Справа № 2а-38/09
Суддя: Ніколін В.В.
Дата ухвалення: 2011-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2011 р. Справа № 28020/09

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Ніколіна В.В.,

суддів Заверухи О.Б, ОСОБА_1,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Костопільського районного суду Рівненської області від 23.04.2009 року у справі за позовом ОСОБА_2 до державного інспектора праці Територіальної державної інспекції праці у Рівненській області ОСОБА_3 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення від 18 грудня 2008 року, -

ВСТАНОВИЛА :

В січні 2009 року ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до державного інспектора праці Територіальної державної інспекції праці у Рівненській області ОСОБА_3 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення від 18 грудня 2008 року.

В позові ОСОБА_2 покликається на те, що Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» 5 квітня 2007 року N 877-V визначено правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов'язки та відповідальність суб'єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю). Дія зазначеного закону поширюється і на Державний департамент нагляду за додержання законодавства про працю, що випливає із ст. 2 Закону та підтверджено Державним комітетом України з питань регуляторної політики та підприємництва у листі від 10.07.2008 р. №5811.

Згідно ст. 4 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» орган державного нагляду (контролю) не може здійснювати державний нагляд (контроль) у сфері господарської діяльності, якщо закон прямо не уповноважує такий орган на здійснення державного нагляду (контролю) у певній сфері господарської діяльності та не визначає повноваження такого органу під час здійснення державного нагляду (контролю). Виключно законами встановлюються органи, уповноважені здійснювати державний (нагляд) контроль у сфері господарської діяльності; спосіб здійснення державного нагляду (контролю).

Державний нагляд (контроль) здійснюється у двох формах - планово чи позапланово із відповідними правовими наслідками їх здійснення.

Із тексту листа на проведення перевірки, який було одержано, не можна було зробити висновок про вид перевірки (плановий чи позаплановий), що мала провести Територіальна державна інспекція праці, не вказано законну підставу для проведення такої перевірки. Закон України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» розділяє та встановлює чіткий порядок здійснення планового (ст.5) та позапланового (ст.6) заходу зі здійсненням державного нагляду (контролю).

Для проведення перевірки відповідачкою не надано достатніх розпорядчих документів для її допуску до проведення. А ст. 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» передбаченого, що суб'єкт господарювання має право не допускати посадових осіб органу державного нагляду (контролю) до здійснення заходу, якщо вони не пред'явили документів, передбачених цією статтею. Лист державного інспектора праці ОСОБА_3 не є достатнім розпорядчим документом для допуску до проведення перевірки. А тому я обґрунтовано прийняв рішення про не допуск державного інспектора до проведення перевірки через відсутність законних підстав та ненадання необхідних розпорядчих документів, як того вимагає вказаний вище закон. Тим більше закон не зобов'язує надавати документи, якщо відсутні підстави для проведення перевірки.

Оскаржуваною постановою Костопільського районного суду Рівненської області від 23.04.2009 року у задоволенні позовної заяви ОСОБА_2 до державного інспектора праці Територіальної державної інспекції праці у Рівненській області ОСОБА_3 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення від 18 грудня 2008 року - відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі позивач просить зазначену постанову скасувати та прийняти нову, якою задоволити позовні вимоги в повному обсязі, покликаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Вимоги за апеляційною скаргою обґрунтовує тим, що 22 листопада 2008 р. на адресу директора ТОВ «Костопільський фанерний завод» надійшов лист за підписом заступника начальника відділу №2 державного інспектора праці Територіальної державної інспекції праці у Рівненській області ОСОБА_3, у якому зазначалося, що 25.11.2008 р. в приміщенні підприємства буде здійснено перевірку додержання законодавства про працю. Для перевірки слід подати документи згідно наведеного переліку.

На даний лист було підготовлено відповідь за № 367 від 28.11.2008 р., у якій було зазначено, що ТОВ «Костопільський фанерний завод» не вбачає достатніх правових підстав для допуску посадової особи територіальної державної інспекції праці до проведення перевірки.

01 грудня 2008 року державним інспектором праці Територіальної державної інспекції праці у Рівненській області ОСОБА_3 у зв'язку із створенням перешкод державному інспектору праці для проведення перевірки за додержанням законодавства про працю, загальнообов'язкове державне соціальне страхування шляхом ненадання необхідних матеріалів для проведення перевірки (статут ТОВ «Костопільський фанерний завод», колективного договору, Правил внутрішнього трудового розпорядку, Положення про оплату праці, трудових книжок працівників, штатного розпису, наказів на прийом-звільнення працівників, документів про нарахування та виплату заробітної плати в ТОВ «Костопільський фанерний завод») на директора ТОВ «Костопільський фанерний завод» ОСОБА_2 складено протокол про адміністративне правопорушення №17-02-026/0054.

У листі за підписом відповідача з вих. № 2609 від 04.12.2008 р. вказувалося, що не було надано державному інспектору праці для ознайомлення статут підприємства, колективний договір, правила внутрішнього трудового розпорядку, положення про оплату праці, трудові книжки, штатний розклад, накази про прийом-звільнення працівників, документи про нарахування та виплату заробітної плати та конкретні дані про кількість працюючих та звільнених працівників. Тим самим позивач створив перешкоди інспектору праці у виконанні покладених на посадову особу завдань і 08.12.2008 р. у приміщенні ТОВ «Костопільський фанерний завод» проводитиметься розгляд справи про адміністративне правопорушення.

Тим самим відповідач визнав, що дійсною метою проведення перевірки інспектора праці є представлення йому для ознайомлення запитуваного переліку документів.

Між тим, згідно п.12 Конвенції Міжнародної організації праці N 81 1947 року про інспекцію праці у промисловості й торгівлі інспектори праці мають право іі) вимагати надання будь-яких книг, реєстрів або інших документів, ведення яких приписано національним законодавством з питань умов праці, з метою перевірки їхньої відповідності правовим нормам, і знімати копії з таких документів або робити з них витяги.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» 5 квітня 2007 року N 877-У визначено правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов'язки та відповідальність суб'єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю). Дія зазначеного закону поширюється і на Державний департамент нагляду за додержання законодавства про працю, що випливає із ст. 2 закону та підтверджено Державним комітетом України з питань регуляторної політики та підприємництва у листі від 10.07.2008 р. №5811.

Згідно ст. 4 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» орган державного нагляду (контролю) не може здійснювати державний нагляд (контроль) у сфері господарської діяльності, якщо закон прямо не уповноважує такий орган на здійснення державного нагляду (контролю) у певній сфері господарської діяльності та не визначає повноваження такого органу під час здійснення державного нагляду (контролю). Виключно законами встановлюються органи, уповноважені здійснювати державний (нагляд) контроль у сфері господарської діяльності; спосіб здійснення державного нагляду (контролю).

Для проведення перевірки відповідачем не надано достатніх розпорядчих документів для її допуску до проведення. А ст. 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» передбаченого, що суб'єкт господарювання має право не допускати посадових осіб органу державного нагляду (контролю) до здійснення заходу, якщо вони не пред'явили документів, передбачених цією статтею. Лист державного інспектора праці ОСОБА_3 не є достатнім розпорядчим документом для допуску до проведення перевірки. А тому я обґрунтовано прийняв рішення про не допуск державного інспектора до проведення перевірки через відсутність законних підстав та ненадання необхідних розпорядчих документів, як того вимагає вказаний вище закон. Тим більше закон не зобов'язує надавати документи, якщо відсутні підстави для проведення перевірки.

Сторони по справі належним чином судом були повідомлені, однак з невідомих для суду причин не з'явилися в зал судового засідання, а тому відповідно до ч. 1 ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подана скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Відмовляючи в позові ОСОБА_2 до державного інспектора праці Територіальної державної інспекції праці у Рівненській області ОСОБА_3 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення від 18 грудня 2008 року суд першої інстанції виходив з того, що при здійсненні перевірок державним інспектором праці повинні застосовуватися норми Конвенції № 81 Міжнародної організації праці 1947 року про інспекцію праці у промисловості й торгівлі, а не Закону України "Про основні засади державного нагляду ( контролю ) у сфері господарської діяльності", тобто право державних інспекторів праці на проведення перевірок закріплене в Конвенції № 81 і така перевірка та витребування необхідних документів може здійснюватися без попереднього повідомлення про перевірку та по пред'явленню лише посвідчення державного інспектора праці.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку колегії суддів, відповідають нормам матеріального права.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою державного інспектора праці Територіальної державної інспекції праці у Рівненській області ОСОБА_3 від 18 грудня 2008 року на позивача було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 200 грн. за вчинення правопорушення, відповідальність за яке передбачено ст. 188-6 КУпАП, а саме - за створення перешкод державному інспектору праці для проведення перевірки додержання законодавства про працю шляхом ненадання необхідних матеріалів для перевірки.

Підставою для винесення постанови про притягнення позивача до адмінвідповідальності був протокол про адміністративне правопорушення від 01 грудня 2008 року, складений державним інспектором праці Територіальної державної інспекції праці у Рівненській області ОСОБА_3

Колегією суддів встановлено, що відповідач є працівником Державного департаменту нагляду за додержанням законодавства про працю, який є урядовим органом державного управління і діє в складі Міністерства праці та соціальної політики України.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов'язки та відповідальність суб'єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначає Закон України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності".

Відповідно до абзацу другого статті 1 вищеназваного Закону державний нагляд ( контроль ) - це діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, органів місцевого самоврядування, інших органів в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб'єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема, належної якості продукції, робіт та послуг, прийнятного рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Статтею 3 Закону України "Про основні засади державного нагляду ( контролю ) у сфері господарської діяльності" визначено основні принципи державного нагляду (контролю). Згідно з абзацами першим і дванадцятим статті 3 Закону державний нагляд (контроль ) здійснюється за принципом дотримання умов міжнародних договорів України.

Стаття 15 Закону України "Про міжнародні договори України" регулює питання щодо дотримання міжнародних договорів України. Так, відповідно до цієї статті Закону чинні міжнародні договори України підлягають сумлінному дотриманню Україною відповідно до норм міжнародного права.

Відповідно до частини першої статті 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Статтею 19 Закону "Про міжнародні договори України", яка регулює питання щодо дії міжнародних договорів України на території України, встановлено, що чинні міжнародні договори України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства і застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства. Якщо міжнародним договором України, який набрав чинності в установленому порядку, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені у відповідному акті законодавства України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Законом України від 8 вересня 2004 року № 1985-ІУ ратифіковано Конвенцію № 81 Міжнародної організації праці 1947 року про інспекцію праці у промисловості й торгівлі, прийняту 11 липня 1947 року.

Статтями першою-третьою вищеназваної Конвенції № 81 передбачено, що кожний член Міжнародної організації праці, для якого ця Конвенція є чинною, повинен забезпечувати систему інспекції праці на промислових підприємствах. Система інспекції праці на промислових підприємствах застосовується до всіх підприємств, щодо яких інспектори зобов'язані забезпечити застосування правових норм щодо умов праці та охорони працівників під час їхньої роботи. Завданнями системи інспекції праці є забезпечення застосування правових норм у галузі умов праці та охорони працівників під час їхньої роботи, як, наприклад, норм щодо тривалості робочого дня, заробітної плати, безпеки праці, охорони здоров'я і добробуту, використання праці дітей і підлітків та з інших подібних питань, у тій мірі, в якій інспектори праці повинні забезпечувати застосування таких норм.

Відповідно до ст.12 Конвенції № 81 Міжнародної організації праці 1947 року про інспекцію праці у промисловості й торгівлі інспектори праці, забезпечені відповідними документами, що засвідчують їхні повноваження, мають право :

а) безперешкодно, без попереднього повідомлення і в будь-яку годину доби проходити на будь-яке підприємство, яке підлягає інспекції;

б) здійснювати будь-який огляд, перевірку чи розслідування, які вони можуть вважати необхідними для того, щоб переконатися у тому, що правові норми суворо

дотримуються;

в) вимагати надання будь-яких книг, реєстрів або інших документів, ведення яких

приписано національним законодавством з питань умов праці, з метою перевірки

їхньої відповідності правовим нормам і знімати копії з таких документів або робити

з них витяги.

Таким чином, при здійсненні перевірок державним інспектором праці повинні застосовуватися норми Конвенції № 81 Міжнародної організації праці 1947 року про інспекцію праці у промисловості й торгівлі, а не Закону України "Про основні засади державного нагляду ( контролю ) у сфері господарської діяльності", тобто право державних інспекторів праці на проведення перевірок закріплене в Конвенції № 81 і така перевірка та витребування необхідних документів може здійснюватися без попереднього повідомлення про перевірку та по пред'явленню лише посвідчення державного інспектора праці.

З огляду на вищевказане, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та приходить до висновку, що постанова державного інспектора праці Територіальної державної інспекції праці у Рівненській області ОСОБА_3 від 18 грудня 2008 року про накладання адміністративного стягнення на ОСОБА_2 була винесена державним інспектором праці відповідно до його компетенції і відсутні підстави для її скасування.

А тому висновки суду першої інстанції відповідають нормам матеріального та процесуального права.

На підставі наведеного колегія судів прийшла до висновку, що судом першої інстанції, при винесені оскаржуваної постанови вірно дано правову оцінку обставинам справі та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що згідно ст. 200 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Костопільського районного суду Рівненської області від 23.04.2009 року у справі № 2а-38/09 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду у порядку адміністративного судочинства протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий В.В. Ніколін

Судді О.Б. Заверуха

ОСОБА_1