Справа № 2а-7046/10/1270
Суддя: Карпушова О.В.
Дата ухвалення: 2011-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Кравцова Н.В.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2011 року справа №2а-7046/10/1270

приміщення суду за адресою: 83017, м. Донецьк, бул. Шевченка, 26

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Карпушової О.В.

суддів Василенко Л.А. , Гімона М.М.

при секретарі: Барбаш Л.О.,

за участю: позивача ОСОБА_2,

представника позивача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Луганського міського Управління Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області, Управління Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 24 листопада 2010 року в адміністративній справі за позовом ОСОБА_2 до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області, Луганського міського Управління Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області, третя особа: Головне Управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання дій неправомірними, зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Луганського окружного адміністративного суду з позовом, який в ході слухання справи уточнювався (а.с.108), до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області, Луганського міського Управління Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області, третя особа: Головне Управління Пенсійного фонду України в Луганській області, в якому просив визнати неправомірними дії Управління МВС України в Луганській області та Луганського міського Управління УМВС України в Луганській області щодо заниження надбавки за виконання особливо важливих завдань за період з 01.01.2008 по 13.02.2009 та невиплати матеріальної допомоги на оздоровлення та на вирішення соціально-побутових питань, зобовязати Управління МВС України в Луганській області та Луганське міське УМВС України в Луганській області здійснити перерахування та виплату грошового утримання з 01.01.2008 р. по 13.02.2009 р. із врахуванням 100% надбавки за виконання особливо важливих завдань, зобовязати Управління МВС України в Луганській області та Луганське міське Управління МВС України в Луганській області здійснити нарахування та виплату матеріальної допомоги на оздоровлення та на вирішення соціально-побутових питань за період з 01.01.2008 р. по 13.02.2009 р., судові витрати покласти на відповідача.

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 24 листопада 2010 року позовні вимоги ОСОБА_2 було задоволено частково: визнано дії Луганського міського Управління Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області неправомірними в частині заниження позивачу надбавки за виконання особливо важливих завдань за період з 01.03.2008 по 13.02.2009, а також щодо невиплати матеріальної допомоги на оздоровлення та на вирішення соціально-побутових питань за 2008 рік; зобовязано Луганське міське Управління Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області здійснити перерахування та виплату позивачу грошового забезпечення за період з 01.03.2008 по 13.02.2009 з урахуванням 100 відсоткової надбавки за виконання особливо важливих завдань; зобовязано Луганське міське Управління Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області здійснити нарахування та виплату позивачу матеріальної допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань за період з 01.01.2008 по 31.12.2008. В іншій частині позовних вимог відмовлено за необґрунтованістю.

В частині задоволення позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що Луганським міським Управлінням Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області не було доведено правомірність дій щодо зменшення надбавки позивачу за виконання особливо важливих завдань до 50% наказом начальнику ЛМУ УМВС України в Луганській області № 33 від 08.02.2008 та не виплати матеріальної допомоги на оздоровлення та на вирішення соціально-побутових питань за період з 01.01.2008 по 13.02.2009.

Луганське міське Управління Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області та Управління Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області подали апеляційні скарги на рішення суду першої інстанції, в яких просили скасувати постанову Луганського окружного адміністративного суду від 24 листопада 2010 року, як таку, що прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права та прийняти нову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Обґрунтовано апеляційні скарги тим, що суд першої інстанції визнав дії Луганського міського Управління Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області неправомірними в частині заниження позивачу надбавки, проте спірна надбавка встановлювалась наказом начальника, який неправомірним не визнаний і судом не скасований. Відповідачі вважають, що суд першої інстанції не врахував, що доводи про обмеженість фінансування органів внутрішніх справ, яка не дозволила виплачувати всім особам рядового і начальницького складу матеріальну допомогу, що є не основним, а одноразовим додатковим видом грошового забезпечення. Крім того, позивачі зазначають, що судом не вказаний розмір матеріальної допомоги, яка підлягає до виплати і Управлінню незрозуміло в якому конкретно розмірі слід призвести виплату матеріальної допомоги позивачу відповідно до рішення суду і яким чином така допомога повинна обчислюватися. Також, відповідачі посилаються на те, що суд не врахував обставину, що надбавка за виконання особливо важливих завдань виплачується щомісяця, і при виплаті позивачу надбавки у конкретний місяць служби керівництво враховувало якість, складність, обсяг та важливість виконаних завдань, ставлення до виконання своїх службових обовязків, враховуючи межі отриманих асигнувань. Тому, апелянти наполягають, що з урахуванням розміру асигнувань та ставлення позивача до виконання службових завдань у інші місяці, начальник не вважав за необхідне підвищувати розмір надбавки позивачу, оскільки позивач притягувався до адміністративної відповідальності.

В судовому засіданні позивач та його представник заперечували проти задоволення апеляційної скарги.

Представники відповідачів та третьої особи в судове засідання за викликом не зявилися, були повідомлені належним чином про дату час та місце розгляду справи.

Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши позивача та його представника, перевіривши матеріали справи, вивчивши доводи апеляційних скарг вважає, що апеляційні скарги Луганського міського Управління Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області, Управління Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області підлягають задоволенню, а постанова суду першої інстанції скасуванню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач проходив службу в органах внутрішніх справ з 01.09.1992 року по 13.02.2009 року. Перед виходом на пенсію працював на посаді старшого дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів міліції 1-го відділення міліції Жовтневого районного відділу Луганського міського управління та був звільнений відповідно до Наказу Головного управління МВС України в Луганській області № 57 о/с від 13.02.2009 року по ст. 64 «ж» згідно з Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України (а.с. 7-8). 05.05.2009 року Наказом № 215 о/с ГУМВС України були внесені зміни в Наказ № 57 о/с, а саме позивача було звільнено в запас ЗС за п. 64 «в» (через обмежений стан здоровя) (а.с 9).

Згідно довідки про грошове утримання ОСОБА_2 на день звільнення було виплачено грошове утримання: оклад за посадою 301, 79 грн., оклад за спеціальним званням 55, 71 грн., надбавка за вислугу років 107, 25 грн., надбавка за виконання особливо важливих завдань під час проходження служби 232, 38 грн., премія 69, 71 грн., індексація 10, 04 грн., а всього на загальну суму 776, 88 грн.

Згідно частини 1 статті 18 Закону України «Про міліцію» порядок та умови проходження служби в міліції регламентуються Положенням про проходження служби особовим складом органів внутрішніх справ, затверджуваним Кабінетом Міністрів України.

Грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають характер премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Відповідно до п.п. 1 п. 5 Постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 № 1294 надано право керівникам державних органів встановлювати у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання установлювати, зокрема, надбавку за виконання особливо важливих завдань під час проходження служби військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу - у розмірі до 50 відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за військовим (спеціальним) званням та надбавки за вислугу років, а тим, що безпосередньо розробляють, проводять експертизу проектів нормативно-правових актів, які передбачено положеннями про відповідні структурні підрозділи, військовослужбовцям органів (підрозділів) Державної прикордонної служби, Морської охорони, що безпосередньо забезпечують охорону ділянок кордону, здійснюють прикордонний контроль і пропуск через кордон, військовослужбовцям Служби безпеки, які безпосередньо здійснюють заходи, пов'язані з виконанням завдань державної безпеки, військовослужбовцям розвідувальних органів, які безпосередньо виконують функції з добування інформації, забезпечують та беруть участь у спеціальних заходах, спрямованих на підтримку національних інтересів, військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу за виконання спеціальних завдань, пов'язаних з антитерористичною діяльністю, особам начальницького складу слідчих підрозділів органів внутрішніх справ, військовослужбовцям Служби безпеки за службу на посадах слідчих, особам рядового і начальницького складу підрозділів міліції громадської безпеки за службу на посадах старших дільничних, дільничних і помічників дільничних інспекторів міліції та підрозділів з керівництва дільничними інспекторами міліції - у розмірі до 100 відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за військовим (спеціальним) званням та надбавки за вислугу років.

Порядок та умови виплати такої надбавки визначаються залежно від якості, складності, обсягу та важливості виконуваних завдань. У разі несвоєчасного або низькоякісного виконання завдань надбавка скасовується або розмір її зменшується.

Наказом начальника Луганського міського управління УМВС України в Луганській області № 9 від 09.01.2008 року капітану міліції ОСОБА_2 була встановлена надбавка за виконання особливо важливих завдань під час проходження служби в розмірі 50% (а.с. 20).

Згідно наказу начальника Луганського міського управління УМВС України в Луганській області № 33 від 08.02.2008 року капітану міліції ОСОБА_2 була встановлена надбавка за виконання особливо важливих завдань під час проходження служби в розмірі 100% (а.с. 21).

Згідно наказу начальника Луганського міського управління УМВС України в Луганській області № 58 від 11.03.2008 року капітану міліції ОСОБА_2 була встановлена надбавка за виконання особливо важливих завдань під час проходження служби в розмірі 50% (а.с. 22). Вказаний наказ позивачем не оскаржується.

З позовних вимог позивача вбачається, що він не згодний із заниженням йому надбавки за виконання особливо важливих завдань за період з 01.01.2008 по 13.02.2009 та невиплати матеріальної допомоги на оздоровлення та на вирішення соціально-побутових питань, що було здійснено на підставі наказів керівництва.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» наказ є формою реалізації службових повноважень особи начальницького складу, згідно з якими визначаються мета і предмет завдання, строк його виконання та відповідальна особа, якій належить його виконати.

У разі одержання наказу від старшого прямого начальника підлеглий зобов'язаний виконати його та повідомити про це свого безпосереднього начальника.

Скасувати наказ має право тільки начальник, який видав відповідний наказ, або старший прямий начальник.

Накази повинні бути законними, зрозумілими і виконуватися беззаперечно, точно та у визначений строк.

У разі одержання наказу, який суперечить закону, підлеглий не повинен виконувати його, про що повинен негайно поінформувати начальника, який віддав наказ, а в разі підтвердження цього наказу - письмово поінформувати старшого прямого начальника.

Віддання і виконання наказу, який суперечить закону, або невиконання правомірного наказу тягне відповідальність, передбачену цим Статутом та іншими законодавчими актами.

Таким чином, позовні вимоги про визнання дій відповідача неправомірними щодо заниження надбавки за виконання особливо важливих завдань за період з 01.01.2008 р. по 13.02.2009 р. не підлягають задоволенню, оскільки позивач не оскаржує вищевказаний наказ відповідача № 58 від 11.03.2008р., і відповідно до вищезазначеної норми, це було правом керівника державного органу, у межах асигнувань, з урахуванням складності, обсягу та важливості виконуваних позивачем завдань, встановлювати йому надбавки. Колегія суддів прийшла до висновку щодо відсутності підстав для оскарження дій відповідачів, які були наслідком прийняття наказу, який не оскаржувався та не визнавався неправомірним.

Згідно п.п 3 п. 5 Постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» керівникам державних органів надано право у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання, надавати військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань та допомогу для оздоровлення при щорічній основній відпустці у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення.

Згідно п. 2.16.1 Інструкції Про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, затвердженої Наказом МВС України 31.12.2007 № 499 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 12.03.2008 за № 205/14896 (далі Інструкція), особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ надається матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань та допомога для оздоровлення при щорічній основній відпустці в розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення. Пунктом 2.16.2 Інструкції, передбачено, що матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань особам рядового і начальницького складу, як правило, надається при вибутті в чергову відпустку або за мотивованим рапортом особи рядового чи начальницького складу. Згідно п. 2.16.3 Інструкції, допомога для оздоровлення особам рядового і начальницького складу надається в разі вибуття в чергову відпустку. Згідно п. 2.16.4 Інструкції, указані виплати здійснюються на підставі наказу про особовий склад, за яким особа рядового чи начальницького складу вибуває в чергову відпустку. Згідно п. 2.16.5 Інструкції, затвердженої наказом МВС України від 31.12.2007 фактичні витрати на матеріальну допомогу відповідно до вимог бюджетного законодавства проводяться тільки в межах затвердженого кошторисом фонду грошового забезпечення.

Як було встановлено, на підставі рапорту позивача, наказом Жовтневого районного відділу ЛМУ УМВС України в Луганській області від 15.08.2008 № 15 о/с, ОСОБА_2 була надана чергова відпустка за 2008 рік зі збереженням заробітної плати за період з 20.07.2008 р. по 29.08.2008 р. При вибутті позивача у чергову відпустку у 2008 році йому не було виплачено матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань та допомогу для оздоровлення.

В матеріалах справи відсутні відомості, що позивач у відповідний рік звертався до керівництва з рапортом про виплату йому допомоги на оздоровлення та на вирішення соціально-побутових питань. Крім того, як зазначив позивач, така допомога з 2006 року не виплачувалась взагалі. У судовому засіданні позивач пояснив, що при проходженні служби він не міг звертатись до суду з вказаними позовними вимогами щодо оскарження дій керівництва з приводу невиплати йому допомоги на оздоровлення та на вирішення соціально-побутових питань.

Таким чином, встановлено, що позивач при вибутті у 2008 р. у відпустку не подавав керівництву рапорт про виплату йому допомоги на оздоровлення та на вирішення соціально-побутових питань, тобто не скористався своїм правом на отримання вказаних допоміг, а у відповідача відповідно не було підстав для проведення вказаних виплат.

Отже, позовні вимоги щодо визнання дій Управління МВС України в Луганській області та Луганського міського Управління УМВС України в Луганській області щодо заниження надбавки за виконання особливо важливих завдань за період з 01.01.2008 по 13.02.2009 та невиплати матеріальної допомоги на оздоровлення та на вирішення соціально-побутових питань неправомірними та зобовязання Управління МВС України в Луганській області та Луганське міське УМВС України в Луганській області здійснити перерахування та виплату грошового утримання з 01.01.2008 по 13.02.2009 із врахуванням 100% надбавки за виконання особливо важливих завдань, зобовязання Управління МВС України в Луганській області та Луганського міського Управління МВС України в Луганській області здійснити нарахування та виплату матеріальної допомоги на оздоровлення та на вирішення соціально-побутових питань за період з 01.01.2008 по 13.02.2009, не підлягають задоволенню.

На підставі вищезазначеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції порушив норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у звязку з чим постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, з винесенням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Повний текст постанови виготовлено 01 березня 2011 року.

Керуючись статтями 196, 198, 202, 205, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Луганського міського Управління Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області, Управління Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 24 листопада 2010 року задовольнити.

Постанову Луганського окружного адміністративного суду від 24 листопада 2010 року в адміністративній справі за позовом ОСОБА_2 до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області, Луганського міського Управління Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області, третя особа: Головне Управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання дій неправомірними, зобовязання вчинити певні дії скасувати.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області, Луганського міського Управління Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області, третя особа: Головне Управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання дій неправомірними, зобовязання вчинити певні дії відмовити.

Постанову суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня її складення в повному обсязі.

Колегія суддів: О.В. ОСОБА_4 ОСОБА_5 Гімон