в матеріалах адміністративної справи, залишається недоведеним факт належності цього свідоцтва про народження особі, яка купувала слабоалкогольний напій.

Відповідно до статті 15-3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» забороняється продаж пива особам, які не досягли 18 років.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд, оцінюючи відповідно до ст. 159 КАС України, всебічно, повно, обєктивно досліджені судом докази, вважає, що позов підлягає задоволенню на підставі встановлених у судовому засіданні таких фактичних даних.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України, суд, при вирішенні справ керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові та службові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією України.

У відповідності до ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 72 КАС України обставини, які визнаються сторонами, можуть не доказуватися перед судом, якщо проти цього не заперечують сторони і в суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання.

В силу частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати всі обставини, що підлягають зясуванню при винесенні постанови, зокрема, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильності вирішення справи.

Так, в судом встановлено, що згідно постанови Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Заводської районної у місті Дніпродзержинську Ради Дніпропетровської області від 15 квітня 2014 року на позивача, ОСОБА_3, накладено адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (510,00 грн.).

Згідно із частиною 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У відповідності до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, обовязок щодо доказування правомірності спірного рішення про застосування адміністративного стягнення у вигляду штрафу у розмірі 510 грн. покладено на відповідача у справі - адміністративну комісію при виконавчому комітеті Заводської районної у місті Дніпродзержинську Ради Дніпропетровської області.

Згідно із частиною 1 статті 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до статті 70 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Відповідачем в повному обсязі доведено факт вимог ст. 15-3 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", що виразилося у відпуску товару (слабоалкогольного напою) неповнолітній особі та прийняття спірного рішення № 31 від 15 квітня 2014 року про адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн. з позивачки, ОСОБА_1, але залишилось недоведеним та не було надано відповідачем доказів про встановлення особи, яка придбала слабоалкогольний напій «Джин тонік», що вона дійсно є неповнолітньою, що саме їй належить свідоцтво про народження, яке перебуває в матеріалах адміністративної справи, та яке стало підставою для складання протоколу та постанови про адміністративне правопорушення.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом…, а також виявлення причин і умов, що сприяють здійсненню адміністративних правопорушень.

Згідно ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а почате підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

В порушення ст. 282 КУпАП відповідачем не було встановлено причини та умови, та сам факт вчинення правопорушення.

Отже, при винесенні оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення, відповідачем також не було дотримано вимог ст.ст. 33, 280 КУПАП, тобто постанова винесена упереджено, а відповідачем при прийняті рішення не об'єктивно досліджені та визначені ті обставини, які мають значення для винесення обґрунтованої постанови про накладення адміністративного стягнення.

Відповідно до ч. 2 ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, ... а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Крім того, серед статей, за порушення яких органи внутрішніх справ мають право складати протоколи про правопорушення стаття 156 КУпАП не передбачена.

У п. 2 ч. 1 ст. 255 КУпАП зазначено, що у справах про адміністративні правопорушення, що розглядаються органами, зазначеними в статтях 218-221 КУпАП, протоколи про правопорушення за ст. 156 КУпАП мають право складати уповноважені на те посадові особи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів та посадові особи, уповноважені на те виконавчими комітетами сільських, селищних, міських рад.

В той же час протокол про адміністративне правопорушення серії ДН №103573 від 18 березня 2014 року за ч. 2 ст. 156 КУпАП стосовно мене був складений оперуповноваженим СКМСД Заводського райвідділу Дніпродзержинського міського управління ГУМВС України в Дніпропетровської області лейтенантом міліції ОСОБА_2, якій не мав право складати протоколи про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 156 КУпАП, оскільки не є суб'єктом, якому надано такі повноваження відповідно до ст. 255 КУпАП.

В свою чергу, в порушення норм ст. 278 КУпАП, Адміністративна комісія виконавчого комітету Заводської районної Ради Дніпропетровської області не перевірила правильність складання протоколу про адміністративне правопорушення серії ДН №103573 за ч. 2 ст. 156 КУпАП стосовно ОСОБА_1, та притягла її до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 278 КУпАП, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Стаття 7 КУпАП зазначає, що провадження у справах про адміністративні право-порушення здійснюється на підставі суворого дотримання законності.

«Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом…, а також виявлення причин і умов, що сприяють здійсненню адміністративних правопорушень…» (ст. 245 КУпАП).

Згідно зі ст. 280 КУпАП: «орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяний майнову шкоду…»

«Скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом 10 днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причини, цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу» (ст. 289 КУпАП).

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача.

Згідно ч. 2 ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення.

Оскільки строк, встановлений ст. 38 КУпАП, для накладення адміністративного стягнення, закінчився, то, згідно п. 7 ст. 247 КУпАП, провадження по адміністративній справі підлягає закриттю.

Нормами ст. 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскаржень рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілям, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з вимогами ст. 288 КУпАП, особа, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати державного мита.

Враховуючи викладене, а також те, що відповідачем при прийняті постанови про накладення адміністративного стягнення не повно, не об'єктивно та всебічно не з'ясовано усі обставини справи, що мають істотне значення для правильності прийнятого рішення, суд вважає оскаржувану постанову по справі про адміністративне правопорушення необґрунтованою та такою що підлягає скасуванню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19, 55 Конституції України, ст.ст. 33, 38, 96, 245, 247, 268, 280, 283, 288, 293 КУпАП, ст.ст. 7, 8, 9, 10, 11, 17-19, 69-71, 128 ч.4, 158,159-163,171-2 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Заводської районної у місті Дніпродзержинську ради Дніпропетровської області про визнання незаконною та скасування постанови про накладання адміністративного стягнення - задовольнити.

Скасувати постанову № 31 від 15.04.2014 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення по ст.156ч.2 КпАП України та накладання на неї штрафу у розмірі 510грн., винесену Адміністративною комісією при виконавчому комітеті Заводської районної у місті Дніпродзержинську ради Дніпропетровської області, провадження по справі про адміністративне правопорушення по ст.56ч.2 КпАП України - закрити.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Ричка С. О.