Справа № 821/930/15-а
Суддя: Федусик А. Г.
Дата ухвалення: 2015-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
---------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 вересня 2015 р.м.ОдесаСправа № 821/930/15-а

Категорія: 8.3.3 Головуючий в 1 інстанції: Бездрабко О.І.
Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Федусик А.Г.,

суддів - Шевчук О.А. та Зуєвої Л.Є.,

при секретарі - Пальоній І.М.,

за участю: представника позивача - Смаль Сергія Миколайовича та представника апелянта - Котруци Юлії Олександрівни,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м.Херсоні Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 12 травня 2015 року по справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Омарант" до Державної податкової інспекції у м.Херсоні Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Омарант" (далі ТОВ) звернулось до суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у м.Херсоні Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області (далі ДПІ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 11 листопада 2014 року № про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість на 4679808,75 грн., з яких за основним платежем на 3743847 грн. та за штрафними санкціями на 935961,75 грн..

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 12 травня 2015 року позовні вимоги задоволено. Суд визнав протиправним та скасував вказане податкове повідомлення-рішення.

Не погоджуючись з постановою суду, ДПІ подала апеляційну скаргу, в якій зазначається, що вказана постанова ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши суддю - доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що у період з 22 жовтня 2014 року по 24 жовтня 2014 року проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ з питань дотримання вимог податкового законодавства за період серпень 2014 року, валютного та іншого законодавства за період серпень 2014 року.

За результатами проведеної перевірки складено акт від 30 жовтня 2014 року №372/21-03-22-01/39255705, яким встановлено порушення ТОВ п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198, п.201.10 ст.201 ПК України, в результаті чого підприємством занижено податок на додану вартість за серпень 2014 року на загальну суму 3743847,00 грн..

На підставі висновків акту перевірки ДПІ винесено податкове повідомлення-рішення від 11 листопада 2014 року №, яким ТОВ збільшено суму грошового зобов'язання по податку на додану вартість на 4679808,75 грн., з яких за основним платежем на 3743847,00 грн. та за штрафними санкціями на 935961,75 грн..

Винесення вказаного податкового повідомлення-рішення і стало підставою для звернення ТОВ з позовом до суду.

Вирішуючи справу та задовольняючи вимоги, суд першої інстанції, на ряду з іншим, виходив з того, що надані суду докази не дають підстав для висновку, що вчинені позивачем господарські операції з ТОВ "Нафтова компанія "Партнер", ПАТ "Укртатнафта" та ПП "Еталон" є сумнівними, не відповідають дійсному економічному змісту і вчинені з метою одержання доходу саме за рахунок податкової вигоди за відсутності наміру здійснювати реальну підприємницьку діяльність. Також, суд вважав, що позивачем виконано всі вимоги ПК України щодо підтвердження формування податкового кредиту по відносинах з ПАТ "Укртатнафта", ПП "Еталон": до податкової декларації з податку на додану вартість подано додаток №8 "Заява про відмову постачальника надати податкову накладну (порушення ним порядку заповнення та/або порядку реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних)", надано первинні бухгалтерські документи на підтвердження поставки товарів та їх оплати. Виконання цих дій згідно п.201.10 ст.201 ПК України надає право ТОВ віднести суму ПДВ, сплачену постачальникам в ціні товарів, до податкового кредиту.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає їх правильними з огляду на наступне.

Відповідно до п.198.1. ст.198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг, отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України.

Згідно п.198.3. ст.198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з, на ряду з іншим, придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Пунктом 198.6. ст.198 ПК України визначено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).

Відповідно до п.201.10. ст.201 ПК України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що в серпні 2014 року між ТОВ "Нафтова компанія "Партнер" та ТОВ було укладено договори на поставку нафтопродуктів від 01 серпня 2014 року №ДГ-00073, від 13 серпня 2014 року №ДГ-00128, від 15 серпня 2014 року №ДГ-000129, від 21 серпня 2014 року №ДГ-000130, від 27 серпня 2014 року №ДГ-000187, від 29 серпня 2014 року №ДГ-00131, відповідно до яких Постачальник (ТОВ "Нафтова компанія "Партнер") зобов'язується передати у власність Покупця (ТОВ), а Покупець зобов'язується прийняти та оплатити нафтопродукти, в подальшому Товар, згідно умов Договору.

Додатковими угодами до договорів від 01 серпня 2014 року №00039, №00164, від 13 серпня 2014 року №00165, від 15 серпня 2014 року №00166, від 21 серпня 2014 року №00167, від 27 серпня 2014 року №00230, від 29 серпня 2014 року №00168, визначено, що постачальник зобов'язується поставити бензин, дизельне паливо на умовах ЕХW - резервуар нафтобаз ПАТ "Дніпронафтопродукт" та інших нафтобаз, що належать ПАТ "Дніпронафтопродукт" на правах власності або використовуються ним на підставі цивільно-правових договорів.

Фактична поставка нафтопродуктів підтверджується листами ТОВ "Нафтова компанія "Партнер" про доставку нафтопродуктів та знаходження їх на зберіганні у ПАТ "Дніпронафтопродукт" від 01 серпня 2014 року № 98/08-НКП, від 13 серпня 2014 року № 99/08-НКП, від 15 серпня 2014 року № 100/08-НКП, від 21 серпня 2014 року № 101/08-НКП, від 27 серпня 2014 року № 102/08-НКП, від 29 серпня 2014 року № 103/08-НКП, актами приймання-передачі нафтопродуктів від 31 серпня 2014 року №№ 00039, 00164, 00165, 00166, 00167, 00230, 00168.

Крім того, ТОВ надано договір зберігання від 15 липня 2014 року №4202, відповідно до якого ПАТ "Дніпронафтопродукт" зобов'язується приймати на зберігання нафтопродукти та інші товарно-матеріальні цінності, які передаються ТОВ і повернути їх за першою його вимогою. Надання ПАТ "Дніпронафтопродукт" позивачу послуг із зберігання нафтопродуктів підтверджено актом приймання-передачі наданих послуг від 31 серпня 2014 року №08195, протоколом узгодження ціни від 31 серпня 2014 року , актами приймання-передачі нафтопродуктів на зберігання від 31 серпня 2014 року

Також, факт отримання нафтопродуктів підтверджується журналами обліку нафтопродуктів на АЗС № 33, АЗС № 53, АЗС № 54.

Перевезення отриманих від ТОВ "Нафтова компанія "Партнер" нафтопродуктів від місця їх зберігання на ПАТ "Дніпронафтопродукт" до АЗС, які орендуються ТОВ, здійснювалося ТОВ "Торговий дім "Кременчукнафтопродуктсервіс", ТОВ "Нерон-1" на підставі договорів на перевезення вантажів автомобільним транспортом від 01 липня 2014 року № 97, від 10 липня 2014 року № 8, про що свідчать акт здачі-прийомки виконаних робіт від 31 серпня 2014 року № АР-0001869, акт здачі-приймання виконаних послуг від 31 серпня 2014 року , товарно-транспортні накладні на відпуск нафтопродуктів від 02 серпня 2014 року № 44143, від 05 серпня 2014 року №№ 44721, 44798, 44878, 44895, від 11 серпня 2014 року № 46011, від 13 серпня 2014 року № 46367, від 19 серпня 2014 року № 13092, від 20 серпня 2014 року № 47558.

Також, на вимогу покупця та для формування податкового кредиту ТОВ було отримано податкові накладні від 31 серпня 2014 року №№ 39, 164, 165, 166, 167, 230, 168, карткою рахунку 631 за серпень 2014 року, за грудень 2014 року, карткою рахунку 281 за серпень 2014 року, карткою рахунку 2821 за серпень 2014 року, карткою рахунку 702 за серпень 2014 року.

Оплата за поставлені нафтопродукти здійснена у безготівковій формі, про що свідчать платіжні доручення від 30 грудня 2014 року №№ 304-309.

Відносно неправомірного формування податкового кредиту по господарських операціях ТОВ з ПАТ "Укртатнафта" та ПП "Еталон", внаслідок того, що отримані від вказаних контрагентів податкові накладні не зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних, колегія зазначає наступне.

Відповідно до п.201.1 ст.201 ПК України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, складену за вибором покупця (отримувача) в один з таких способів: а) у паперовому вигляді; б) в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та умови реєстрації податкової накладної у Єдиному реєстрі податкових накладних. У такому разі складання податкової накладної у паперовому вигляді не є обов'язковим.

Згідно до п.201.6 ст.201 ПК України податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.

Пунктом 201.10 ст.201 ПК України передбачено, що податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний надати покупцю податкову накладну та зареєструвати її в Єдиному державному реєстрі податкових накладних.

Відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних та/або порушення порядку заповнення податкової накладної не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов'язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов'язань за відповідний звітний період.

У разі відмови продавця товарів/послуг надати податкову накладну або в разі порушення ним порядку її заповнення та/або порядку реєстрації в Єдиному реєстрі покупець таких товарів/послуг має право додати до податкової декларації за звітний податковий період заяву із скаргою на такого постачальника, яка є підставою для включення сум податку до складу податкового кредиту. Таке право зберігається за ним протягом 60 календарних днів, що настають за граничним терміном подання податкової декларації за звітний (податковий) період, у якому не надано податкову накладну або порушено порядок її заповнення та/або порядок реєстрації в Єдиному реєстрі. До заяви додаються копії товарних чеків або інших розрахункових документів, що засвідчують факт сплати податку у зв'язку з придбанням таких товарів/послуг або копії первинних документів, складених відповідно до Закону "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", що підтверджують факт отримання таких товарів/послуг.

З матеріалів справи вбачається, що 01 липня 2014 року між ПАТ "Укртатнафта" (Постачальник) та ТОВ (Покупець) укладено договір поставки нафтопродуктів № 2051/2/2118, відповідно до якого Постачальник зобов'язується поставити Покупцю нафтопродукти, а Покупець зобов'язується їх прийняти та оплатити в асортименті, кількості та за ціною, узгодженими Сторонами в додатку до даного договору.

На виконання договору ПАТ "Укртатнафта" у липні 2014 року поставило позивачу паливо дизельне підвищеної якості (Євро) марки С виду ІІ на загальну суму 111513,24 грн., що підтверджується листами ПАТ "Укртатнафта" від 01 липня 2014 року № 38/10-3860/1, № 38/10-3858/1, актом приймання-передачі нафтопродуктів від 31 липня 2014 року № 01/07, податковою накладною від 31 липня 2014 року № 12812, рахунком-фактурою від 31 липня 2014 р. № 90349058, карткою рахунку 281 за липень 2014 року. Оплата за поставлені нафтопродукти здійснена у безготівковій формі, про що свідчить платіжне доручення від 28 серпня 2014 року № 49. Відповідно до договору зберігання від 15 липня 2014 року № 4202 придбані нафтопродукти зберігались ПАТ "Дніпронафтопродукт".

Крім того, 10 липня 2014 року між ПП "Еталон" (Постачальник) та ТОВ (Покупець) укладено договір поставки №61/07-14, відповідно до якого Постачальник зобов'язаний поставити та передати у власність Покупцеві товари в асортименті, упаковці та по цінам, що узгоджені між сторонами, а Покупець зобов'язується прийняти та оплатити товар на умовах, визначених договором.

На виконання умов договору ПП "Еталон" поставило ТОВ товар на загальну суму 126276,04 грн., що підтверджується специфікаціями від 01 серпня 2014 р. №№ 67, 68, 69, видатковими накладними від 31 серпня 2014 року №№ 4352, 4353, 4354, податковими накладними від 31 серпня 2014 року № 16613, 16614, 16615, оборотно-сальдовою відомістю по рахунку 631 за 3 квартал 2014 року. Оплата за поставлений товар здійснена у безготівковій формі, про що свідчить платіжне доручення від 19 вересня 2014 року № 101.

Суми ПДВ по вказаних податкових накладних включено ТОВ до податкового кредиту серпня 2014 року, податкові накладні відображено у реєстрі отриманих податкових накладних, які відповідають даним додатку № 5 до податкових декларацій з ПДВ та даним декларації з ПДВ за серпень 2014 року.

Разом з тим, оскільки податкові накладні від 31 липня 2014 року № 12812, від 31 серпня 2014 року №№ 16613, 16614, 16615, отримані від ПАТ "Укртатнафта", ПП "Еталон", не були зареєстровані в Єдиному державному реєстрі податкових накладних, позивачем у відповідності з вимогами п.201.10 ст.201 ПК України до декларації з ПДВ за серпень 2014 року надано додаток 8 "Заява про відмову постачальника надати податкову накладну (порушення ним порядку заповнення та/або порядку реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних)", до якого долучено первинні документи на 5 аркушах.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо безпідставності доводів ДПІ про відсутність доданих до заяви зі скаргою копії документів, а саме: товарних чеків, або інших розрахункових документів, що засвідчують факт сплати податку у зв'язку з придбанням таких товарів/послуг, оскільки відповдіачем не надано жодних достатніх доказів з приводу відсутності вищевказаної документації, натомість у додатку № 8 до декларації зазначено про надання таких документів на 5 аркушах, копії, яких, між іншим, також знаходяться в матеріалах справи.

Отже, враховуючи все вищевикладене колегія суддів приходить до висновку, що позивачем виконано всі вимоги ПК України щодо підтвердження формування податкового кредиту по відносинах з ПАТ "Укртатнафта", ПП "Еталон" по вищезазначеному спірному питанню, тому віднесення ТОВ суми ПДВ сплачені постачальникам в ціні товарів до податкового кредиту є правомірним та таким, що узгоджується з нормами ПК України.

Таким чином, приймаючи до уваги все вищевикладене у сукупності, та оскільки договори позивача з контрагентами в контексті вищеописаних правовідносин в судовому порядку недійсним не визнавалися, підстав для визнання їх нечинними із суті та форми не вбачається, сторони мали на меті створення реальних правових наслідків, що підтверджується первинними документами щодо здійснення господарських операцій, а податкові накладні складені у відповідності до положень ПК України з зазначенням всіх необхідних реквізитів та в установленому законом порядку недійсними не визнавались, колегія суддів приходить до висновку про правомірність віднесення позивачем сум ПДВ до складу податкового кредиту по взаємовідносинам з вказаними суб'єктами господарської діяльності.

Крім того, колегія суддів зазначає, що чинним податковим законодавством не поставлено в залежність право на формування податкового кредиту від податкового обліку (стану) інших осіб, зокрема, внаслідок виявлення іншими податковими перевірками порушень чинного законодавства. Тобто, якщо суб'єкт господарювання не виконав свого зобов'язання по сплаті податку до бюджету, надання податкової звітності або інших вимог чинного законодавства, то це тягне відповідальність та негативні наслідки виключно щодо цієї особи. Вказані положення, також, узгоджуються зі змістом статті 61 Конституції України щодо індивідуального характеру юридичної відповідальності особи.

При цьому, в ході розгляду справи відповідачем не було надано належних доказів безтоварності господарських операцій між ТОВ та ТОВ "Нафтова компанія "Партнер" (товарність яких фактично підтверджена самою ДПІ у акті перевірки ТОВ від 30.11.2014 року, в якому не встановлено заниження чи завищення позивачем податкових зобов'язань з ПДВ, які були сформовані в тому числі і внаслідок реалізації отриманих від вказаного контрагента нафтопрордуктів) , а також незаконності формування податкового кредиту по операціям з ПАТ "Укртатнафта" та ПП "Еталон".

Отже, враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції викладена достатньо повно, висновки обґрунтовані з посиланням на конкретні норми Законів України та відповідають чинному законодавству.

Доводи ДПІ викладені у апеляційній скарзі за змістом ідентичні наданим до адміністративного позову запереченням, зазначених висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні норм матеріального права.

За таких обставин, підстав для скасування рішення суду першої інстанції та задоволення апеляційних скарг не вбачається.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м.Херсоні Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області - залишити без задоволення, а постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 12 травня 2015 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності негайно після її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: А.Г. Федусик
Суддя: Суддя: Л.Є. Зуєва О.А. Шевчук