Справа № 185/7016/15-а
Суддя: Шальєва В.А.
Дата ухвалення: 2015-08-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
і м е н е м У к р а ї н и
31 серпня 2015 рокусправа № 185/7016/15-а
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Шальєвої В.А.
суддів: Білак С.В. Олефіренко Н.А.
секретар Фірсік Д.Ю.
за участі представника відповідача Залізко В.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду за адресою: м. Дніпропетровськ, пр. імені Газети «Правда», 29, апеляційну скаргу тимчасово виконуючого обов`язки військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 на постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17.07.2015 р. в справі № 185/7016/15-а за позовом ОСОБА_2 до тимчасово виконуючого обов`язки військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 про визнання дій неправомірними, скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,
ОСОБА_2 звернувся до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області з адміністративним позовом до тимчасово виконуючого обов`язки військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі ІНФОРМАЦІЯ_2 ) ОСОБА_1 про визнання неправомірними дій щодо притягнення його до адміністративної відповідальності внаслідок порушення ч. 3 ст. 6 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», п. 14 постанови Кабінету Міністрів України від 28.12.2000 р. № 1921; скасування постанови про накладення адміністративного стягнення № 146 від 09.06.2015 р. в справі про адміністративне правопорушення у вигляді штрафу в розмірі 1700 грн.; закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення.
Постановою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17.07.2015 р. позов задоволено.
В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати постанову, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального права, які полягають у неврахуванні судом першої інстанції, що термін «транспортний засіб» у розумінні Положення про військово-транспортний обов`язок, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1921 від 28.12.2000 р., не конкретизує різні види автомобільних транспортних засобів. ТОВ «Павлоградське АТП», яке очолює позивач, є спеціалізованим підприємством, яке здійснює пасажирські перевезення, на балансі АТП перебуває 38 одиниць автобусів, іншої техніки на балансі немає, тому в наряді від 02.06.2015 р. зазначено автобус як транспортний засіб, який необхідно поставити до Збройних сил України. Дійсно, в розрахунку лімітів для ТОВ «Павлоградське АТП» в графі «Вантажні автомобілі» зазначено 19 одиниць, оскільки в таблиці взагалі відсутня графа «Автобуси». Позивач був обізнаний про вимоги військового комісаріату про поставку техніки до Збройних сил, а тому апелянт розцінює дії відповідача як навмисне порушення ст. 6 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та вимог Положення про військово-транспортний обов`язок.
В судовому засіданні представник відповідача апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.
Позивач до судового засідання не з`явився, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлений належним чином, у зв`язку з чим колегія суддів визнала за можливе здійснити апеляційний перегляд справи за відсутністю позивача.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги матеріалами справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 є директором ТОВ «Павлоградське АТП». Рішенням виконавчого комітету Павлоградської міської ради від 30.07.2014 р. № 487 затверджено ліміти вилучення техніки у підприємств, установ, організацій під час мобілізації, які викладені в додатках до рішення. Згідно з додатком під час мобілізації у ТОВ «Павлоградське АТП» підлягає вилученню 19 вантажних автомобілів, вилучення автобусів не передбачалось. 02.06.2015 р. тимчасово виконуючим обов`язки військового комісару Павлоградського ОМВК ОСОБА_1 виписано наряд на поставку 05.06.2015 р. ТОВ «Павлоградське АТП» автобусу «Богдан». 02.06.2015 р. позивач відмовився від отримання наряду на поставку автобусу, про що складено акт. 08.06.2015 р. відносно позивача складено протокол № 144 за незабезпечення поставки на збірний пункт автобусу «Богдан», що є порушенням ч. 3 ст. 6 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», п. 14 постанови Кабінету Міністрів України від 28.12.2000 р. № 1921, за яке передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП). 09.06.2015 р. постановою тимчасово виконуючого обов`язки військового комісару Павлоградського ОМВК на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1700 грн. за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 210-1 КУпАП.
Задовольняючі позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з порушення відповідачем законодавства при здійсненні дій, направлених на вилучення транспортних засобів для потреб мобілізації, у зв`язку з чим у позивача був відсутній обов`язок з поставки транспортного засобу.
Колегія суддів вважає такий висновок суду першої інстанції обґрунтованим, з огляду на наступне.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що постановою № 146 від 09.06.2015 р. тимчасового виконуючого обов`язки військового комісара Павлоградського ОМВК ОСОБА_2 визнаний винним у порушенні законодавства про мобілізаційну підготовку та мобілізацію та на нього накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1700 грн. Даною постановою та протоколом № 144 про адміністративне правопорушення від 08.06.2015 р. встановлено, що 05.06.2015 р. директор ТОВ «Павлоградське АТП» ОСОБА_2 не забезпечив доставку техніки на збірний пункт, а саме автобус «Богдан» - 1 од., тим самим порушив ч. 3 ст. 6 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та п. 14 постанови Кабінету Міністрів України від 28.12.2000 р. № 1921.
Також судом апеляційної інстанції встановлено, що рішенням виконавчого комітету Павлоградської міської ради № 487 від 30.07.2014 р. затверджені ліміти вилучення техніки у підприємств, установ та організацій м. Павлоград для комплектування Збройних сил України, інших військових формувань під час мобілізації та у воєнний час. З витягу з додатку до цього рішення вбачається, що у ТОВ «Павлоградське АТП» передбачено вилучення 19 одиниць вантажних автомобілів.
З наряду від 02.06.2015 р. вбачається, що у ТОВ «Павлоградське АТП» відповідачем вимагалось надати автобус «Богдан» - 1 одиниця, проте позивач 02.06.2015 р. відмовився від отримання наряду, про що складено відповідний акт.
Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні встановлює Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», який визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів.
Відповідно до статті 6 цього Закону військово-транспортний обов`язок установлюється з метою задоволення потреб Збройних Сил України, інших військових формувань на особливий період транспортними засобами і технікою і поширюється на центральні та місцеві органи виконавчої влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи і організації, у тому числі на залізниці, порти, пристані, аеропорти, нафтобази, автозаправні станції дорожнього господарства та інші підприємства, установи і організації, які забезпечують експлуатацію транспортних засобів, а також на громадян - власників транспортних засобів.
Порядок виконання військово-транспортного обов`язку визначається Кабінетом Міністрів України.
Порядок відшкодування державою вартості майна чи збитків, яких зазнають центральні та місцеві органи виконавчої влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи і організації, а також громадяни внаслідок вилучення чи примусового відчуження транспортних засобів в особливий період, визначається законом.
Виконання військово-транспортного обов`язку під час мобілізації, якщо не введений правовий режим воєнного чи надзвичайного стану, здійснюється згідно з Мобілізаційним планом України шляхом безоплатного залучення транспортних засобів
підприємств, установ та організацій усіх форм власності для забезпечення потреб Збройних Сил України, інших військових формувань на умовах їх повернення власникам після оголошення демобілізації.
Обсяги транспортних засобів за типами та марками, які планується залучити під час мобілізації, для підприємств, установ та організацій усіх форм власності встановлюються згідно з Мобілізаційним планом України місцевими державними адміністраціями за поданням військових комісаріатів.
Залучення транспортних засобів під час мобілізації здійснюється військовими комісаріатами на підставі рішень місцевих державних адміністрацій, які оформлюються відповідними розпорядженнями.
Приймання-передача транспортних засобів, залучених під час мобілізації, та їх повернення після оголошення демобілізації здійснюються на підставі актів приймання-передачі, в яких зазначаються відомості про власників, технічний стан, залишкову (балансову) вартість та інші необхідні відомості, що дають змогу ідентифікувати транспортні засоби.
Повернення транспортних засобів власнику здійснюється протягом 30 календарних днів з моменту оголошення демобілізації.
Порядок компенсації шкоди, завданої транспортним засобам внаслідок їх залучення під час мобілізації, визначається Кабінетом Міністрів України.
Порядок виконання військово-транспортного обов`язку для задоволення потреб Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, Держспецзв`язку та Держспецтрансслужби (далі - військові формування) на особливий період транспортними засобами і технікою усіх типів і марок вітчизняного та іноземного виробництва, їх повернення під час демобілізації та компенсації шкоди, завданої транспортним засобам і техніці внаслідок їх залучення під час мобілізації визначає Положення про військово-транспортний обов`язок, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1921 від 28.12.2000 р.
Згідно з п. 9 цього Положення з метою виконання військово-транспортного обов`язку ліміти вилучення транспортних засобів і техніки встановлюються, зокрема, районним держадміністраціям, підприємствам, установам та організаціям міст обласного значення - розпорядженнями Ради міністрів Автономної Республіки Крим, обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій за поданням відповідних військових комісаріатів; підприємствам, установам та організаціям, які розташовані в межах території районів, - розпорядженнями районних держадміністрацій за поданням районних (міських) військових комісаріатів.
Районні, Київська та Севастопольська міські, районні у мм. Києві та Севастополі держадміністрації за поданням районних (міських) військових комісаріатів визначають підприємства, установи та організації, на які покладаються завдання з передачі транспортних засобів і техніки для задоволення потреб військових формувань на особливий період.
Обласні держадміністрації за поданням обласних військових комісаріатів визначають підприємства, установи та організації міст обласного значення, на які покладаються зазначені завдання.
Як встановлено пунктом 14 Положення керівник підприємства, установи та організації зобов`язаний: здійснювати разом із представниками військових комісаріатів та військових формувань відбір транспортних засобів і техніки за типами і марками, технічним станом відповідно до наданих зведених або часткових нарядів; забезпечувати дотримання вимог до технічного стану та укомплектованості транспортних засобів і техніки, призначених для задоволення потреб військових формувань на особливий період; утримувати транспортні засоби і техніку, призначені для задоволення потреб військових формувань на особливий період, у стані постійної готовності до передачі військовим формуванням; забезпечувати своєчасну доставку транспортних засобів і техніки, призначених для задоволення потреб військових формувань на особливий період, до визначених пунктів передачі відповідно до часткових нарядів.
Отже, саме місцевими державними адміністраціями визначаються обсяги транспортних засобів за типами та марками, які плануються залучити під час мобілізації.
В даному випадку виконавчим комітетом Павлоградської міської ради затверджено ліміти вилучення техніки під час мобілізації, якими передбачено вилучення у ТОВ «Павлоградське АТП» 19 вантажних автомобілів, а не 1 автобусу, як зазначено в наряді та який підлягав поставці 05.06.2015 р. на збірний пункт Павлоградського ОМВК.
Частиною 1 статті 210-11 КУпАП передбачена відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію у вигляді накладення штрафу на громадян від десяти до тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від тридцяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
У зв`язку з відсутністю у затверджених виконавчим комітетом Павлоградської міської ради лімітах приписів щодо вилучення у ТОВ «Павлоградське АТП» автобусу «Богдан», у ОСОБА_2 як керівника транспортного підприємства відсутній обов`язок передачі автобусу «Богдан» для задоволення потреб Збройних Сил України, відповідно, в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 210-1 КУпАП, у зв`язку з чим є правильним висновок суду першої інстанції про протиправність дій відповідача, а також, що постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення підлягає скасуванню.
Доводи апелянта спростовані приведеними вище обставинами. При цьому колегія суддів зазначає, що Павлоградський ОМВК як суб`єкт владних повноважень у відповідності до ч. 2 ст. 19 Конституції України повинен діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Невідповідність виду транспорту, що підлягає вилученню на потреби мобілізації та який зазначено у рішенні районної державної адміністрації, із видом транспорту, що зазначений у наряді, який виданий відповідачем, дає підстави для висновку про те, що відповідач діяв всупереч наданим повноваженням, відповідно, у позивача не виник обов`язок передачі іншого виду транспорту для потреб мобілізації, ніж зазначено у рішення виконкому Павлоградської міської ради.
З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, постанова прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови не вбачається.
Керуючись ст. ст. 8, 9, 10, 11, 159, 160, 195, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
Апеляційну скаргу тимчасово виконуючого обов`язки військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 на постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17.07.2015 р. в справі № 185/7016/15-а залишити без задоволення.
Постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17.07.2015 р. в справі № 185/7016/15-а за позовом ОСОБА_2 до тимчасово виконуючого обов`язки військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 про визнання дій неправомірними, скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі.

Повний текст ухвали складений 01.09.2015 р.

Головуючий: В.А. Шальєва

Суддя: С.В. Білак

Суддя: Н.А. Олефіренко