Справа № 826/6490/15
Суддя: Літвіна Н. М.
Дата ухвалення: 2015-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/6490/15 Головуючий у 1-й інстанції: Арсірій Р.О. Суддя-доповідач: Літвіна Н. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого - судді Літвіної Н.М.

Суддів Коротких А.Ю.

Хрімлі О.Г.

при секретарі Соловіцькій І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 20 липня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки України, третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Лезниківський кар'єр» про зобов'язати вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки України, третя особа - ТОВ «Лезниківський кар'єр» про зобов'язати вчинити дії

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 20 липня 2015 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач - ОСОБА_3, звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, Міністерством охорони навколишнього природного середовища України надано ВАТ «Лезниківський кар'єр» спеціальний дозвіл на користування надрами № 1771 від 05 березня 1999 року на видобування граніту, придатного для виробництва бутощебеневої продукції та інших будівельних матеріалів, а також блоків Лезниківського родовища, що експлуатується з 1951 року.

Житомирською обласною радою ВАТ «Лезниківський кар'єр» оформлено Акт про надання гірничого відводу № 15 від 28 квітня 2000 року з метою розробки Лезниківського родовища граніту.

У зв'язку зі зміною організаційно-правової форми ВАТ «Лезниківський кар'єр» на ТОВ «Лезниківський кар'єр», Державною службою геології та надр України було переоформлено спеціальний дозвіл на користування надрами № 1771 від 24 липня 2013 року та, відповідно, 24 липня 2013 року між ТОВ «Лезниківський кар'єр» та Державною службою геології та надр України укладено угоду № 1771 про умови користування надрами з метою видобування корисних копалин.

Згідно додатку 2 до вказаної Угоди - ТОВ «Лезниківський кар'єр» брало на себе обов'язок, окрім іншого, внести зміни до Акту про надання гірничого відводу і отримати переоформлений акт до кінця І кварталу 2014 року.

28 лютого 2014 року відповідачем видано ТОВ «Лезниківський кар'єр» спірний Акт про надання гірничого відводу № 2793 з метою розробки Лезниківського родовища граніту (Володарсько-Волинський район Житомирської області).

Між тим, на думку позивача спірний акт виданий ТОВ «Лезниківський кар'єр» незаконно, оскільки з ним не погоджено питання надання гірничого відводу як з власником земельних ділянок, на які розповсюджується дія гірничого відводу, а тому він підлягає визнанню недійсним.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 та ч. 2 ст. 19 Конституції України - органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно до ст. 1 Кодексу України «Про надра» надра - це частина земної кори, що розташована під поверхнею суші та дном водоймищ і простягається до глибин, доступних для геологічного вивчення та освоєння.

Відповідно до ст. 14 Кодексу України «Про надра» - надра надаються у користування для, крім іншого, видобування корисних копалин.

Частиною 1 ст. 19 Кодексу України «Про надра» передбачено, що надра надаються у користування підприємствам, установам, організаціям і громадянам лише за наявності у них спеціального дозволу на користування ділянкою надр. Право на користування надрами засвідчується актом про надання гірничого відводу.

Згідно до п. 7 Порядку надання спеціальних дозволів на користування надрами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 615 від 30 травня 2011 року - дозвіл надається на строк, визначений заявником, але не більш як на 20 років - на видобування корисних копалин.

Відповідно до п. п. 5 п. 17 Порядку - внесення змін до дозволу здійснюється на підставі заяви та поданих надрокористувачем документів у разі, зокрема, заснування (створення) надрокористувачем юридичної особи з метою продовження діяльності на наданій йому у користування ділянці надр за умови передачі новоутвореній юридичній особі основних засобів або іншого майна, необхідного для забезпечення та ефективного користування надрами згідно з дозволом, та якщо частка надрокористувача в статутному (складеному) капіталі новоутвореної юридичної особи на час прийняття рішення про внесення змін до дозволу становить не менш як 50 відсотків.

Пунктом 18 Порядку визначено, що - переоформлення дозволу або внесення змін до нього здійснюється без зміни номера, дати реєстрації, строку його дії та умов користування надрами і є обов'язковою підставою для внесення змін до угоди про умови користування надрами.

Згідно до п. 3 Положення про порядок надання гірничих відводів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 59 від 27 січня 1995 року - право на користування надрами засвідчується актом про надання гірничого відводу за формою додатка № 1.

Відповідно до п. 4 Положення - гірничі відводи можуть надаватися підприємствам, установам, організаціям, іноземним юридичним особам, об'єднанням юридичних осіб, створеним в Україні чи за її межами (далі - підприємства), а також громадянам України, іноземцям та особам без громадянства (далі - громадяни) лише за наявності у них спеціального дозволу на користування ділянкою надр, а також затвердженого в установленому порядку проекту розробки родовища корисних копалин або будівництва гірничодобувного об'єкта чи підземної споруди, не пов'язаної з видобуванням корисних копалин.

Згідно до п. 9 Положення - у разі зміни користувача надр або реорганізації підприємства переоформляються акт про надання гірничого відводу та надпис на копії топографічного плану. З цією метою надрокористувач подає до органу, що надає гірничі відводи, копію спеціального дозволу на користування надрами, переоформленого відповідно до нової назви, та викопіювання з топографічного плану поверхні.

Відповідно до п. 12 Положення - гірничий відвід на розробку родовищ корисних копалин надається з урахуванням меж об'єкта надрокористування, визначених у спеціальному дозволі на користування надрами (площа - 77, 5 га), та з дотриманням вимог пункту 18 цього Положення;

Згідно до п. 18 Положення - межі гірничого відводу визначаються для розробки родовищ корисних копалин - контурами їхніх запасів, оцінених ДКЗ, у тому числі запасів категорії С2, з урахуванням зон зсування гірських порід або розносу бортів кар'єру. Площа гірничого відводу - 82, 27 га.

Отже, проектом межі гірничого відводу для розробки Лезниківського родовища гранітів розраховані вірно у відповідності до чинного законодавства.

Враховуючи, що переоформлення відповідачем спеціального дозволу на користування надрами № 1771 від 05 березня 1999 року було проведено у зв'язку зі зміною організаційно-правової форми з ВАТ «Лезниківський кар'єр» на ТОВ «Лезниківський кар'єр», а тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про правомірність дій відповідача з приводу переоформлення Акту про надання гірничого відводу № 15 від 28 квітня 2000 року на спірний Акт про надання гірничого відводу № 2793 від 28 лютого 2014 року.

При цьому, в законодавстві відсутні норми щодо необхідності погодження із землевласниками питання переоформлення акта про надання гірничого відводу, що спростовує доводи позивача, покладені в основу обґрунтування заявлених позовних вимог.

Крім того, рішенням Житомирського апеляційного адміністративного суду від 27 жовтня 2014 року, залишеним без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 19 грудня 2014 року, у справі № 874/3/14 за позовом Володарсько-Волинської районної державної адміністрації Житомирської області до ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 , за участю третьої особи на стороні позивача - ТОВ «Лезниківський кар'єр» та за участю третьої особи на стороні ОСОБА_3 - ОСОБА_8 про примусове відчуження з мотивів суспільної необхідності об'єктів нерухомого майна, зокрема, примусово відчуженні з мотивів суспільної необхідності у державну власність об'єкти нерухомого майна - земельні ділянки, які належить на праві приватної власності ОСОБА_3 на підставі державних актів на право власності на земельні ділянки за кошти, зараховані ТОВ «Лезниківський кар'єр».

Крім того, ОСОБА_3 зобов'язано звільнити об'єкти нерухомості протягом 15 (п'ятнадцяти) днів з дня набрання законної сили постановою суду.

Таким чином, судове рішення, яким позивачу фактично припинено право власності на земельні ділянки, набрало законної сили, що спростовує його доводи про порушення спірним актом відповідача його прав як власника земельних ділянок.

Виходячи із вимог ст. 71 КАС України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 200 КАС України - суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 20 липня 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 КАС України та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України в порядку і строки, встановлені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя Літвіна Н.М.

Судді Коротких А.Ю.

Хрімлі О.Г.

Повний текст ухвали виготовлений 15 вересня 2015 року.

Головуючий суддя Літвіна Н. М.

Судді: Хрімлі О.Г.

Коротких А. Ю.