Справа № 809/1401/14
Суддя: Качмар Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2015-08-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2015 р. Справа № 876/7229/14
Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Качмара В.Я.,

суддів - Гінди О.М., Рибачука А.І.,

за участі секретаря - Щерби С.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м.Івано-Франківську Івано-Франківської області на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 26 червня 2014 року у справі за позовом Управління Пенсійного фонду України в м.Івано-Франківську Івано-Франківської області до Публічного акціонерного товариства «Івано-Франківське виробничо-торгівельне швейне підприємство «Галичина» про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

В травні 2014 року Управління Пенсійного фонду України в м.Івано-Франківську Івано-Франківської області (далі - УПФ) звернулося до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Івано-Франківське виробничо-торгівельне швейне підприємство «Галичина» (далі - ПАТ) про стягнення заборгованості по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за період з 01.12.2013 по 01.04.2014, покликаючись на те, що підприємством підлягають відшкодуванню вказані витрати Пенсійного фонду України (далі - ПФУ) у відповідності до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-IV) та «Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України», затвердженою постановою правління ПФУ від 19.12.2003 №21-1 (далі - Інструкція).

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 26 червня 2014 року у справі №809/1401/14 у задоволенні заявленого позову відмовлено.

Не погодившись із ухваленим рішенням, його оскаржило УПФ, яке покликаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити. У апеляційній скарзі покликається на те, що стаж ОСОБА_1 визначено у відповідності до судового рішення, а матеріали пенсійної справи не містять відомостей про роботу такого у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Фірма «Надія» (далі - ТОВ).

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явились, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, а тому, апеляційний суд, відповідно до ч.1 ст.41 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС), вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що розрахунки надіслані ПАТ не відповідають встановленим вимогам та є невірними, оскільки ОСОБА_1 вийшов на пенсію працюючи також на інших підприємствах.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають фактичним обставинам справи та є вірними з таких міркувань.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, ПАТ є платником збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, а тому у відповідності до Закону №1058-IV, Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №400/97-ВР), УПФ надсилались відповідачу розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пенсій призначених відповідно до пунктів «б-з» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788-ХІІ) за період з 01.12.2013 по 01.04.2014 на суму 47556,98грн.

Відповідачем наявна заборгованість по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пенсій залишається не сплаченою, що зумовило звернення УПФ до суду із цим адміністративним позовом.

Обов'язок з відшкодування відповідних витрат УПФ встановлено Законом №400/97-ВР.

Згідно з абз.4 п.1 ст.2 Закону №400/97-ВР для платників збору, визначених пунктами 1 та 2 статті 1 цього Закону, крім тих, які є платниками фіксованого сільськогосподарського податку, об'єктом оподаткування є також фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів «б» - «з» ст.13 Закону №1788-ХІІ до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого ст.12 цього ж Закону.

Абзацом 3 п.1 ст.4 Закону №400/97-ВР встановлено ставка збору у розмірі 100 відсотків від об'єкта оподаткування, визначеного абз.4 п.1 ст.2 цього Закону.

Обов'язок відшкодування витрат з виплати пенсій, призначених за ст.13 Закону №1788-ХІІ передбачений п.2 Прикінцевих положень Закону №1058-IV, за правилами якого пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, роботах з особливо шкідливими й важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами Закону №1058-IV в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом №1788-ХІІ. У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до ст.27 та з урахуванням норм ст.28 Закону №1058-IV. При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом.

До набрання чинності Законом №1058-IV діяв Закон №400/97-ВР, абз.4 п.1 ст.2 якого передбачалось, що для платників збору, визначених пунктами 1 та 2 ст.1 цього Закону, об'єктом оподаткування є також фактичні витрати на виплату і доставку пенсій призначених відповідно до пунктів «б» - «з» ст.13 Закону №1788-ХІІ.

Відповідно до абз.4 пп.1 цього ж пункту підприємства та організації з коштів, призначених на оплату праці, вносять до Пенсійного фонду плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими й важкими умовами праці за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, крім тих, що були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, починаючи з дня набрання чинності цим Законом, у розмірі 20 відсотків з наступним збільшенням її щороку на 10 відсотків до 100-відсоткового розміру відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій до набуття права на пенсію за віком відповідно до цього Закону.

Враховуючи, що положення абз.4 п.2 прикінцевих положень Закону №1058-IV є спеціальними щодо абз.3 п.2 прикінцевих положень цього ж Закону, апеляційний суд приходить до висновку про існування обов'язку у підприємств відшкодовувати органам ПФУ суми фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до пунктів «а», «б»-«з» ст.13 Закону №1788-ХІІ.

Однак, у розглядуваній справі, суд апеляційної інстанції звертає увагу на наступні обставини.

Так, п.6.4. Інструкції визначено, що розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається відділами надходження доходів органів Пенсійного фонду України щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 «Прикінцевих положень» Закону (згідно з додатками 6 та 7), які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом 10 днів з новопризначених (перерахованих) пенсій.

Згідно п.6.8 Інструкції підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в повідомленні місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

Як вбачається із матеріалів справи, надіслані УПФ розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно ч.2 Прикінцевих положень Закону №1058-IV, в частині пенсій, призначених відповідно до пунктів «б» - «з» ст.13 Закону №1788-ХІІ за період з 01.12.2013 по 01.04.2014 року на суму 47556,98грн, стосуються виплати пенсії ОСОБА_1

При цьому згідно матеріалів справи, встановлено, що на виконання постанови Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 20 вересня 2012 року у справі №0907/14317/2011 ОСОБА_1 з 17.10.2011 призначена та виплачується пенсія на пільгових умовах за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 №36, із зазначенням стажу роботи за Списком №2, тривалістю 17 років 04 місяці 17 днів.

Відповідно до п.6.2 Інструкції відшкодуванню підлягають витрати Пенсійного фонду на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до ч.2 Прикінцевих положень Закону №1058-IV.

При цьому стаж роботи на останньому підприємстві враховується у повному розмірі, а з попередніх місць роботи осіб він додається до стажу, необхідного для призначення пенсій на пільгових умовах.

Відповідно до розрахунку стажу ОСОБА_1 та розрахунку фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до ч.2 Прикінцевих положень Закону №1058-IV в частині пенсій, призначених відповідно до п.п. «б» - «з» ст.13 Закону №1788-ХІІ, частка сплати ПАТ у відшкодуванні витрат на виплату і доставку пенсії ОСОБА_1 пенсійним органом визначена у розмірі 100%.

Разом із тим, постановою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 20 вересня 2012 року, яка набрала законної сили, встановлено, що загальний пільговий стаж роботи зі шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 ОСОБА_1 набутий на різних підприємствах та становить понад 27 років, а записами у його трудовій книжці підтверджується, що останнім місцем його роботи є газоелектрозварювальник на ТОВ.

Відтак, позивачем при призначені ОСОБА_1 пільгової пенсії невірно визначено пільговий стаж за Списком №2, оскільки такий не відповідає розміру пільгового стажу, встановленого вказаним судовим рішенням, на підставі якого і було призначено пільгову пенсію ОСОБА_1 Відповідно, позивачем у порушення приписів п.6.2 Інструкції не встановлено всіх підприємств, де було набуто пільговий стаж ОСОБА_1, а також їх частка у відшкодуванні фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, що впливає на розмір їх відшкодування відповідачем.

Слід зазначити, що правом на звернення до підприємства, зокрема до ТОВ чи до ПАТ щодо надання уточнюючої довідки підприємства відповідно до «Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637, УПФ не скористалося.

За таких обставин, апеляційний суд враховуючи вищенаведені обставини та у відповідності до ст.72 КАС, вважає за необхідне погодитись із висновком суду першої інстанції щодо безпідставності позовних вимог УПФ про стягнення заборгованості з ПАТ по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за період з 01.12.2013 по 01.04.2014 на суму 47556,98грн.

Підсумовуючи, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку. Доводи апелянта висновків суду не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Керуючись статтями 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС, суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м.Івано-Франківську Івано-Франківської області залишити без задоволення, а постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 26 червня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили.

Головуючий суддя В.Я. Качмар

Суддя О.М. Гінда

Суддя А.І. Рибачук

Повний текст виготовлений 31 серпня 2015 року.