Справа № 2-а-9658/10
Суддя: Бурко Р. В.
Дата ухвалення: 2010-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-9658/10
Номер провадження -
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2010 року Кіровський районний суд

М.Кіровограда в складі: головуючої судді- Бурко Р,В.

при секретарі - Кац І.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адмністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про оскарження рішення про несплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення контузії, травми або каліцтва чи інвалідності ,-

ВСТАНОВИВ: До суду звернувся позивач з адміністративним позовом про оскарження неправомірних дій відповідача. В ході розгляду справи позивач уточнив позовні вимоги та просить суд ухвалити рішення, яким просить визнати бездіяльність відповідача про відмову у прийнятті документів щодо виплати одноразової грошової допомоги та зобов`язати відповідача направити документи головному розпоряднику коштів для прийняття рішення щодо призначення одноразової грошової допомоги.

В обґрунтування позову зазначив, що він протягом семи років проходив військову службу в Збройних Силах СРСР, у тому числі, у складі формувань, які надавали інтернаціональну допомогу у республіці Афганістан та був звільнений 16 листопада 1982 року по хворобі. У серпні 2010 року військово-лікарською комісією Центрального регіону було встановлено, що захворювання, яке стало причиною мого звільнення, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країні де велись бойові дії. 16 серпня 2010 року після огляду Кіровоградської обласної МСЕК №2 на підставі витягу з протоколу військово-лікарської комісії Центрального регіону від 12 серпня 2010 року № 83 мені було встановлено третю групу інвалідності, та зазначено, що захворювання, яке стало причиною інвалідності, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країні де велись бойові дії. Пвересня 2010 року я звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 стосовно виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку зі встановленням групи інвалідності. За результатами її розгляду, було повідомлено, що оскільки був звільнений із військової служби в листопаді 1982 року, а тому не може поширюватися дія нової редакції статті 16 Закону України «Про соціальний правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.91 року № 201 1-ХІІ, а надані документи на 11 аркушах повертаються без реалізації. З огляду на викладене просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В судовому засіданні позивач повністю підтримав заяв денні вимоги, посилаючись на обставини викладенні в позовній заяві, крім того пояснив суду, що Постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року № 499 « Про затвердження порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва ) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні ( або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб - встановлено порядок та умови призначення й виплати одноразової грошової допомоги, які поширюються на військовослужбовців та звільнених з військової служби (зборів) осіб, які набули інвалідності. Повністю підпадає під категорію і умови, визначені у вищезазначеній постанові КМУ оскільки являється особою звільненою з військової служби, яка набула інвалідності і вважає, що посилання відповідача на неможливість застосування чинного законодавства України до осіб звільнених із військової служби у радянські часи і згодом набутих інвалідності внаслідок захворювання, отриманого під час проходження військової служби, є таким, що прямо суперечить вимогам Закону України «Про соціальний правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», оскільки згідно з ним таке право мають військовослужбовці за час виконання службових обов`язків, а також особи, які набули інвалідності, що настала в період проходження військової служби, або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби. Тобто строк набуття інвалідності законодавцем не обмежено.

Відповідач, представник Кіровоградського обласного військового комісаріату, позовні вимоги не визнав та пояснив суду, що

виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори передбачена Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України з питань соціального захисту військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, і деяких інших осіб» від 3 листопада 2006 року №328-У, яким було внесено зміни шляхом викладення в новій редакції статтю 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року N 2011-ХІІ (із змінами) та статтею 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Згідно прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України з питань соціального захисту військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, і деяких інших осіб» від 3 листопада 2006 року №328-У (далі - Закон), яким було викладено в новій редакції статтю 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та введено новий вид забезпечення військовослужбовців як виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, Закон набрав чинності лише з 01 січня 2007 року. Цей Закон зворотної дії в часі не має. Оскільки" позивач був звільнений з військової служби 16 листопада 1982 року, на нього не може поширюватись дія нової редакції статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а також Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року №499. Врахувати також те, що позивач згідно копії виписки з наказу Головнокомандувача військами протиповітряної оборони №0863 був звільнений 16 листопада 1982 року та згідно копії наказу №138 Кіровоградського міськвійськома виключений із всіх видів забезпечення в 1983 році тобто задовго до набрання чинності даним Законом утратив статус військовослужбовця, а отже права на виплату одноразової грошової допомоги не має. Крім того, в останньому абзаці відповіді Кіровоградського обласного військового комісаріату № ФГ-38215 від 06.10.2010 року зазначено лише про повернення на адресу позивача наданих ним документів без реалізації, а не про відмову у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги, оскільки обласний військовий комісаріат не є тим головним розпорядником бюджетних коштів, що приймає остаточне рішення по зазначеному питанню. За наведених обставин в задоволенні позовних вимог просить відмовити в повному обсязі.

Відповідно до статті 11 КАС України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Встановлено, що ОСОБА_1 протягом семи років проходив військову службу в Збройних Силах СРСР, у тому числі, у складі формувань, які надавали інтернаціональну допомогу у республіці Афганістан та був звільнений 16 листопада 1982 року по хворобі. У серпні 2010 року військово-лікарською комісією Центрального регіону було встановлено, що захворювання, яке стало причиною мого звільнення, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країні де велись бойові дії. 16 серпня 2010 року після огляду Кіровоградської обласної МСЕК №2 на підставі витягу з протоколу військово-лікарської комісії Центрального регіону від 12 серпня 2010 року № 83 мені було встановлено третю групу інвалідності, та зазначено, що захворювання, яке стало причиною інвалідності, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країні де велись бойові дії. 17 вересня 2010 року я звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 стосовно виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку зі встановленням групи інвалідності. За результатами її розгляду, було повідомлено, що оскільки був звільнений із військової служби в листопаді 1982 року, а тому не може поширюватися дія нової редакції статті 16 Закону України «Про соціальний правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.91 року № 2011-ХІІ, а надані документи на 11 аркушах повертаються без реалізації.

Постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року № 499 « Про затвердження

порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) , поранення (контузії, травми або каліцтва ) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні ( або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб - встановлено порядок та умови призначення й виплати одноразової грошової допомоги, які поширюються на військовослужбовців та звільнених з військової служби (зборів) осіб, які набули інвалідності. Повністю підпадає під категорію і умови, визначені у вищезазначеній постанові КМУ оскільки являється особою звільненою з військової служби, яка набула інвалідності і вважає, що посилання відповідача на неможливість застосування чинного законодавства України до осіб звільнених із військової служби у радянські часи і згодом набутих інвалідності внаслідок захворювання, отриманого під час проходження військової служби, є таким, що прямо суперечить вимогам Закону України «Про соціальний правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», оскільки згідно з ним таке право мають військовослужбовці за час виконання службових обов`язків, а також особи, які набули інвалідності, що настала в період проходження військової служби, або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби. Тобто строк набуття інвалідності законодавцем не обмежено.

Права військовослужбовців та їхні обов`язки, як і питання статусу цієї категорії громадян, регулюються низкою законів, а також нормативно-правових актів. Статтями 18 та 19 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, та ст. 16 Закону України " Про Збройні Сили України " вказують, що військовослужбовці перебувають під захистом держави, яка гарантує їм та членам їх сімей соціальний і правовий захист відповідно до закону. Таким законом є Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

У загальному розумінні соціальний захист - це діяльність державних органів, військового командування, посадових осіб із реалізації встановлених для військовослужбовців та членів їхніх сімей прав, пільг та законних інтересів. Він нерозривно пов`язаний із правовим захистом, який розуміють як діяльність органів державної влади, спрямовану на забезпечення реалізації цією категорією громадян своїх політичних, соціально-економічних та особистих прав та свобод, користування матеріальними та духовними благами чи адекватної компенсації їх законного обмеження. В теорії права під соціальною захищеністю особи розуміють гарантії прав та свобод, ступінь задоволення матеріальних та духовних потреб особи відповідно до ролі та характеру її праці в суспільстві.

Окремо в законодавстві з питань військової сфери розглядаються питання страхування особистого життя та компенсації втрати здоров`я військовослужбовців та осіб, звільнених з військової служби. До 10 січня 1992 року, до набуття чинності Закону України «Про соціальний правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.91р. № 2011-ХІІ) питання державного обов`язкового особистого страхування військовослужбовців та військовозобов`язаних, призваних на збори, врегульовано постановою Ради Міністрів Союзу РСР від 30 грудня 1990 р. № 1393 «Про державне обов`язкове особисте страхування військовослужбовців та військовозобов`язаних, осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ».

Статтею 16 Закону України «Про соціальний правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено, що військовослужбовці а також військовозобов`язані, призвані на збори, підлягають державному обов`язковому особистому страхуванню на випадок загибелі або смерті, а також у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання одержаного в період проходження служби.

У подальшому Закон України від 4 квітня 2006 року № 3597-ІУ "Про внесення змін до Закону України "Про загальний військовий обов`язок і військову службу" Закон України від 25 березня 1992 року № 2232- XII "Про загальний військовий обов`язок і військову службу" було викладено в новій редакції, відповідно до ч. З ст. 41 якої, в разі каліцтва, заподіяного військовослужбовцю під час виконання службових обов`язків, а також інвалідності, що настала в період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі від трирічного до п`ятирічного грошового забезпечення за і останньою посадою в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України, і призначається пенсія

по інвалідності.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України з питань соціального захисту військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, і деяких інших осіб", який набув чинності з 1 січня 2007 року, статтю 41 Закону України від 25 березня 1992 року № 2232-ХІІ викладено в новій редакції, відповідно до якої виплата одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або каліцтва військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, здійснюється в порядку і на умовах, установлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Статтею 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" також викладено в новій редакції, відповідно до ч. 2 якої в разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю під час виконання ним обов`язків військової служби, а також інвалідності, що настала в період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі до п`ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року № 499 « Про затвердження порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва ) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні ( або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб» встановлено порядок та умови призначення й виплати одноразової грошової допомоги, які поширюються на військовослужбовців та звільнених з військової служби (зборів) осіб, які набули інвалідності.

ОСОБА_1 повністю підпадає під категорію і умови, визначені у вищезазначеній постанові КМУ оскільки являється особою звільненою звійськової служби, яка набула інвалідності і посилання відповідача на неможливість застосування чинного законодавства України до осіб звільнених із військової служби у радянські часи і згодом набулих інвалідності внаслідок захворювання, отриманого під час проходження військової служби, є таким, що прямо суперечить вимогам Закону України «Про соціальний правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», оскільки згідно з ним таке право мають військовослужбовці за час виконання службових обов`язків, а також особи, які набули інвалідності, що настала в період проходження військової служби, або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби. Тобто строк набуття інвалідності законодавцем не обмежено.

Крім того, ст.7 Постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року № 499 « Про затвердження порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва ) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні ( або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб» керівник уповноваженого органу подає в 15 денний строк з дня реєстрації документів головному розпоряднику бюджетних коштів для прийняття рішення про призначення грошової допомоги.

Суд дійшов висновку щодо часткового задоволення позовних вимог, а саме визнати протиправним бездіяльність Кіровоградського обласного військового комісаріата про відмову у прийнятті документів щодо виплати одноразової грошової допомоги та зобов`язати відповідача направити документи головному розпоряднику коштів для прийняття рішення щодо призначення одноразової грошової допомоги.

В задоволенні решти вимог відмовити. На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 3,16,19 Конституції України, Постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року № 499 « Про затвердження порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва ) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні ( або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб», ст.ст. 11, 72, 94, 158,162-165 КАС України, суд ,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про оскарження рішення про несплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення контузії, травми або каліцтва чи інвалідності - задовольнити частково.

Визнати протиправними бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо відмову у прийнятті документів щодо виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності.

Зобов`язати Кіровоградський обласний військовий комісаріат зареєструвати документи на отримання одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року № 499 « Про затвердження порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва ) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні ( або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб» та спрямувати до Головного розпорядника коштів для прийняття відповідного рішення.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Судові витрати віднести на рахунок ОСОБА_1 по фактично понесеним.

Постанова суду може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, протягом 10 днів з дня її проголошення.

Повне рішення суду виготовлене 23.11.2010 року

Суддя Кіровського районного суду м.Кіровограда Р. В. Бурко