Справа № 2а-2615/09/1370
Суддя: Ніколін В.В.
Дата ухвалення: 2011-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.02.11 № 32237/09/

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Ніколіна В.В.,

суддів Любашевського В.П., Заверухи О.Б.,

при секретарі судового засідання Грищишин Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Миколаївському районі на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 13.05.2009 року у справі за позовом Управління Пенсійного фонду України в Миколаївському районі до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Миколаївському районі про спонукання до дій, -

ВСТАНОВИЛА :

У квітні 2009 року Управління Пенсійного фонду України в Миколаївському районі звернувся до суду з адміністративним позовом до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Миколаївському районі про зобов'язання відповідача в акт звірки допомогу на поховання ОСОБА_1 в сумі 1088 грн.

В позові Управління Пенсійного фонду України в Миколаївському районі покликається на те, що відділенням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків відхилено суму допомоги на поховання, виплачену сім"ї померлого пенсіонера, який отримував пенсію по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсію у зв"язку із втратою годувальника, або особі, яка здійснила поховання, у частині, що підлягає відшкодуванню Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України та підписано акт звірки без згаданої суми допомоги, мотивуючи відмову тим, що між смертю та хворобою пенсіонера відсутній причинний зв"язок. Вважає дії Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та профзахворювань в Миколаївському районі Львівської області по відхиленню та не прийняттю до відшкодування витрат Пенсійного Фонду по виплаченій допомозі на поховання, виплаченій сім"ї померлого пенсіонера, який отримував пенсію по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, що підлягає відшкодуванню Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України такими, що не відповідають вимогам чинного законодавства.

Оскаржуваною постановою Львівського окружного адміністративного суду від 13.05.2009 року в позові Управління Пенсійного фонду України в Миколаївському районі до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Миколаївському районі про спонукання до дій відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі Управління Пенсійного фонду України в Миколаївському районі просить зазначену постанову скасувати, якою задоволити позовні вимоги, покликаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Вимоги за апеляційною скаргою обґрунтовує тим, що судом порушено ст. 53 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" №1058-ІУ, п. 5 Порядку відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, пов"язаних з виплатою пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв"язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.

У судовому засіданні 13.05.2009 року судом оголошена вступна та резолютивна частини оскаржуваної постанови. Складання постанови у повному обсязі було відкладено в порядку ч. 3 ст.160 КАС України.

Суд мотивує своє рішення тим, що вимога про спонукання до вчинення лій не врегульовує спірних відносин, які виникли в даному випадку, так як встановлений порядок підписання актів звірки розрахунків розрахований на відсутність спору. Крім того, позивачем не подано жодних доказів в підтвердження причинно-наслідкового зв'язку між смертю гр. ОСОБА_1 та отриманою ним виробничою травмою.

У зв'язку зі смертю гр. ОСОБА_1 в листопаді місяці 2008 року управління Пенсійного фонду України в Миколаївському районі Львівської області відповідно до ст. 53 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року №1058-ІУ (далі - Закон-1058) виплатило допомогу на поховання у розмірі 1088 грн. Однак, відповідач відмовився прийняти до відшкодування виплачену допомогу на поховання, зазначаючи, що відсутній причинно-наслідковий зв'язок між смертю і трудовим каліцтвом або професійним захворюванням.

При цьому відповідач посилається на Порядок проведення витрат на поховання у разі смерті потерпілого від нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання (далі - Порядок), затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 11.07.2001 № 826 та на ст. 34 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" від 23.09.1999 року (даті - Закон-1105). ФССНВ довільно тлумачить названий зміст Порядку і ст. 34 Закот-1105. зазначаючи, що у Постанові чітко вказано, що допомога на поховання відшкодовується Фондом тільки у тому випадку, якщо смерть настала за наслідками раніше отриманого нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, що підтверджено висновками спеціальних медичних закладів.

Однак, в даному Порядку йдеться про відшкодування витрат на поховання, які включають в себе: саме поховання; придбання одягу, взуття, інших предметів для похорону; організацію поминального обіду; релігійні обряди; виготовлення і встановлення пам'ятників та огорож тощо.

Допомогу на поховання, про яку йдеться у даній справі, управління Пенсійного фонду України в Миколаївському районі Львівської області виплатило відповідно до ст. 53 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" №1058-іУ та постанови Кабінету Міністрів України від 27.12.01р. № 1753 "Про розмір допомоги на поховання" (далі Постанова-1753) у зв"язку зі смертю гр. ОСОБА_1 в листопаді місяці 2008 року, а не відповідно до ст. 34 Закону-1105 та постанови Кабінету Міністрів України від 11.07.01 №826 "Про затвердження Порядку проведення витрат на поховання у разі смерті потерпілого від нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання" (далі - Постанова-826).

Підпунктом б) п. 1 Постанови-1753 встановлено, що у разі смерті пенсіонера надається допомога на поховання в розмірі двомісячної пенсії померлого, але не менше як 150 грн., за рахунок коштів, з яких виплачувалася пенсія.

Відповідно до п. 7 Порядку виплати допомоги на поховання, затвердженого наказом Міністерства соціального захисту населення України, Міністерства фінансів України, Міністерства праці України, Державного комітету по житлово-комунальному господарству України, Фонду соціального страхування України, Пенсійного фонду України від 02.11.94р. №193/107/61/88/08-14-627/44 (в редакції наказу від 29.10.96 №148/232/88/95/08-14-759/123) та зареєстрованого в Мін'юсті 28.03.97р. за №99/1903 (далі Порядок-99/1903) дана допомога надається органами, що призначають пенсію, за місцем проживання померлого і виплачується за рахунок коштів, з яких виплачувалась пенсія, органами, що проводять її виплату.

Пенсія по інвалідності від трудового каліцтва ОСОБА_1 виплачувалась Пенсійним фондом та в подальшому, відповідно до Порядку відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійних захворювань та пенсій у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, затвердженого постановою правління ПФ України та правління ФССНВ України від 03.03.2003 року за №5-4 та від 04.03.2003 року за №4, зареєстрованого в Міністерстві юстиції 16.05.2003 року (далі Порядок 5-4/4) відшкодовувалася відповідачем.

Тобто, пенсія п. Шептицькому Б.М. виплачувалась з коштів Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань.

Апелянт вважає, що судом довільно трактується механізм відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань Пенсійному фонду України витрат, пов"язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійних захворювань.

Порядок 5-4/4 визначає, що відшкодування Пенсійному фонду України понесених ним витрат відбувається на централізованому рівні.

Так, відповідно до п.5 Порядку 5-4/4 органи Пенсійного фонду України щомісяця, до 10 числа місяця, наступного за звітним, на підставі списку осіб, яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв'язку із втратою годувальника, проводять з відділеннями виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків звірку витрат за особовими справами потерпілого, складають акт щомісячної звірки витрат за особовими справами потерпілих, у якому визначають загальну суму витрат, що підлягає відшкодуванню, та до 15 числа місяця, наступного за звітнім, подають його відповідно головним управлінням Пенсійного фонду і управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків.

Пунктом 6 Порядку передбачено, що головні управління Пенсійного фонду України та управління виконавчої дирекції Фонду на підставі акту щомісячної звірки витрат за особовими справами потерпілих, узагальнюють і узгоджують довідку про відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків Пенсійному фонду України витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності та пенсій у зв'язку із втратою годувальника, та до 20 числа місяця, наступного за звітнім, подають її відповідно до Пенсійного фонду України та Фонду соціального страхування від нещасних випадків.

Фонд соціального страхування від нещасних випадків на підставі довідки головних управлінь Пенсійного фонду України та управлінь виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на централізованому рівні до 25 числа місяця, наступного за звітнім, перераховують відповідні кошти Пенсійному фонду України ( п.7 Порядку 5-4/4).

Таким чином, перерахування коштів відбувається на централізованому рівні і тільки тих сум, які включені в акт, складений на територіальному рівні і зазначених в узгодженій довідці.

Отже, посилання суду на те, що Порядок 5-4/4 не врегульовує спірних відносин, які виникли у даному випадку, є безпідставним, адже даний Порядок визначає власне механізм відшкодування ФССНВВ Пенсійному фонду України понесених ним витрат, не вказуючи на спір чи його відсутність, тому якщо в щомісячний Акт звірки виплачена Пенсійним фондом сума не включена, то вона і не буде відшкодована на централізованому рівні.

Судом також невірно зазначено, що позивачем не подано жодних доказів в підтвердження причинно-наслідкового зв'язку між смертю гр. ОСОБА_1 та отриманою ним виробничою травмою. Для оформлення допомоги на поховання органам Пенсійного фонду подається заява та довідка про смерть, видана органами реєстрації записів актів громадянського стану (п.15 Порядку-99/1903).

Допомога на поховання згідно з поданою довідкою про смерть від 16.11.2008р. за №19 була виплачена гр. ОСОБА_2, яка здійснила поховання, що підтверджується довідкою виданою виконкомом Великогорожанківської сільської ради Миколаївського району Львівської області від 16.11.2008 року №19.

Дана довідка про смерть надана суду і в ній не передбачено здійснювати запис про причину смерті. Водночас повідомляємо, що відповідно до ст.4 Закону України "Про органи реєстрації актів громадянського стану" від 24.12.93 №3807 (далі Закон-3807) діяльність органів реєстрації актів громадянського стану ґрунтується на принципах додержання законності, захисту прав і законних інтересів громадян та держави. додержання таємниці реєстрації актів громадянського стану, своєчасного і належного документального оформлення проведеної реєстрації. Інформація, яка міститься в акті громадянського стану, є конфіденційною, має обмежений доступ і розголошенню не підлягає.

Таким чином, в управлінні наявна довідка про смерть яка і є підставою для одержання допомоги на поховання в якій не вказується причина смерті, а вимагати таку інформацію в органах реєстрації актів громадянського стану немає підстав, оскільки дана інформація є конфіденційною, має обмежений доступ і розголошенню не підлягає. Тим паче, що питання такого зв"язку для відшкодування ФССНВ допомоги на поховання є предметом спору, за вирішенням якого Пенсійний фонд звернувся до суду.

Отже, щодо надання доказів настання смерті інваліда ОСОБА_1 внаслідок раніше отриманого каліцтва немає законних підстав.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подана скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Відмовляючи в позові Управлінню Пенсійного фонду України в Миколаївському районі, суд першої інстанції виходив з того, що пунктом 5 "Порядку відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, пов'язаних з виплатою пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання", затвердженого Постановою правління ПФУ та правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 04.03.2003р. № 5-4/4 передбачено, що органи Пенсійного фонду щомісяця до 10 числа місяця наступного за звітним, на підставі списку осіб, яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання. водять з відділеннями виконавчої дирекції Фонду в районах та в містах обласного значення звірку витрат за особовими справами потерпілих та складають акт щомісячної звірки у якому зазначають загальну суму витрат, що підлягають відшкодуванню. Відповідні акти через вищестоящі управління передаються в Пенсійний фонд та виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, де на централізованому рівні здійснюються розрахунки та проводяться стягнення пенсійних витрат.

Тобто, позивач по справі обрав спосіб захисту своїх прав, який не відповідає змісту прав Управління Пенсійного фонду України щодо понесених ним витрат.

Порядок відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, затверджений постановою Правління Пенсійного фонду України та Правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 04.03.03р. № 5-4/4, не врегульовує спірних відносин, які виникли у даному випадку, оскільки встановлене ним правило підписання актів звірки розрахунків розраховано на відсутність спору.

У випадку відсутності згоди між Фондами щодо підписання таких актів з боку Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України про відшкодування виплачених сум пенсій, спір вирішується в судовому порядку, шляхом пред'явлення позову про стягнення цих сум, а не шляхом пред'явлення вимог про підписання актів звірки.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції прийшов до висновку, що вимоги позивача необґрунтовані та не підлягають до задоволення. За таких обставин, в задоволенні позову слід відмовити.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають нормам матеріального та процесуального права та є не вірними.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до акту щомісячної звірки витрат по особових справах потерпілих, яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання за листопад 2008 року, складених Управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївському районі Львівської області, сума витрат на поховання ОСОБА_1 склала 1088 грн.

Зазначена сума пенсій була виплачена Управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївському районі Львівської області та не прийнята до заліку відповідачем, в зв'язку з тим, що смерть потерпілого не пов'язана з отриманою травмою на виробництві.

Оскільки позивачем допомога на поховання виплачена, то на його думку відповідач повинен їх відшкодувати управлінню ПФУ за рахунок своїх коштів (ст. 21 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності").

Статтею 21 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» встановлено обов'язок Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, який виступає страховиком, сплачувати страхові виплати та надавати соціальні послуги працівникам ( членам їх сімей), які потерпіли на виробництві.

Для проведення відшкодування будь - яких виплат, відповідач відповідно до вимог ст. 35 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», в обґрунтування понесених витрат повинен мати акт розслідування і інші документи, як підставу для призначення і проведення виплат.

Пунктом 5 "Порядку відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, пов'язаних з виплатою пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання" , затвердженого Постановою правління ПФУ та правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 04.03.2003р. № 5-4/4 передбачено, що органи Пенсійного фонду щомісяця до 10 числа місяця наступного за звітним, на підставі списку осіб, яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання. водять з відділеннями виконавчої дирекції Фонду в районах та в містах обласного значення звірку витрат за особовими справами потерпілих та складають акт щомісячної звірки у якому зазначають загальну суму витрат, що підлягають відшкодуванню. Відповідні акти через вищестоящі управління передаються в Пенсійний фонд та виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, де на централізованому рівні здійснюються розрахунки та проводяться стягнення пенсійних витрат.

Як вбачається з вищенаведеного, позивач по справі обрав спосіб захисту своїх прав, який не відповідає змісту прав Управління Пенсійного фонду України щодо понесених ним витрат.

Порядок відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, затверджений постановою Правління Пенсійного фонду України та Правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 04.03.03р. № 5-4/4, не врегульовує спірних відносин, які виникли у даному випадку, оскільки встановлене ним правило підписання актів звірки розрахунків розраховано на відсутність спору.

У випадку відсутності згоди між Фондами щодо підписання таких актів з боку Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України про відшкодування виплачених сум пенсій, спір вирішується в судовому порядку, шляхом пред'явлення позову про стягнення цих сум, а не шляхом пред'явлення вимог про підписання актів звірки.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що вимоги позивача необґрунтовані та не підлягають до задоволення. За таких обставин, в задоволенні позову слід відмовити.

Згідно з ст. 10 Закону України „Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991р. із змінами і доповненнями пенсійне забезпечення громадян, здійснюється органами Пенсійного Фонду України. При цьому згідно з нормами ст. ст.23 та 81 Закону призначення та виплата пенсій, у тому числі, пенсій по інвалідності внаслідок трудового каліцтва або професійного захворювання здійснюється органами Пенсійного Фонду.

З набранням чинності Закону України „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" від 23.09.1999р. із змінами і доповненнями останній згідно з Конституцією України та Основами законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування визначає правову основу, економічний механізм та організаційну структуру загальнообов'язкового державного соціального страхування громадян від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які призвели до втрати працездатності або загибелі застрахованих на виробництві.

Згідно з ч. 2 ст.2 зазначеного Закону особи, право яких на отримання відшкодування шкоди раніше було встановлено згідно із законодавством СРСР або законодавством України про відшкодування шкоди, заподіяної працівникам внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання, пов'язаних з виконанням ними трудових обов'язків, мають право на забезпечення по страхуванню від нещасного випадку відповідно до цього Закону.

При цьому нормами пп. „ г" п. 1 ст.21 цього Закону передбачено, що у разі настання страхового випадку Фонд соціального страхування від нещасних випадків зобов'язаний у встановленому законодавством порядку своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я або в разі його смерті, виплачуючи йому або особам, які перебували на його утриманні: пенсію по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.

Нормою ч. 2 п. 5 ст. 24 Закону України „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" встановлено, що якщо після призначення застрахованій особі матеріальної допомоги чи надання соціальних послуг між Фондом соціального страхування від нещасних випадків і страховиками з інших видів соціального страхування виникають спори щодо понесених витрат, виплата здійснюється страховиком, до якого звернувся застрахований. При цьому страховик, до якого звернувся застрахований має право звернутися до відповідного страховика з інших видів соціального страхування щодо відшкодування понесених ним витрат.

Згідно з ст.7 Закону України „Про страхові тарифи на загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності", органи виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві, починаючи з 1 квітня 2001р. відшкодовують органам Пенсійного фонду України пенсії, сплачені особам, яким призначено пенсії внаслідок нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання та пенсій у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.

Колегія суддів приймає до уваги посилання відповідача на сумісну постанову правління Пенсійного фонду України та правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 04.03.03.р. №5-4/4 якою затверджено „Порядок відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання", що встановлює механізм погодження та відшкодування таких витрат.

При цьому пунктом 5 Порядку визначено, що органи Пенсійного фонду України щомісячно до 10 числа місяця, наступного за звітним на підставі Списку осіб, яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв'язку із втратою годувальника , який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та Списку померлих осіб, які отримували пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, проводять з відділенням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України звірку витрат по особових справах потерпілих, складають акт щомісячної звірки витрат по особових справах потерпілих, яким виплачено пенсії по інвалідності та до 15 числа місяця наступного за звітним подають його відповідним головним управлінням Пенсійного фонду України в АРК, областях, містах Києві та Севастополі і управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та профзахворювань України в АРК,- областях, містах Києві та Севастополі. У свою чергу, Головні управління узагальнюють і узгоджують Довідку про відшкодування Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України та Фонду соціального страхування від нещасних випадків (пункт 7 Порядку).

Як встановлено матеріалами справи в порушення встановленого порядку виплата на поховання ОСОБА_1 відповідачем не була включена в акт звірки. Відшкодування сум виплачених зазначеному пенсіонеру пенсій відповідачем не проводилися. При цьому згідно вищезазначеної норми п. 5 Порядку передбачено складання щомісячних актів звірки органами фондів, тобто і сторонами по справі. Відповідно у відповідача також є обов'язок включення до акту сум і його підписання.

При цьому судом враховуються норми ст.ст.2, 21, 24 Закону України „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності", ст. 7 Закону України „Про страхові тарифи на загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності".

Таким чином судом першої інстанції встановлено, що фактично Фондом соціального страхування від нещасних випадків не прийнято до відшкодування та не включено в Акти звірки суму виплаченої Управлінням Пенсійного Фонду України в Миколаївському районі пенсії на загальну суму 1088 грн.

Між тим, аналіз вищезазначеного вказує на те, що обраний позивачем спосіб захисту (відновлення) порушеного права є таким, що не відповідає змісту прав Пенсійного Фонду України, оскільки ним встановлено правило підписання актів звірки розрахунків лише у разі відсутності спору між сторонами. У разі незгоди на підписання актів з боку органів Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України вимоги про стягнення коштів мають вирішуватися у судовому порядку, а не шляхом предявлення вимог про підписання актів звірки. А тому враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що наведені обставини судом першої інстанції були враховані при винесені оскаржуваного рішення по справі, через що заявлений позов слід вважати безпідставним, тому в його задоволенні слід відмовити.

А тому висновки суду першої інстанції відповідають нормам матеріального та процесуального права.

На підставі наведеного колегія судів прийшла до висновку, що судом першої інстанції, при винесені оскаржуваної постанови вірно дано правову оцінку обставинам справі та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що згідно ст. 200 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду першої інстанції без змін.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Миколаївському районі залишити без задоволення.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 13.05.2009 року у справі № 2а-2615/09 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Ухвала складена в повному обсязі 06 лютого 2011 року.

Головуючий суддя В.В.Ніколін

Судді В.П. Любашевський

ОСОБА_3