Справа № 2а-2014/09
Суддя: Коваль Р.Й.
Дата ухвалення: 2012-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" березня 2012 р. № 67514/09

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Коваля Р.Й.,

суддів Пліша М.А.,

ОСОБА_1,

розглянувши у письмовому провадженні в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 11 серпня 2009 року в адміністративній справі № 2a-2014/09 за позовом ОСОБА_2 до Ужгородської міської ради Закарпатської області про визнання дій назаконними, скасування протоколу та відшкодування матеріальної і моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2009 року ОСОБА_2 звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із зазначеним позовом, в якому просила визнати неправомірними дії Ужгородської міської ради та її представників на чолі комісії з протоколу № 4 від 13.12.2005 року; визнати протиправним протокол № 4 від 13.12.2005 року постійно діючої комісії міської ради з розгляду питання щодо вирішення спорів стосовно меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян та додержання ними правил добросусідства; стягнути з міської ради на її користь 50 грн. відшкодування матеріальної шкоди та 10 грн. відшкодування моральної шкоди з нарахуванням на ці суми банківських та інфляційних відсотків, починаючи з 25 грудня 2005 року, а також стягнути з відповідача на її користь судові витрати.

Позовні вимоги обгрунтовано тим, що вона неодноразово зверталася до Ужгородської міської ради з приводу незаконного захоплення сусідами її земельної ділянки, що знаходиться по вул.Плеханова, 16 в м.Ужгороді, проте вказані звернення у встановлений законодавством строк розглянуті і вирішені не були.

Лише влітку 2006 року вона отримала копію відповіді Ужгородської міської ради від 26 грудня 2005 року, разом з якою надійшов протокол № 4 від 13 грудня 2005 року постійно діючої комісії міської ради з розгляду питання щодо вирішення спорів стосовно меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян та додержання ними правил добросусідства, пунктом 7 якого за її заявою вирішено: «У відповідності до ст.158 Земельного кодексу України для вирішення питання по суті рекомендовано звернутися у суд».

Оскільки було порушено терміни розгляду її заяв, виїзд комісії було здійснено без її повідомлення та за її відсутності, комісія ухилилася від вирішення спірного питання, вона вважає такі дії відповідача неправомірними. Зазначеними діями їй було заподіяно матеріальну шкоду в розмірі 50 грн. та моральну шкоду, розмір якої оцінює в 10 грн.

Постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 11 серпня 2009 року в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено за пропуском строку позовної давності.

Не погодившись із вказаною постановою суду, її оскаржила позивач, яка вважає, що дана постанова є необгрунтованою та винесена з грубим порушенням норм процесуального права, а як наслідок цього, норм матеріального права, у звязку з чим належить до скасування.

Вимоги за апеляційною скаргою обґрунтовує тим, що ще до закінчення терміну позовної давності, 09 грудня 2008 року, вона зверталася до цього ж суду з аналогічними позовними вимогами у порядку цивільного судочинства, однак суд відмовив їй у відкритті провадження, з огляду на те, що позов повинен розглядатися у порядку адміністративного судочинства. Після цього вона зразу ж звернулася до суду із зазначеним позовом, тому вважає, що на підставі ст.103 КАС України строк звернення до адміністративного суду нею не пропущений.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів встановила наступне.

Згідно зі ст.99 КАС України (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду передбачені частиною 1 статті 100 КАС України, відповідно до якої пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Як видно із матеріалів справи, позивач дізналася про порушення свого права влітку 2006 року, а до суду із зазначеним позовом вона звернулася лише 16 лютого 2009 року. В матеріалах справи є клопотання представника Ужгородської міської ради (а.с.30), у якому той наполягає за застосуванні наслідків пропущення строків звернення до адміністративного суду і просить з цим підстав відмовити ОСОБА_2 в позові.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем пропущено строк звернення до адміністративного суду.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується й колегія суддів апеляційного суду.

Що стосується покликань апелянта на поважність причин пропущення строків звернення до адміністративного суду, то колегія суддів вважає їх необгрунтованими, оскільки Кодекс адміністративного судочинства України, на відміну від положень Цивільного кодексу України, не передбачає можливості зупинення чи переривання перебігу цих строків у разі зверненням з позовом до суду.

Разом з тим, як видно із договору купівлі-продажу будинку та земельної ділянки, 21 грудня 2006 року ОСОБА_2 продала житловий будинок та земельну ділянку площею 0,6 га, що знаходяться за адресою: м.Ужгород, вул.Плеханова, 16, своїй дочці ОСОБА_3.

Також встановлено, що апеляційну скаргу на рішення суду було подано 28 серпня 2009 року, а 03 листопада 2009 року позивач ОСОБА_2 померла у віці 64 років; на час смерті власницею вищезазначеної земельної ділянки вона не була, ніякого відношення до цієї земельної ділянки не мала.

Згідно з ч.5 п.1 ст.157 КАС України, суд закриває провадження у справі у разі смерті особи, яка була стороною у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

Відповідно до ч.2 ст.203 КАС України, якщо судом першої інстанції ухвалено законне та обґрунтоване судове рішення, а обставини, які стали підставою для закриття провадження у справі, виникли після його ухвалення, суд апеляційної інстанції визнає таке рішення нечинним і закриває провадження у справі.

Враховуючи те, що постанова суду першої інстанції є законною та обгрунтованою, а обставини що є підставою для закриття провадження у справі, виникли після його прийняття, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про наявність підстав для визнання постанови Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 11 серпня 2009 року нечинною та закриття провадження у зазначеній справі.

Керуючись п.5 ч.1 ст.157, ст.ст.195, 197, 198, ч.2 ст.203, 205, 206, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 11 серпня 2009 року в адміністративній справі № 2a-2014/09 визнати нечинною, а провадження у даній справі закрити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через пять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий суддя Р.Й. Коваль

Судді М.А.Пліш

ОСОБА_4