Справа № 2а-17233/10/2670
Суддя: Костенко Д.А.
Дата ухвалення: 2011-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

Іменем України

м. Київ

26 січня 2011 року 13:43 год. № 2а-17233/10/2670

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Костенка Д.А.,

при секретарі судового засідання Тимкович І.О.,

за участю представників: позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом суб'єкта підприємницької діяльності-фізичної особи (далі СПД) ОСОБА_3 до Державної податкової інспекції у Солом'янському районі м. Києва (далі ДПІ) про скасування рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 9 липня 2010 року № НОМЕР_1 в частині,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2010 року СПД ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом, у якому, з урахуванням заяви її представника від 11 січня 2011 року, просить скасувати рішення ДПІ від 9 липня 2011 року № НОМЕР_1 в частині застосування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 66055,00 грн. за порушення вимог Закону України від 6 липня 1995 року № 265/95-ВР "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" (далі Закон № 265/95).

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив про відсутність порушення ним вимог Закону № 265/95, оскільки при проведенні розрахункових операцій роздруковувалися та видавалися відповідні розрахункові документи. При цьому позивач посилається на те, що СПД ОСОБА_3 не має власного магазину чи іншої господарської одиниці, а орендує частину приміщення у іншої особи, тому немає підстав зазначати у розрахункових доку-ментах назву господарської одиниці магазин, як зазначено перевіряючими.

Відповідач заперечив проти задоволення позову з тих підстав, що позивачем не забез-печено друкування розрахункових документів із обов'язковим зазначенням назви господар-ської одиниці магазин.

На судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, враховуючи уточнення. Пояснив, що зафіксовані у акті обставини не підтверджені документально, а заз-начення у розрахункових документах "СПД ОСОБА_3В." замість "магазин" не є пору-шенням вимог Закону № 265/95.

Представник відповідача не визнав позов, посилаючись на обставини, зазначені у письмових запереченнях, та результати перевірки.

На підставі поданих сторонами та витребуваних судом письмових доказів і пояснень представників сторін, суд встановив наступне.

9 липня 2010 року ДПІ прийнято рішення № НОМЕР_1 (форми "С"), яким за пору-шення п.п. 1, 2, 3 ст. 3 Закону № 265/95 та згідно з п.п. 1, 3 ст. 17 цього Закону до позивача застосовано фінансові санкції у сумі 66395,00 грн.

Спірне рішення прийнято на підставі акта від 21 червня 2010 року № 0818/26/100/23/ НОМЕР_2 (за місцем здійснення діяльності) № 0723/26/58/23/НОМЕР_2 (за місцем реєс-трації суб'єкта господарювання), складеного співробітниками Державної податкової адмініс-трації у м. Києві за наслідками проведеної ними перевірки господарської одиниці магазину, що розташований за адресою: с. С.Борщагівка, вул. Озерна, 23, СПД ОСОБА_3 (іден-тифікаційний код: НОМЕР_2), на предмет дотримання порядку проведення розрахунків за товари (послуги), вимог з регулювання обігу готівки, наявності торгових патентів і ліцензій.

Як зазначено у акті перевірки, розрахункові операції проводяться через реєстратор розрахункових операцій (далі РРО) "ЭРА-201.01" заводський № ЕД01014104, фіскальний № НОМЕР_3, поставлений на облік в органі державної податкової служби 15 серпня 2007 року (пп. 2.1.1); розрахункова операція перевіряючими не проводилася (пп. 2.2.7), фіскальний режим роботи РРО забезпечений (пп. 2.2.9), використовується режим попереднього програмування, найменування, цін товарів (послуг) і обліку їх кількості (пп. 2.2.10), наявні цілісні пломби РРО серії ВЖ № 151937 № 121938 (пп. 2.2.11), забезпечується друк та зберігання фіскальних звітних чеків (пп. 2.2.12), сума готівкових коштів на місці проведення розрахунків відповідає тій, яка зазначена у денному звіті РРО (пп. 2.2.13). Додатково зазначено, що СПД ОСОБА_3 здійснювалися розрахункові операції на загальну суму 13211,00 грн. з роздрукуванням та видачею невідповідних розрахункових документів, бо фіскальний касовий чек не містить назви господарської одиниці (пп. 2.2.14).

Згідно із актом перевіряючими встановлено порушення, зокрема, п.п. 1, 2, 3 Закону № 265/95, п. 3.2 Положення про Положення про форму та зміст розрахункових документів, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 1 грудня 2000 року № 614, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 5 лютого 2001 року за № 105/5296 (далі Положення).

Згідно із розрахунком сума фінансових санкцій у розмірі 66395,00 грн. визначена так:

здійснення розрахункової операції без застосування РРО, згідно з п. 1 ст. 17 Закону № 265/95 66055,00 грн. = 5*13211,00 грн. (п'ятикратний розмірі вартості проданих товарів);

здійснення розрахункових операцій без використання Книги обліку розрахункових опе-рацій (використання з порушенням встановленого порядку) та згідно із п. 3 ст. 17 Закону № 265/95 340,00 грн. (20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян).

За результатами адміністративного оскарження рішення ДПІ залишено без змін.

Позивач оскаржує рішення у частині застосування до нього згідно із п. 1 ст. 17 Закону № 265/95 фінансової санкції у розмірі 66055,00 грн.

Аналізуючи встановлені факти, оцінюючи доводи сторін та подані ними докази, суд дійшов висновку про задоволення адміністративного позову, виходячи з такого.

Спірні правовідносини між сторонами стосуються правомірності застосування контро-люючим органом фінансових санкцій до позивача на підставі п. 1 ст. 17 Закону № 265/95 та регулюються зазначеним Законом.

Статтею 1 Закону № 265/95 встановлено, що РРО застосовуються суб'єктами підпри-ємницької діяльності, які здійснюють операції з розрахунків в готівковій та/або в мезго-тівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також уповноваженими банками та суб'єктами підприємницької діяльності, які виконують операції купівлі-продажу іноземної валюти. Встановлення норм щодо застосування або незастосування РРО в інших законах не допускається.

Згідно із ст. 3 Закону № 265/95 суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язані: проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок (п. 1); видавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, розрахунковий документ встановленої форми на повну суму проведеної операції (п. 2); застосовувати реєстратори розрахункових операцій, що включені до Державного реєстру реєстраторів розрахункових операцій, з додержанням встановленого порядку їх застосування (п. 3).

У ст. 2 Закону № 265/95 визначено, що розрахунковим документом є документ встановленої форми та змісту (касовий чек, товарний чек, розрахункова квитанція, проїзний документ тощо), що підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) коштів, купівлі-продажу іноземної валюти, надрукований у випадках, передбачених цим Законом, і зареєстрованим у встановленому порядку РРО або заповнений вручну (абз. 15); розрахункова операція приймання від покупця готівкових коштів, платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо за місцем реалізації товарів (послуг), видача готівкових коштів за повернутий покупцем товар (ненадану послугу), а у разі застосування банківської платіжної картки оформлення відповідного розрахункового документа щодо оплати в безготівковій формі товару (послуги) банком покупця або, у разі повернення товару (відмови від послуги), оформлення розрахункових документів щодо перерахування коштів у банк покупця (абз. 4).

Пунктом 1 ст. 17 Закону № 265/95 передбачено, що у разі проведення розрахункових операцій на неповну суму вартості проданих товарів (наданих послуг), у разі непроведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій, у разі нероздрукування відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції, або проведення її без використання розрахункової книжки, до суб'єкта господарювання застосовується фінансова санкція у п'ятикратному розмірі вартості проданих товарів (наданих послуг), на які виявлено невідповідність.

Таким чином, п. 1 ст. 17 Закону № 265/95 передбачає три випадки застосування фінансових санкцій у п'ятикратному розмірі вартості проданих товарів:

1) проведення розрахункових операцій на неповну суму вартості проданих товарів;

2) непроведення розрахункових операцій;

3) нероздрукування відповідного розрахункового документа, що підтверджує вико-нання розрахункової операції, або проведення її без використання розрахункової книжки.

При цьому необхідною умовою для притягнення суб'єкта господарювання до відпові-дальності є допущення порушення при здійсненні розрахункової операції.

Як вбачається із змісту акта перевірки від 21 червня 2010 року та підтверджується поясненнями представника позивача і не спростовувалося представником відповідача, при проведенні перевірки перевіряючими не придбавався і не повертався товар, розрахункова операція не проводилася, а розрахунковий документ не роздруковувався.

Судом не приймаються як докази, надані представником відповідача копії фіскальних чеків від 18 і 19 червня 2010 року, оскільки вони не стосуються часу проведення перевірки і відсутні посилання на них в акті перевірки, та при цьому суду не доведено належність цих фіскальних чеків (їх копій) та правомірність їх одержання (походження). Також судом не приймається як доказ копія звіту від 21 червня 2010 року, який є звітним документом, а не розрахунковим.

Отже, за відсутності доказів зворотного, суд приходить до висновку про те, що оскільки розрахункова операція при здійсненні перевірки не проводилася, то позивач не зобов'язана була роздруковувати і видавати розрахунковий документ.

Пунктом 3.2 Положення передбачено, що фіскальний касовий чек повинен містити, зокрема, назву господарської одиниці.

Як визначено у розділі 1 Положення назва господарської одиниці назва, яка зазна-чена в дозволі на розміщення господарської одиниці (договорі оренди, іншому документі на право власності або користування господарською одиницею).

У справі містяться копії рішення Виконкому Софіївсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 7 серпня 2007 року № 151, згідно з яким СПД ОСОБА_3 надано згоду на відкриття відділу торгівлі автомастил в приміщенні магазину автозапчастин в с. С.Борщагівка, вул. Озерна, 23, а також договір оренди від 1 липня 2009 року № 4, згідно з яким СПД ОСОБА_4 (Орендодавець) передає, а СПД ОСОБА_3 (Орендар) бере в тимчасове володіння приміщення на першому поверсі в будинку за адресою: Київська область, Києва-Святошинський район, с. С.Борщагівка, вул. Озерна, 23, площею 17 кв.м.

Як вбачається, магазин за адресою с. С.Борщагівка, вул. Озерна, 23, не належить позивачу в ньому вона орендує лише частину приміщення, водночас вказані документи, які є належними засобами доказування, не визначають назву господарської одиниці СПД ОСОБА_3, тобто орендоване нею приміщення, саме як магазин.

Представник відповідача посилається на реєстраційне посвідчення РРО від 15 серпня 2007 року № НОМЕР_3, копія якого наявна у справі, у якому зазначено назву господарської одиниці як магазин. Однак реєстраційне посвідчення не віднесено розділом 1 Положення до переліку документів, які визначають назву господарської одиниці, тобто не є належним доказом у підтвердження позиції відповідача.

З огляду на викладене, суд вважає недоведеними доводи відповідача щодо не обхідно-сті позивачу зазначати в розрахункових документах назву господарської одиниці як магазин.

Реквізит "назва господарської одиниці", призначений для ідентифікації місця торгівлі або суб'єкта господарювання, який здійснює торгівлю. В даному разі місце здійснення тор-гівлі "Відділ" не є самостійним об'єктом торгівлі, а тому зазначення позивачем власної назви "СПД ОСОБА_3В." у сукупності з усіма іншими реквізитами, наявність яких відповідачем не заперечується, підтверджує продаж товару, тобто підтверджує здійснення розрахункових операцій, а отже забезпечує дотримання вимог та функцій Закону № 265/95 і не може вважатися порушенням правил здійснення розрахункових операцій.

Даний висновок узгоджується із правовою позицією, висловленою колегією суддів Вищого адміністративного суду України в ухвалі від 23 листопада 2010 року № К-10340/08.

Крім того, суд зауважує, що законодавцем встановлена відповідальність суб'єктів гос-подарювання виключно за порушення норм Закону № 265/95, зокрема за нероздрукування відповідного розрахункового документа, водночас цей Закон не визначає умов невідповідності розрахункових документів, а в силу ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Із зазначеними положеннями Закону № 265/95 кореспондується ч. 2 ст. 241 Господар-ського кодексу України, згідно з якою перелік порушень, за які з суб'єкта господарювання стягується штраф, розмір і порядок його стягнення визначаються законами, що регулюють податкові та інші відносини, в яких допущено правопорушення.

Згідно із ст. 71 КАС кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрун-туються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування право-мірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно з ч. 1 ст. 138 КАС предметом доказування є обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення або які мають інше значення для вирішення справи та які належить встановити при ухваленні судового рішення у справі.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів (ст. 69 КАС).

Відповідно до ст. 70 КАС належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Суд зазначає, що фінансова санкція, передбачена у п. 1 ст. 17 Закону № 265/95, застосовується контролюючим органом у разі, якщо перевіркою доказово встановлено суму розрахункових операцій, проведених без роздрукування (видачі) розрахункового документа при здійсненні таких розрахункових операцій.

Разом з тим, ні актом перевірки, ні іншими наданими відповідачем документами, які приймалися ним до уваги при прийнятті оскаржуваного рішення, не підтверджено факт порушення позивачем п.п. 1, 2, 3 ст. 3 Закону № 265/95 та суму розрахункових операцій, проведених без роздрукування (видачі) розрахункового документа у розмірі 13211,00 грн., тобто тих обставин, які входять до предмету доказування по справі щодо правомірності свого рішення та обов'язок чого покладено на відповідача.

З огляду на викладені факти і мотиви, враховуючи приписи ч. 2 ст. 19 Конституції України, а також критерії оцінювання рішень суб'єктів владних повноважень, визначені ст. 2 КАС, суд доходить висновку про скасування рішення ДПІ від 9 липня 2010 року № НОМЕР_1 про застосування штрафних (фінансових) санкцій в частині застосування фінансової санкції у розмірі 66055,00 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 11, 14, 69, 70, 71, 76, 79, 86, 138, 158163 КАС, суд

п о с т а н о в и в:

1. Задовольнити адміністративний позов суб'єкта підприємницької діяльності-фізичної особи ОСОБА_3.

2. Скасувати рішення Державної податкової інспекції у Солом'янському районі м. Києва від 9 липня 2010 року № НОМЕР_1 про застосування штрафних (фінансових) санкцій в частині застосування фінансової санкції у розмірі 66055,00 грн.

3. Присудити на користь суб'єкта підприємницької діяльності-фізичної особи ОСОБА_3 судові витрати (державне мито) у розмірі 3,40 грн. з Державного бюджету України.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду в порядку та строки, встановлені ст.ст. 185-187 КАС. Апеляційна скарга на постанову подається до протягом 10 днів з дня отримання її копії.

Суддя Д.А. Костенко