Справа № 2а-2808/10/0370
Суддя: Багрій В.М.
Дата ухвалення: 2011-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2011 р. Справа № 37392/10

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Багрія В.М.,
суддів Богаченка С.І., Старунського Д.М.,
при секретарі судового засідання Ткач О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 11.11.2010 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування наказів, поновлення на посаді та виплату грошового забезпечення за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И Л А :
У жовтні 2010 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Луцького прикордонного загону Державної прикордонної служби України про скасування наказів, поновлення на посаді та виплату грошового забезпечення за час вимушеного прогулу.

Позивач посилався на те, що наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 №297-ос від 19.08.2010 року «По особовому складу» позивач був звільнений з військової служби через службову невідповідність за пунктом «е» ч.6 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та цього ж числа виключений із списків особового складу частини.

Позивач вважав своє звільнення протиправним, оскільки, при його звільненні були порушені вимоги ч.2 ст. 86 Дисциплінарного статуту Збройних сил України, п.30 Інструкції про порядок проведення службового розслідування у Державній прикордонній службі України. Зокрема, під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду відповідачем не були враховані характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

Позивач просив визнати протиправним та скасувати п.4 наказу відповідача №795 від 20.07.2010 року «Про результати службового розслідування», наказ відповідача №297-ос від 19.08.2010 року «По особовому складу» в частині звільнення позивача з військової служби, поновити його на посаді інспектора прикордонної служби 3 категорії 2 відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » 3 категорії та стягнути з відповідача на його користь грошове забезпечення за час вимушеного прогулу.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 11.11.2010 року позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано п.4 наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 №795 від 20.07.2010 року «Про результати службового розслідування».

Визнано протиправним та скасовано наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 №297-ос від 19.08.2010 року «По особовому складу» в частині звільнення ОСОБА_1 з військової служби та виключення із списків особового складу частини.

Поновлено ОСОБА_1 на посаді інспектора прикордонної служби 3 категорії 2 відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » 3 категорії (тип Б) з 19.08.2010 року.

Стягнуто з Луцького прикордонного загону на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу в розмірі 6069,33 грн.

Постанову суду першої інстанції оскаржив ІНФОРМАЦІЯ_3 , подавши на неї апеляційну скаргу.

Апелянт в апеляційній скарзі вказує на те, що постанова суду першої інстанції є незаконною внаслідок неповного з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду обставинам справи та порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Зокрема, апелянт зазначає, що видаючи оскаржувані накази начальник Луцького прикордонного загону діяв у межах наданих йому повноважень, у спосіб визначений законом, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано та неупереджено. Тобто, такі накази є законними та правомірними і скасуванню не підлягають.

Крім того, позивач пропустив строк звернення до суду, визначений ст. 99 КАС України та не надав суду доказів про поважність причин пропуску такого.

Апелянт просить скасувати постанову Волинського окружного адміністративного суду від 11.11.2010 року та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позову.

Вислухавши суддю-доповідача, представника апелянта, який апеляційну скаргу підтримав, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги позивача, Волинський окружний адміністративний суд виходив з того, що ОСОБА_1 під час несення прикордонної служби вимоги відповідних нормативно-правових актів порушив формально, службу ніс з врахуванням значного фізичного навантаження протягом 24 год. без відпочинку, при застосуванні дисциплінарного стягнення відповідачем не було враховано характер та обставини вчиненого правопорушення, попередня поведінка військовослужбовця. Звільнення позивача з військової служби проведено в період його тимчасової непрацездатності та перебування у відпустці.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погодитися не може з таких підстав.

ОСОБА_1 проходив військову службу за контрактом у військовому званні старший сержант на посаді інспектора прикордонної служби 3 категорії 2 відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » 3 категорії (тип Б).
Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 № 795 від 20.07.2010 року «Про результати службового розслідування» позивач був звільнений з військової служби за службовою невідповідністю.

Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 № 297-ос від 19.08.2010 року ОСОБА_1 звільнено з військової служби за контрактом за ст. 26 ч. 6 п. «е» Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (через службову невідповідність) та виключено зі списків військової частини 19.08.2010 року.

Службовим розслідуванням, призначеним наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 10.07.2010 року № 752, встановлено, що 17.06.2010 року у пункті пропуску для залізничного сполучення «Заболоття» мав місце факт пропуску через державний кордон на в`їзд на територію України громадянина Республіки Бєларусь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який перебуває на обліку осіб, яким не дозволяється в`їзд в Україну.
Перевірку документів зазначеного громадянина здійснював старший сержант ОСОБА_1 , який знаходився в прикордонному наряді з перевірки документів. При цьому ОСОБА_1 порушив вимоги пп. 149 та 151 Інструкції з організації оперативно-службової діяльності відділу прикордонної служби Державної прикордонної служби України (ч. 2), затвердженої наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України № 1040 від 29.12. 2009 року, а також п. 7 Алгоритму роботи контролера під час перевірки документів у осіб, які прямують через державний кордон, з використанням КАПК, розділу 3 Тимчасової інструкції про порядок використання в службовій діяльності ПВ України комплексу автоматизації паспортного контролю «Гарт 1/П», затвердженої наказом голови Держкомкордону № 318 від 31.07.1998 року.

Факт вчинення позивачем порушення вимог зазначених нормативно-правових актів стверджується матеріалами зазначеного службового розслідування, в тому числі і поясненнями самого ОСОБА_1 , який порушення з свого боку під час пропуску на територію України іноземця, якому в`їзд в Україну заборонений, не заперечив і повністю підтвердився під час розгляду справи в суді першої інстанції.

В зв`язку з цим колегія не може визнати обґрунтованим висновок суду про формальність вчинення позивача порушення по службі, оскільки факт порушення мав місце, що призвело до негативних наслідків незаконного пропуску на територію України громадянина іншої держави, в`їзд в Україну якому заборонено.

Далі, як вважає суд першої інстанції, позивач ніс службу безперервно на протязі 24 год., був фізично стомленим, що стало однією з умов допущення порушення по службі.

Проте, відповідно до ч. 3 ст. 199 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та п.5 ст. 10 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», військові навчання, походи кораблів, бойові стрільби та бойове чергування, несення служби в добовому наряді та інші заходи, пов`язані із забезпеченням боєготовності військових частин, здійснюється без обмеження загальної тривалості робочого часу.

Це означає, що позивач, перебуваючи в бойовому наряді по охороні Державного кордону України, зобов`язаний був забезпечити належне виконання своїх обов`язків. У випадку хвороби, погіршення самопочуття, відповідно до статуту він був зобов`язаний повідомити про це свого безпосереднього начальника, чого він не зробив.

За таких обставин відповідач відповідно до положень ст.. 8, п. «и» ст.. 51, п. «ж» 59 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України мав право застосувати стягнення до позивача у вигляді звільнення з військової служби за контрактом за службовою невідповідністю, чим він і скористувався. При цьому дотримав вимог закону щодо врахування обставин і характеру вчиненого порушення, його наслідки, попередню поведінку позивача та інші обставини.

З матеріалів справи видно, що ОСОБА_1 перебував у щорічній відпустці з 20.07. по 18.08.2010 року включно, під час якої захворів, про що керівництво Луцького прикордонного загону не повідомив, з рапортом про продовження відпустки не звернувся. Тому відповідачу про факт хвороби позивача не було відомо, внаслідок чого ОСОБА_1 виключений зі списків військової частини з 19.08.2010 року. Дана обставина не є підставою для визнання звільнення позивача з військової служби незаконним, оскільки при умові звернення позивача з поданням відповідних медичних документів відповідач вправі змінити йому дату виключення з військової частини.

Таким чином, оскаржувані накази відповідача про звільнення з військової служби позивача відповідають вимогам чинного законодавства, тому підстав для задоволення позову колегія суддів не вбачає.

Суд першої інстанції на вказані обставини належної уваги не звернув, внаслідок чого,з порушенням норм матеріального права, безпідставно прийшов до висновку про задоволення позову. Тому оскаржувана постанова суду підлягає скасуванню з прийняттям нової про відмову позивачу в задоволенні його позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 160 ч.3, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Луцького прикордонного загону Державної прикордонної служби України задоволити.

Постанову Волинського окружного адміністративного суду від 11.11.2010 року по справі № 2а-2808/10 скасувати та прийняти нову постанову, якою ОСОБА_1 в позові відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: В.М. Багрій

Судді : С.І. Богаченко

Д.М. Старунський

Повний текст виготовлено 18.02.2011 р.