Справа № 2/3254/06
Суддя: Багрій В.М.
Дата ухвалення: 2011-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2011 р. Справа № 52875/09

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Багрія В.М.,

суддів Богаченка С.І., Старунського Д.М.,

при секретарі судового засідання Ткач О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України на постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20.09.2006 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України про визнання наказу про звільнення неправомірним, поновлення на службі, стягнення середньомісячної заробітної плати за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И Л А :

У червні 2006 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України про визнання наказу про звільнення неправомірним, поновлення на службі, стягнення середньомісячної заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Позивач посилався на те, що проходив військову службу в Державній прикордонній службі України на посаді інспектора прикордонного контролю відділення прикордонного контролю «Малий Березний» до 24.05.2006 року, коли йому було вручено телеграму, з якої він дізнався, що начальником ЗРУ Державної прикордонної служби України видано наказ №83-ОС від 24.05.2006 року про його звільнення з військової служби за ст. 63 п.»е» Положення про проходження військової служби особами офіцерського складу, прапорщиками ЗС України.

Позивач вважав своє звільнення безпідставним, оскільки за весь період служби він належно виконував свої службові обовязки, неодноразово йому оголошувались подяки, нагороджувався грамотами, жодного дисциплінарного стягнення до нього не застосовувалось. Крім того, його не було ознайомлено з наказом про звільнення. Про існування наказу № 175 від 18.04.2006 року про оголошення ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з військової служби за службовою невідповідністю йому не було відомо.

Позивач просив визнати нечинними п.11 наказу №175 від 18.04.2006 року про оголошення ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з військової служби за службовою невідповідністю та наказ №83-ОС від 24.05.2006 року про звільнення його з військової служби, зобовязати відповідача поновити його на роботі та виплатити середньомісячну заробітну плату за весь час вимушеного прогулу.

Постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20.09.2006 року позов задоволено.

Визнано нечинними п.11 наказу №175 від 18.04.2006 року начальника Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України про оголошення інспектору прикордонного контролю 2-ї категорії відділення прикордонного контролю «Малий Березний» прапорщику ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з військової служби за службовою невідповідністю та наказ №83-ОС від 24.05.2006 року начальника Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України про звільнення інспектора прикордонного контролю 2-ї категорії відділення прикордонного контролю «Малий Березний» прапорщика ОСОБА_1 з військової служби.

Зобовязано Західне регіональне управління Державної прикордонної служби України

поновити ОСОБА_1 на військовій службі в Державній прикордонній службі України на останній займаній ним перед звільненням посаді та виплатити ОСОБА_1 середньомісячну заробітну плату за весь час вимушеного прогулу.

Постанову суду першої інстанції оскаржило Західне регіональне управління Державної прикордонної служби України, подавши на неї апеляційну скаргу.

Апелянт в апеляційній скарзі вказує на те, що постанова суду першої інстанції є незаконною внаслідок неповного зясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду обставинам справи та порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Зокрема, апелянт зазначає, що позивачем були допущені правопорушення, які свідчать про безконтрольність в пункті пропуску, що завдало шкоду нематеріального характеру, іміджу Державної прикордонної служби України, посягнуто на честь і гідність високого звання прикордонника України, а тому вказані правопорушення відповідали такому виду дисциплінарного стягнення.

Суд першої інстанції не взяв до уваги, що вина позивача у вчиненні порушень по службі, за які він був звільнений з військової служби, доведена та прийшов до необґрунтованого висновку про задоволення позову.

Апелянт просить скасувати постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20.09.2006 року та прийняти нову постанову, якою відмовити позивачу в задоволенні позову.

Вислухавши суддю-доповідача, представника апелянта, який апеляційну скаргу підтримав, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не вчинив порушень, за які був звільнений з військової служби, а перебуваючи в добовому наряді по охороні державного кордону України, діяв відповідно до законів та відомчих нормативних актів та в повній мірі виконав покладені на нього обовязки. Відповідач, звільняючи позивача, не врахував його попередньої поведінки та відношення до служби, внаслідок чого неправомірно прийняв оскаржувані накази про звільнення позивача.

З такими висновками суду першої інстанції погодитися не можна.

В справі встановлено, що ОСОБА_1 проходив публічну службу в Державній прикордонній службі України на посаді інспектора прикордонного контролю відділення прикордонного контролю «Малий Березний» у військовому званні прапорщика. Наказом начальника Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 24.05.2006 року №83-ос ОСОБА_2 було звільнено з військової служби на підставі п. «е» Положення про проходження військової служби особами офіцерського складу, прапорщиками (мічманами) Збройних Сил України за службовою невідповідністю. Відповідно до п. 11 наказу начальника Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України № 175 від 18.04.2006 року ОСОБА_3 було оголошено дисциплінарне стягнення у вигляді з військової служби за службовою невідповідністю.

ОСОБА_1 поставлено за провину те, що, перебуваючи в складі добового наряду по охороні державного кордону України з 5.04.2006р. по 6.04.2006 р. в режимі «перевірка документів (вїзд)», він порушив вимоги пп. 104, 162, 163 Інструкції з організації і здійснення прикордонного контролю, затвердженою наказом АДПСУ від 5.10.2004 року № 711 (далі Інструкції) , не дотримавшись правил здійснення прикордонного контролю.

З матеріалів справи видно, що 5.04.2006 року о 21 год.20 хв. на територію України заїхав мікроавтобус «Пежо», реєстраційний номер 2А42900, під керуванням громадянина ОСОБА_4 Делібанта Метіна. Проводячи прикордонний контроль паспорта даного громадянина, ОСОБА_5 виявив відірвання плівки на форзацній сторінці паспорта, про що доповів старшому зміни прикордонного наряду ОСОБА_6, який не організував технічного дослідження паспорта, повернув його ОСОБА_3, а останній, всупереч вимогам п. 163 Інструкції, знаючи, що паспорт іноземного громадянина не пройшов прикордонного контролю, незаконно повернув документ громадянину ОСОБА_4, давши останньому можливість безконтрольно потрапити на територію України.

Порушивши вимоги п. 104 та 162 Інструкції, ОСОБА_3 здійснив оформлення документів громадянина України ОСОБА_7 як водія транспортного засобу марки «Газель» на вїзд на територію України, в той час, як даний громадянин автомашиною не керував, її керування здійснювала інша невстановлена особа, відносно якої не було проведено паспортного контролю.

Вина ОСОБА_3 у вчиненні зазначених порушень по службі знайшла своє ствердження даними службового розслідування за фактом порушення в міжнародному пункті пропуску для автомобільного сполучення «Малий Березний» Чопського прикордонного загону, проведеного на підставі наказу Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 7.04.2006 року № 161, в ході якого встановлено, що інспектор прикордонного контролю прапорщик ОСОБА_8 зазначеними вище діями допустив порушення вимог пп. 104, 162 та 163 Інструкції, за що заслуговує звільнення з військової служби за службовою невідповідністю.

Частково поясненнями самого ОСОБА_3 в процесі службового розслідування, згідно яких він не оспорював факту проведення прикордонного контролю паспортів громадянина ОСОБА_4 Делібанта Метіна та паспортного контролю водія автомашини «Газель».

Поясненнями в суді першої інстанції свідка ОСОБА_9 про те,що прапорщик ОСОБА_3 того числа, на його запитання відносно автомашини «Пежо», яка знаходилася в зоні митного контролю, відповів, що вона затримана в звязку з не проходженням встановлених видів контролю, а паспорт її водія має технічні пошкодження. В мікроавтобусі марки «Газель» знаходилося двоє осіб водій та громадянин ОСОБА_10

Постановою Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 23.06.2006 року в справі ОСОБА_11 за його позовом до цього ж відповідача про скасування дисциплінарних стягнень, згідно якої суд прийшов до висновку про наявність неякісного та не в повному обсязі виконання своїх посадових обовязків того числа як старшим зміни прикордонних нарядів, так і окремими інспекторами прикордонного контролю. Суттєвим порушеннями є проходження митного контролю вантажу, завезеного громадянином ОСОБА_4, без проходження ним паспортного контролю, оформлення громадянина України ОСОБА_7 як водія транспортного засобу марки «Газель» та не оформлення особи, яка дійсно знаходилася за кермом мікроавтобусу. Відповідальність за вказані правопорушення повинні нести безпосередні виконавці, а, отже, як вважає колегія суддів, в даному випадку позивач ОСОБА_3

Колегія суддів, в звязку з наведеним, не ставить під сумнів ту обставину, що кермом мікроавтобуса «Газель» перебувала інша особа, яка з вини позивача не пройшла паспортний контроль.

За таких обставин відповідач мав право застосувати дисциплінарне стягнення до позивача в звязку з вчиненням ним порушень по службі, які мали місце 5-6.04.2006 року.

Відповідно до п. «є» Положення про проходження військової служби відповідними категоріями військовослужбовців, затвердженого Указом Президента України від 7.11.2001 року № 1053/2001, в редакції, чинній на момент звільнення позивача з військової служби, особи офіцерського складу, прапорщики (мічмани), які проходять службу за контрактом, звільняються з військової служби за службовою невідповідністю.

Аналіз доказів в справі свідчить про наявність у позивача правових підстав для звільнення позивача з військової служби з наведених вище підстав.

При цьому було дотримано встановленої п. «є» ст. 62 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України процедури звільнення військовослужбовців з військової служби.

Суд першої інстанції зазначених вимог закону та обставин справи не врахував, прийшовши до помилкового висновку про безпідставне звільнення позивача, оскільки той не вчинив порушення по службі та належно виконував обовязки по охороні державного кордону України.

В силу наведеного постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову в позові з наведених вище підстав.

При цьому колегія суддів приймає до уваги пояснення представника відповідача в судовому засіданні суду апеляційної інстанції в тій частині, що після прийняття судового рішення про поновлення на посаді ОСОБА_3 був поновлений в 2006 році на аналогічній посаді у відповідача, з чим погодився, оскільки дій відповідача не оскаржував в установленому законом порядку, а в 2008 році в звязку з закінченням строку контракту, добровільно звільнився з військової служби і з тих пір питання про поновлення його на військовій службі в прикордонних військах не ставив.

Заперечення позивача в тій частині, що порушень по службі він не вчиняв , добросовісно відносився до виконання своїх обовязків, що відповідач безпідставно застосував дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з військової служби, зазначених вище висновків не спростовують. Наявність заохочень по службі позивача не є підставою для виключення його відповідальності за вчиненні порушення по службі, тому підставою для задоволення позову бути не можуть.

Керуючись ст.ст. 160 ч.3, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України задоволити.

Постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20.09.2006 року по справі № 2а-3254/06 скасувати та прийняти нову постанову, якою позивачу в задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: В.М. Багрій

Судді : С.І. Богаченко

ОСОБА_12

Повний текст виготовлено 11.02.2011 р.