Справа № 821/1437/15-а
Суддя: Кравченко К.В.
Дата ухвалення: 2015-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2015 р.м.ОдесаСправа № 821/1437/15-а

Категорія: 12.3 Головуючий в 1 інстанції: Попов В.Ф.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді -Кравченка К.В.,
судді -Лукянчук О.В.,
судді -Градовського Ю.М.

(у зв'язку з неприбуттям у судове засідання сторін, справа

розглядається в порядку п.2 ч.1 ст.197 КАС України )

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги Генічеської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Херсонській області на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 20 серпня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Генічеської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Херсонській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

В жовтні 2013 року ОСОБА_4 (надалі - позивач) звернувся до суду з позовом до Генічеської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Херсонській області (надалі - відповідач, ОДПІ), в якому (з врахуванням всіх уточнень позовних вимог) просив:

- стягнути з ОДПІ на користь позивача індексацію заробітної плати в розмірі 7032,86 грн.;

- стягнути з ОДПІ на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку з 08.08.2013 року по 07.12.2014 року в сумі 52723,65 грн..;

- стягнути з ОДПІ на користь позивача компенсацію втрати частини грошових доходів, у зв'язку із порушенням термінів виплати індексації заробітної плати, яку нараховано за період з вересня 2013 року по листопад 2014 року, у розмірі 1268,60 грн..

В обґрунтування позовних вимог було зазначено, що в період з 01.03.2012 року по 07.08.2013 року індексація заробітної плати позивачу не проводилась, оскільки при розрахунку індексу для проведення індексації доходів базовим місяцем ОДПІ помилково вважає березень 2012 року. Також позивачу не виплачено середній заробіток з 23 квітня по 07 грудня 2014 року та компенсацію за несвоєчасну виплату заробітної плати.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 20.08.2015 року позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з ОДПІ на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку з 23 квітня по 07 грудня 2014 року в сумі 24562,65 грн. та компенсацію втрати частини грошових доходів у зв'язку із порушенням термінів виплати індексації заробітної плати у розмірі 1268,60 грн. з відрахуванням податків та інших обов'язкових платежів. В задоволенні решти вимог - відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою, ОДПІ подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову, якою відмовити в задоволені позовних вимог повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що позивач працював в органах державної податкової служби з 06.03.2007 року.

29.02.2012 року у зв'язку із реорганізацією Нижньосірогозької МДПІ шляхом злиття у Генічеську МДПІ у Херсонській області, головою комісії з проведення реорганізації було видано наказ №13-о про звільнення в порядку переведення до Генічеської МДПІ за п.5 ст.36 КЗпП України працівників Нижньосірогозької МДПІ, в тому числі й позивача, якій займав посаду начальника відділу інформатизації процесів оподаткування, реєстрації та обліку платників податків.

01.03.2012 року наказом від 01.03.2012 року №1-о начальника Генічеської ОДПІ позивача призначено на посаду старшого державного податкового інспектора Нижньосірогозького відділення Генічеської МДПІ.

07.08.2013 року у зв'язку з реорганізацією Генічеської МДПІ позивача звільнено із займаної посади за п.1 ст.40 КЗпП України (наказ від 07.08.2013 року №46-о голови комісії з проведення реорганізації).

Дії ОДПІ мотивовані тим, що до 01.03.2012 року нарахування індексації грошових доходів позивачу здійснювалось виходячи з базового місяця лютого 2008 року. За даними розрахунково-платіжних відомостей та розрахункових листів щодо нарахування заробітної плати у серпні 2010 року у позивача відбулось підвищення грошових доходів на суму 353,75 грн. внаслідок встановлення у серпні 2010 року надбавки за високі досягнення у праці у розмірі 45% посадового окладу з урахуванням надбавки за спеціальне звання (ранг) та вислугу років. Підвищення заробітної плати у серпні у порівнянні з липнем 2010 року склало 353,75 грн.. При цьому, сума підвищення грошових доходів перевищила суму індексації, яка б мала бути нарахована у серпні 2010 року по базовому місяцю лютому 2008 року у сумі 309,02 грн. Таким чином, для позивача серпень 2010 року став базовим для нарахування індексації грошових доходів, тому у відповідності до вимог п.5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078, індексація грошових доходів, отриманих позивачем за цей місяць, не провадиться. З наступного місяця здійснюється обчислення наростаючим підсумком індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації. ОДПІ в серпні 2013 року зроблено перерахунок та донараховано позивачу індексацію заробітної плати за період роботи з 01.03.2012 року по 07.08.2013 року в сумі 1880,75 грн..

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки позивачу в день звільнення були не виплачені всі суми, а саме суми індексації заробітної плати, то вимога про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку є правомірною. Також в зв'язку з цими ж обставинами, вимога позивача про компенсацію втрати частини грошових доходів, є обґрунтованою. Щодо вимоги позивача про стягнення суми самої індексації заробітної плати, то відмовляючи в цій частині позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що частина суми індексації була самостійно нарахована та виплачена відповідачем, а решта була виплачена позивачу ще в грудні 2014 року на підставі виконавчого листа №821/4071/13-а.

Колегія суддів погоджується з цими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення, визначені Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078 (надалі - Порядок №1078).

Згідно пунктів 2, 5 Порядку №1078 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці найманих працівників підприємств, установ, організацій у грошовому виразі, яка включає оплату праці за виконану роботу згідно з тарифними ставками (окладами) і відрядними розцінками, доплати, надбавки, премії, гарантійні та компенсаційні виплати, передбачені законодавством, а також інші компенсаційні виплати, що мають постійний характер. У разі підвищення розмірів мінімальної заробітної плати, пенсії, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, стипендій, а також у разі зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів місяць, в якому відбулося підвищення, вважається базовим при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення. З наступного місяця здійснюється обчислення наростаючим підсумком індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації.

Таким чином, місяць, в якому відбулося підвищення оплати праці (суми її постійних складових), є базовим при проведенні індексації.

Відповідно п.2 Постанови Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 року №268 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів» встановлення надбавки за високі досягнення у праці є правом керівника органу та залежить від фонду оплати праці.

Отже, надбавка не є постійною складовою заробітної плати та її розмір може змінюватись в сторону зменшення або збільшення. А тому надбавка, як величина, що не носить постійного характеру, не може враховуватись при визначенні розміру заробітної плати при розрахунку суми індексації.

Виходячи з наведених норм права, колегія судів погоджується з висновком суду першої інстанції, що у ОДПІ не було підстав для зміни базового місяця для розрахунку індексації з лютого 2008 року на серпень 2010 року.

Згідно із зазначеним розрахунком за період з 01.03.2012 року по 07.08.2013 року загальна сума індексація заробітної плати позивача складає 8913,61 грн..

Відповідачем було самостійно нараховано та виплачено 1880,75 грн. із вказаної суми індексації. Решта суми індексації у розмірі 7032,86 грн. виплачена позивачу 08.12.2014 року на підставі виконавчого листа №821/4071/13-а, що було підтверджено доказами наданими суду самим позивачем.

Таким чином, оскільки сума індексації заробітної плати у розмірі 7032,86 грн., яку позивач просить стягнути, вже йому виплачена на підставі постанови суду, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні позовних вимоги в цій частині.

Щодо вимоги позивача про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку з 08.08.2013 року по 07.12.2014 року в сумі 52723,65 грн., колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст.116 Кодексу законів про працю України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Згідно ст.117 Кодексу законів про працю України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Отже, оскільки вимога позивача щодо невиплати йому всіх сум в день звільнення, а саме суми індексації заробітної плати в розмірі 7032,86 грн., є обґрунтованою та правомірною, а тому вимога позивача про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, відповідно до наведених норм законодавства є також правомірною.

Сама така позиція викладена в рішеннях Верховного суду України, зокрема в рішеннях від 29.01.2014 року у справі №144-цс13, від 21.01.2015 року у справі №6-195цс14.

Порядок обчислення середньої заробітної плати затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100. Абзацом 3 п.2 Порядку встановлено, що середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана дана виплата. Усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо.

При обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження включаються: основна заробітна плата; доплати і надбавки (за надурочну роботу та роботу в нічний час; суміщення професій і посад; розширення зон обслуговування або виконання підвищених обсягів робіт робітниками-почасовиками; високі досягнення в праці (високу професійну майстерність); умови праці; інтенсивність праці; керівництво бригадою, вислугу років та інші); виробничі премії та премії за економію конкретних видів палива, електроенергії і теплової енергії; винагорода за підсумками річної роботи та вислугу років тощо. Премії включаються в заробіток того місяця, на який вони припадають згідно з розрахунковою відомістю на заробітну плату. Премії, які виплачуються за квартал і більш тривалий проміжок часу, при обчисленні середньої заробітної плати за останні два календарні місяці, включаються в заробіток в частині, що відповідає кількості місяців у розрахунковому періоді. У разі коли число робочих днів у розрахунковому періоді відпрацьовано не повністю, премії, винагороди та інші заохочувальні виплати під час обчислення середньої заробітної плати за останні два календарні місяці враховуються пропорційно часу, відпрацьованому в розрахунковому періоді (абзац третій пункту 3 Порядку).

Відповідно до п.5 Порядку нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Згідно з п.8 зазначеного Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства.

Як вбачається з матеріалів справи, місяцями, що передували звільненню позивача, є червень та липень 2013 року.

Згідно з розрахунковими листками, що містяться в матеріалах справи в червні 2013 року позивач фактично відпрацював 16 днів, та йому нарахована заробітна плата в загальній сумі 5843,52 грн., в тому числі: основний оклад 965,89 грн., надбавка за високі досягнення 481,63 грн., профвідпустка 454,15 грн., премія щомісячна 1144,00 грн., оздоровчі (матеріальна допомога) 2206,00 грн., надбавка за спеціальне звання 92,63 грн., надбавка за вислугу 317,56 грн., профвідпустка 181,66 грн..

Без врахування оплати профвідпустки, премії та матеріальної допомоги, позивачу виплачена заробітна плата у сумі 1857,71 грн..

В липні 2013 року позивач фактично відпрацював 21 день, та йому нарахована заробітна в сумі 2014,20 грн., в тому числі: основний оклад 1047,26 грн., надбавка за високі досягнення 522,20 грн., надбавка за спеціальне звання 100,43 грн., надбавка за вислугу 344,31 грн..

Згідно розрахункам індексації заробітної плати, сума індексації заробітної плати за червень 2013 року складає 436,01 грн., за липень 2013 року 472,74 грн..

Розрахунок премії пропорційно відпрацьованого часу за два місяці:

(1144,00 грн. (премія за червень) + 0,00 грн. (премія за липень)) / 42 планові робочі дні (19 днів за червень та 23 дні за липень) * 37 (фактично відпрацьовані робочі дні (16 днів в червні та 21 день у липні) = 1007,81 грн.

Розрахунок середньоденний заробіток:

(1857,71 грн. (заробітна плата за червень без врахування оплати профвідпустки, премії та матеріальної допомоги) + 436,01 грн. (індексація заробітної плати за червень) + 2014,20 грн. (заробітна плата за липень) + 472,74 грн. (індексація заробітної плати за липень) + 1007,81 грн. (премія)) / 37 (фактично відпрацьовані робочі дні за червень та липень) = 156,45 грн..

Згідно матеріалів справи, кількість днів затримки розрахунку при звільненні за період з 08.08.2013 року по 07.12.2014 року складає 337 днів, сума середнього заробітку за цей період становить 52723,65 грн..

Частина зазначеної суми в розмірі 28161,00 грн. за період затримки розрахунку з 08.08.2013 року по 22.04.2014 року (180 днів) вже виплачена позивачу 08.12.2014 року на підставі виконавчого листа №821/4071/13-а 2014 року, виданого судом, що підтверджується наявними у справі доказами (т.2, а.с.79, 80).

Враховуючи, що розрахунок з позивачем було проведено 08.12.2014 року, суд першої інстанції обґрунтовано стягнув з відповідача суму середнього заробітку за період з 23 квітня по 07 грудня 2014 року (157 днів) у розмірі 24562,65 грн..

Щодо вимоги позивача про компенсацію втрати частини грошових доходів у зв'язку із порушенням термінів виплати індексації заробітної плати, яку нараховано за період з вересня 2013 року по листопад 2014 року, колегія суддів зазначає наступне.

Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року №159 (надалі - Порядок).

Дія цього Порядку поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи) (пункт 1).

Компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати (далі - компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 01.01.2001 року (п.2 Порядку).

Пунктом 3 Порядку визначені грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру, що підлягають компенсації. До таких доходів належить і заробітна плата.

Сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом (п.4 Порядку).

Отже, як зазначалося вище, позивач просить стягнути з відповідача компенсацію у сумі 1268,60 грн. у зв'язку із втратою грошових доходів у сумі 7032,86 грн., які йому не були виплачені при звільненні у серпні 2013 року.

Після утримання податків і обов'язкових платежів ці доходи складають 5613,28 грн. (7032,86 грн. - 429,00 грн. (ЄСВ (6,1%)) - 990,58 грн. (ПДФО (15 %)).

З врахуванням індексів споживчих цін за період невиплати грошових доходів з вересня 2013 року по листопад 2014 року сума компенсації заявлена позивачем відповідає дійсності.

Величина приросту індексу споживчих цін за вказаний період становить 22,6%:

1,000 * 1,004 * 1,002 * 1,005 * 1,002 * 1,006 * 1,022 * 1,033 * 1,038 * 1,010 * 1,004 * 1,008 * 1,029 * 1,024 * 1,019 * 100 - 100 = 22,57%.

Таким чином, сума компенсації втрати грошових доходів буде складати 1268,60 грн.: (5613,28 грн. * 22,6%).

За таких підстав, колегія суддів приходить до висновку, що вимога позивача про компенсацію втрати частини грошових доходів у зв'язку із порушенням термінів виплати індексації заробітної плати, яку нараховано за період з вересня 2013 року по листопад 2014 року, є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, прийняв законне та обґрунтоване рішення, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.195, ст.197, п.1 ч.1 ст.198, п.1 ч.1 ст.205, ст.206, ч.5 ст.254 КАС України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Генічеської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Херсонській області - залишити без задоволення, а постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 20 серпня 2015 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя:К.В. Кравченко
Суддя: Суддя: Ю.М. Градовський О.В. Лукянчук