Справа № 2а-1074/11
Суддя: Довга О.І.
Дата ухвалення: 2012-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2012 р. Справа № 148567/12

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

головуючого-судді Довга О.І.,

судді Савицької Н.В.,

судді Запотічного І.І.

секретар судового засідання Румянцева О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Шевченківського відділу соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради на постанову Шевченківського районного суду м. Львова від 24.11.2011 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Шевченківського відділу соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради про стягнення грошових коштів на оздоровлення, -

В С Т А Н О В И В :

15.06.2011 року ОСОБА_1 (Позивач) звернувся до суду з позовом до Шевченківського відділу соціального захисту управління соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради (Відповідач) про стягнення недоплаченої щорічної грошової допомоги на оздоровлення.

Позивач посилається на те, що є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії. В порушення вимог ст. 48 ЗУ «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», яка передбачає виплату учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії щорічної допомоги на оздоровлення у розмірі 5-ти мінімальних заробітних плат, Відповідач вказаної допомоги на оздоровлення за 2010 рік і виплату такої за 2011 рік не проводив.

Позивач просив зобовязати Відповідача виплатити йому невиплачену щорічну допомогу на оздоровлення за 2010-2011 р.р. в сумі 8925,00 грн. та стягнути з Відповідача моральну шкоду у розмірі 700,00 грн.

Постановою Шевченківського районного суду м. Львова від 24.11.2011 року у справі № 2а-1074/11 р. позов задоволено частково. Зобовязано Шевченківський відділ соціального захисту управління соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову щорічну допомогу на оздоровлення відповідно до статті 48 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за 2010 рік та за 2011 рік, з урахуванням виплачених сум. В задоволені решти позовних вимог відмовлено.

Постанову суду першої інстанції оскаржив Шевченківський відділ соціального захисту управління соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради, подавши на неї апеляційну скаргу. В апеляційній скарзі апелянт звертає увагу на те, що стягнення коштів з управління є неможливим, оскільки виплата пільгових коштів, компенсацій та гарантій для певних категорій громадян, у тому числі виплата допомоги на оздоровлення потребує фінансування за рахунок коштів Державного бюджету України, а його обсяги не можуть визначатися будь-яким іншим законом, окрім як закону про Державний бюджет України.

Апелянт просить скасувати постанову Шевченківського районного суду м. Львова від 24.11.2011 року та прийняти нову постанову, якою відмовити Позивачу у задоволені позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача по справі, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Судом встановлено, що Позивач є інвалідом ІІ групи у зв'язку із захворюванням, яке пов'язане з наслідками Чорнобильської катастрофи, та має право на отримання щорічної допомоги на оздоровлення відповідно до вимог ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі 5-ти мінімальних заробітних плат.

Матеріалами справи підтверджено, що у червні 2010 року та в лютому 2011 року Позивачеві було виплачено таку допомогу в розмірі по 100,00 грн., який передбачено постановою КМУ № 562 від 12.07.2005 року «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Однак, на час виплати таких сум, законодавчо встановлений розмір мінімальної заробітної плати становив більше 100,00 грн.

У 2010-2011 р.р. до ст. 48 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» жодних змін не вносилось, дія цієї норми не була зупинена чи обмежена іншими нормативними актами, а відтак діє норма, згідно якої у 2010-2011 р.р. Позивачеві повинна бути виплачена щорічна допомога на оздоровлення у розмірі пяти мінімальних заробітних плат.

Постанова Кабінету Міністрів України № 562 від 12.07.2005 року «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», якою керувався Відповідач при нарахуванні щорічної допомоги на оздоровлення є підзаконним нормативно-правовим актом та істотно звужує права Позивача відповідно до статті 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007 року № 107-VІ набрав чинності 01.01.2008 року, внесено зміни в ч. 4 ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», яку викладено в такій редакції: одноразова компенсація учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, та сім'ям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою, щорічна допомога на оздоровлення виплачується в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Положення п.п. 11 п.28 розділу П ЗУ «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007 року, та ряд інших положень цього Закону визнані неконституційними рішенням Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22 травня 2008 року у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень ст. 65 розділу І, п. 61,62,63,66 розділу П, пункту 3 розділу Ш ЗУ «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» і 101 народного депутата України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень ст. 67 розділу І, пунктів 1-4,6-22,24-100 розділу П ЗУ «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України».

Таким чином після 22.05.2008 року діє редакція ч. 4 ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» до внесення змін, а саме: щорічна допомога на оздоровлення виплачується в таких розмірах: інвалідам I і II групи - п'ять мінімальних заробітних плат.

Колегія суддів не вбачає, жодних перешкод у виплаті одноразової допомоги на оздоровлення відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за 2010 та 2011 роки у визначеному статтею 48 розмірі.

Посилання апелянта на відсутність бюджетного фінансування передбачених Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» розмірів щорічної грошової допомоги на оздоровлення як на причину невиконання покладених на нього зобов'язань до уваги не приймаються, оскільки реалізація особою права, що пов'язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кечко проти України»).

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування постанови колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на неї слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 160,195,196, п.1 ч.1 ст.199, п. 1 ч.1 ст.205, ст.ст. 206, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Шевченківського відділу соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради залишити без задоволення, а постанову Шевченківського районного суду м. Львова від 24 листопада 2012 року в справі № 2а-1074/11 р. без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом 20-ти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у разі складення постанови в повному обсязі відповідно до ст.160 КАС України з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя : Довга О.І.

Судді: Запотічний І.І.

ОСОБА_2.