Справа № 2-а-4792/09/0270
Суддя: Аліменко В.О.
Дата ухвалення: 2011-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 2-а-4792/09/0270 Головуючий у 1-й інстанції: Іващук О.І.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" травня 2011 р. м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Аліменка В.О.

суддів Данилової М.В., Дурицької О.М.,

при секретарі Белові С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу позивача ОСОБА_2 міської ради Вінницької області на Постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 18.12.2009 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 міської ради Вінницької області до Контрольно-ревізійного управління у Вінницькій області про визнання протиправною та скасування вимоги, -

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2009 року позивач ОСОБА_2 міська рада Вінницької області звернулись до Вінницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просили визнати протиправною та скасувати вимогу № 02-08-16-15/7437 від 29.10.2009 року в частині відшкодування незаконних видатків нарахованих і виплачених надбавок, премій відпускних, доплат, матеріальної допомоги, визнати протиправним та скасувати розпорядження №262 від 27.10.2009 року про зупинення операцій з бюджетними коштами.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 25.06.2010 року в задоволені адміністративного позову ОСОБА_2 міської ради Вінницької області до Контрольно-ревізійного управління у Вінницькій області про визнання протиправною та скасування вимоги - відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятою Постановою, позивач подав апеляційні скарги, в якій просить скасувати Постанову суду першої інстанції та постановити по справі нове рішення, яким задовольнити адміністративний позов. Свої вимоги апелянти аргументують тим, що судом першої інстанції при постановлення оскаржуваного рішення порушені норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті, не судом зясовано всіх обставин, які мають значення для постановлення законного та обґрунтованого рішення по справі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, які зявилися в судове засідання, перевіривши доводи апеляційної скарги наявними в матеріалах справи доказами, колегія суддів приходить до наступного.

Завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ (ч. 1 ст. 2 КАС України).

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України та застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Відмовляючи в задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач обґрунтовано встановив перевіркою порушення та вимоги щодо їх усунення.

Однак, з такими висновками Вінницького окружного адміністративного суду колегія суддів не погоджується .

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що в період з 31 серпня по 30 вересня 2009 року контрольно-ревізійним управлінням у Вінницькій області було проведено ревізію виконання бюджету ОСОБА_2 міської ради, стану збереження майна та використання бюджетних коштів установами, що утримуються за рахунок коштів міського бюджету за період з 01 січня 2007 року по 01 серпня 2009 року.

За наслідками ревізії було складено акт від 06.10.2009 року №08-07/38 на підставі якого контрольно-ревізійне управління у Вінницькій області направило на адресу ОСОБА_2 міської ради у Вінницькій області лист №02-08-16-15/7437 із вимогою усунути виявлені порушення під час ревізії.

Зокрема ревізію встановлено, що в порушення п. 6 Постанови Кабінету Міністрів України від 09 березня 2009 №268 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів» (Постанова №268) в ОСОБА_2 міській раді, заступникам голови міської ради, премії, надбавки, матеріальні допомоги встановлювалися на підставі розпоряджень голови міської ради без затвердження рішеннями сесії міської ради.

Вбачається також, що КРУ у Вінницькій області вважає за правильне, при встановленні заступникам голови міської ради, премій, надбавок, матеріальних допомог керуватись саме наведеною вище постановою, в той час як ОСОБА_2 міська рада керувалась підпунктом «г»пункту 4 Постанови КМУ №1295 від 24.10.1996 року «Про умови оплати праці працівників органів місцевого самоврядування та їх виконавчих органів»в редакції постанови КМУ №1286 від 17.08.1998 року (Постанова №1295), яка передбачає преміювання заступників голів рад за рішенням голови відповідної ради у межах затвердженого радою фонду оплати праці працівників апарату відповідного органу.

Тобто, принциповою обставиною у нарахуванні та виплаті заступникам ОСОБА_2 міського голови надбавок, премій та матеріальної допомоги є те, що таке нарахування та виплата здійснювались на підставі розпорядження міського голови без затвердження їх рішеннями сесії міської ради, що є порушенням п. 6 Постанови КМУ №268.

Позивач дотримується іншої позиції та вважає, що положення п.6 Постанови КМУ №268 поширюється на заступників голів районних у містах, районних рад, в той час як на заступників міських (міст районного значення), селищних, сільських голів, в категорію яких входять і секретарі міських рад, керуючі справами (секретарів) виконавчих комітетів, керівників та заступників керівників самостійних управлінь та відділів їх виконавчих комітетів поширюються положення абзацу другого підпункту «г»пункту 4 Постанови КМУ №1295, яким і керувалась ОСОБА_2 міська рада у Вінницькій області при встановленні премій, надбавок та матеріальних допомог заступникам голови ОСОБА_2 міської ради ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Колегія суддів звертає увагу на те, що в процесі розгляду справи та постановленні оскаржуваного рішення суд першої інстанції не повністю зясував обставини справи та прийняв рішення з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, з огляду на наступне.

Державний фінансовий контроль реалізується державною контрольно-ревізійною службою через проведення державного фінансового аудиту та інспектування.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про контрольно-ревізійну службу в Україні»головне контрольно-ревізійне управління України, контрольно-ревізійні управління в Республіці Крим, областях, містах Києві і Севастополі виконують такі функції, зокрема, проводять у підконтрольних установах ревізії фінансово-господарської діяльності, використання і збереження фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильності визначення потреби в бюджетних коштах та взяття зобов'язань, стану і достовірності бухгалтерського обліку та фінансової звітності; здійснюють контроль за усуненням недоліків і порушень, виявлених під час проведення державного фінансового контролю.

Згідно п. 7 ст. 10 цього Закону Головному контрольно-ревізійному управлінню України, контрольно-ревізійним управлінням в Республіці Крим, областях, містах Києві і Севастополі, контрольно-ревізійним підрозділам (відділам, групам) у районах, містах і районах у містах надається право пред'являти керівникам та іншим службовим особам підконтрольних установ, що ревізуються, вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства з питань збереження і використання державної власності та фінансів, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

Таким чином, Контрольно-ревізійне управління в Вінницькій області є органом державної виконавчої влади, який уповноважений здійснювати державний фінансовий контроль за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів і у правовідносинах з державними підприємствами реалізує владні функції.

Тобто, здійснюючи перевірку відповідача та направляючи йому вимогу про усунення недоліків, встановлених під час перевірки, КРС діяв в межах повноважень, наданих йому чинним законодавством України.

Порядок проведення ревізій органами державної контрольно-ревізійної служби встановлений ст. 11 Закону України «Про державну контрольно-ревізійну службу в Україні», відповідно до якої плановою виїзною ревізією вважається ревізія у підконтрольних установах, яка передбачена у плані роботи органу державної контрольно-ревізійної служби і проводиться за місцезнаходженням такої юридичної особи чи за місцем розташування об'єкта права власності, стосовно якого проводиться така планова виїзна ревізія. Планова виїзна ревізія проводиться за сукупними показниками фінансово-господарської діяльності підконтрольних установ за письмовим рішенням керівника відповідного органу державної контрольно-ревізійної служби не частіше одного разу на календарний рік. Право на проведення планової виїзної ревізії підконтрольних установ надається лише у тому разі, коли їм не пізніше ніж за десять днів до дня проведення зазначеної ревізії надіслано письмове повідомлення із зазначенням дати початку та закінчення її проведення. Проведення планових виїзних ревізій здійснюється органами державної контрольно-ревізійної служби одночасно з іншими органами виконавчої влади, уповноваженими здійснювати контроль за нарахуванням і сплатою податків та зборів (обов'язкових платежів). Порядок координації проведення планових виїзних перевірок органами виконавчої влади, уповноваженими здійснювати контроль за нарахуванням і сплатою податків та зборів (обов'язкових платежів), визначається Кабінетом Міністрів України.

Процедуру проведення інспектування в міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, бюджетних установах і у суб'єктів господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах і в організаціях, які отримують (отримували в період, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів та державних фондів або використовують (використовували у період, який перевіряється) державне чи комунальне майно, а на підставі рішення суду - в інших суб'єктів господарювання визначає Порядок проведення інспектування державною контрольно-ревізійною службою, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 20 квітня 2006 р. № 550.

Пунктом 7 Порядку встановлено, що у ході підготовки до ревізії посадовими особами служби складається в двох примірниках програма ревізії, в якій визначаються найменування об'єкта контролю, тема, період та питання, що підлягають ревізії відповідно до компетенції служби.

Програма затверджується керівником органу служби чи його заступником. Під час проведення ревізії для повноти дослідження питань посадовими особами служби можуть вноситися за письмовим погодженням з керівником органу служби чи його заступником зміни до програми ревізії.

Стаття 7 Бюджетного кодексу України визначає принципи бюджетної системи України, а саме, бюджетна система України ґрунтується, зокрема, на принципі цільового використання бюджетних коштів - бюджетні кошти використовуються тільки на цілі, визначені бюджетними призначеннями.

Стаття 51 Бюджетного кодексу України регулює виконання Державного бюджету України за видатками.

Відповідно до ч. 5 цієї норми, розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобов'язання та провадять видатки тільки в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами.

Як вбачається з вимоги відповідача позивач порушив законодавства щодо нарахування та виплати надбавки, надання матеріальної допомоги на оздоровлення і для вирішення соціально-побутових питань при наданні щорічної відпустки та преміювання заступників міського голови ОСОБА_5 та ОСОБА_4

Згідно статті 2 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст.

Статтею 10 даного Закону визначено, що сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування.

Відповідно до п. 22 ч. 1 ст. 26 цього Закону, визначена виключна компетенція сільських, селищних, міських рад. Так, виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання про затвердження програм соціально-економічного та культурного розвитку відповідних адміністративно-територіальних одиниць, цільових програм з інших питань місцевого самоврядування.

При цьому законодавчо-нормативними документами не регламентовано, що виконавцем програм соціально-економічного та культурного розвитку, затверджених у місцевих бюджетах, не може бути орган державної виконавчої ради, установа яка утримується за рахунок коштів державного бюджету або навпаки за програмою державного бюджету - установа яка утримується за рахунок місцевого бюджету.

Згідно ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Відповідно до п. 10 цієї ж статті акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Пунктом 1 ст. 10 Закону України «Про контрольно-ревізійну службу в Україні»визначено, що головному контрольно-ревізійному управлінню України, контрольно-ревізійним управлінням в Республіці Крим, областях, містах Києві і Севастополі, контрольно-ревізійним підрозділам (відділам, групам) у районах, містах і районах у містах надається право перевіряти у підконтрольних установах грошові та бухгалтерські документи, звіти, кошториси й інші документи, що підтверджують надходження і витрачання коштів та матеріальних цінностей, проводити перевірки фактичної наявності цінностей (грошових сум, цінних паперів, сировини, матеріалів, готової продукції, устаткування тощо).

Колегія суддів звертає увагу на те, що згідно ст. 2 Закону України «Про державну контрольно-ревізійну службу в Україні»до завдань державної контрольно-ревізійної служби не входить ревізія дотримання законодавства при нарахуванні та виплаті працівникам надбавок та премій, а захист трудових прав громадян, серед іншого і їхніх прав на оплату праці, покладено законодавцем на інші компетентні органи.

А тому у відповідача не було законних підстав для проведення перевірки позивача щодо дотримання законодавства при нарахуванні та виплаті працівникам надбавок та премій

Перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги підлягають задоволенню.

Підсумовуючи наведені положення діючого законодавства, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що оскаржувана Постанова постановлено судом першої інстанції з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання по суті.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 3, 202 ч. 1 п. 4 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує її та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання

Керуючись ст.ст. 2, 9, 160, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_2 міської ради Вінницької області на Постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 18.12.2009 року задовольнити.

Постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 18.12.2009 року скасувати.

Постановити по справі нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_2 міської ради Вінницької області до Контрольно-ревізійного управління у Вінницькій області про визнання протиправною та скасування вимоги задовольнити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення Постанови в повному обсязі.

Головуючий суддя В.О. Аліменко

Судді М.В. Данилова

ОСОБА_6

(Повний текст Постанови складено 23.05.2011 року.)