Справа № 574/776/15-а
Суддя: Калитка О.М.
Дата ухвалення: 2015-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2015 р.Справа № 574/776/15-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Калитки О. М.

Суддів: Бондара В.О. , Кононенко З.О.

за участю секретаря судового засідання Запара Е.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Буринському районі Сумської області на постанову Буринського районного суду Сумської області від 28.07.2015р. по справі № 574/776/15-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду України в Буринському районі Сумської області

про визнання дій неправомірними, зобов'язання зарахування трудового стажу, що дає право на пільгову пенсію за вислугу років, призначення пенсії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернулася до Буринського районного суду Сумської області з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Буринському районі Сумської області, в якій просила суд визнати неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в Буринському районі Сумської області щодо відсутності у неї спеціального стажу, який дає право на призначення пенсії за вислугу років та стосовно відсутності у неї права на призначення пенсії за вислугу років, визнати неправомірною відмову Управління Пенсійного фонду України в Буринському районі Сумської області у зарахуванні їй до спеціального стажу, що дає право на пенсію за вислугу років період роботи з 01.01.1992 року по 01.09.1993 року на посаді старшої піонервожатої Суховерхівської неповної середньої школи; зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Буринському районі Сумської області зарахувати їй до спеціального стажу, що дає право на пільгову пенсію за вислугу років період роботи з 01.01.1992 року по 01.09.1993 року включно, на посаді старшої піонервожатої Суховерхівської неповної середньої школи та зобов'язати відповідача призначити. нарахувати та виплачувати їй пенсію на пільгових умовах відповідно до п."е "ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

В обґрунтування позову позивач зазначила, що маючи педагогічний стаж роботи з 22.07.1988 року по даний час, який надає їй право для призначення пенсії за вислугою років, у червні 2015 року вона звернулася до Пенсійного фонду України в Буринському районі Сумської області з питання, щодо виходу на пенсію за вислугою років, проте, їй було відмовлено в призначенні пенсії на пільгових умовах, у зв'язку з відсутністю необхідного пільгового стажу.Вважає, що має право на пенсію за вислугу років, оскільки вся її робота в школі була пов'язана з виховною та викладацькою діяльністю, що підлягає зарахуванню до спеціального стажу.

Постановою Буринського районного суду Сумської області від 28.07.2015 року у справі № 574/776/15-а задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Буринському районі Сумської області.

Відповідач не погодився із рішенням суду та подав апеляційну скаргу, в якій, зазначив, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального права, просив суд скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

Позивач подала письмові заперечення на апеляційну скаргу, в яких вказала, що суд першої інстанції повно, всебічно, неупереджено і об'єктивно встановив обставини справи і постановив законне і обґрунтоване рішення, просила суд апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, був повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи, причини неявки не повідомив.

Позивач в судове засідання не з'явилася, була повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи, надала до суду клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Відповідно до ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Перевіривши рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги відповідно до ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та знайшло своє підтвердження під час апеляційного розгляду, відповідно до записів трудової книжки позивачка з 22.07.1988 року по грудень 1991 року включно працювала вихователем дитячого садка колгоспу ім.Ульянова Конотопського району, потім з 21.12.1991 року по 01.09.1993 р. на посаді старшої піонервожатої Суховерхівської неповної середньої школи Буринського району Сумської області, 01.09.1993 року була тимчасово переведена з посади ст.піонервожатої на посаду вихователя групи продовженого дня, 27.01.1995 р. також тимчасово була переведена на посаду вчителя початкових класів, 01.09.1998 р. була тимчасово переведена на посаду вчителя української мови і літератури початкових класів тієї ж школи, а 31.08.2001 р. була переведена на посаду вчителя української мови і літератури початкових класів тієї ж школи, яка після відповідних перейменувань отримала назву Суховерхівська загальноосвітня школа 1-ІІ ступенів Суховерхівської сільської ради Буринського району Сумської області, на цій посаді працює до цього часу. Станом на червень 2015 року трудовий педагогічний стаж позивачки склав 27 років.

У червні 2015 року позивачка звернулася до Управління Пенсійного фонду України в Буринському районі з питанням призначення на пенсії за вислугою років, однак їй було роз»яснено, що вона не має необхідного стажу так, як період роботи позивачки з 01.01.1992 року по 01.09.1993 року не підлягає зарахуванню до спеціального стажу для призначення пенсії, в цей стаж буде зарахований лише період роботи позивачки в Суховерхівській неповній середній школі на посаді старшої піонервожатої тільки з 21.12.1991 р. по 31.12.1991 року, так як згідно з приміткою 3 згаданого вище Переліку робота на посаді старшої піонервожатої зараховується до спеціального стажу лише до 01.01.1992 року і пояснили, що відповідно до рішення колегії Міністерства праці УРСР від 29.03.1991 року № 25 «Про умови оплати праці та розміри ставок заробітної плати й посадових окладів працівників народної освіти в Українській PCP» в загальноосвітніх навчальних закладах замість посади старшого піонервожатого з 01.04.1991 р. вводилася посада педагога-організатора, тому всі піонервожаті з 01.01.1991 року мали бути переведені на посади педагогів-організаторів, що підтверджується листом УПФ України в Буринському районі Сумської області за №1957/05-26 від 22.06.2015 року.

При зверненні позивачки до керівництва відділу освіти Буринської районної державної адміністрації, з яким вона перебуває у трудових відносинах, отримала письмову відповідь, що внести зміни до наказу по відділу освіти від 20.12.1991 р. № 82 про призначення позивачки на посаду старшої піонервожатої Суховерхівської неповної середньої школи можливості немає та не заперечили, що дійсно на підставі вище згаданого рішення колегії Міністерства праці УРСР в навчальних закладах була введена посада педагога-організатора, або старшої вожатої, що підтверджується листом відділу освіти Буринської РДА за № 437 від 22.06.2015 року.

Із довідки відділу освіти Буринської РДА № 513 від 28.07.2015 року в Сумській області вбачається, що відомості щодо тарифних сіток, штатних розписів за період 1992-1993 р.р. не збереглися.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що факт невнесення змін до первинних документів (тарифікаційних сіток, штатних розписів, особових рахунків) щодо назви посади, яку обіймала ОСОБА_1, та те, що до трудової книжки позивачки не був зроблений запис про зміну назви її посади зі старшої піонервожатої на педагога-організатора і що про це своєчасно не був виданий наказ, незалежало від неї, а лише пов'язано з виконанням посадових обов'язків працівниками управління освіти Буринської РДА, та не може впливати на вирішення питання щодо наявності чи відсутності підстав для зарахування спірного періоду в стаж для призначення позивачці пільгової пенсії.

Колегія суддів погоджується з таким висновком, виходячи з наступного.

Відповідно до пункту «е» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти при наявності спеціального стажу роботи від 25 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Згідно з Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 року № 909, користуються правом на призначення пенсії за вислугу років особи, які працювали в загальноосвітніх навчальних закладах на посадах учителів, логопедів, вчителів-логопедів, вчителів-дефектологів, викладачів, навчальних сурдопедагогів, тифлопедагогів, вихователів, завідуючих та інструкторів слухових кабінетів, директорів, завідуючих, їх заступників з навчально-виховної (навчальної, виховної), навчально-виробничої частини або роботи з виробничого навчання, завідуючі навчальною і навчально-виховною частиною, соціальні педагоги (організатори позакласної та позашкільної виховної роботи з дітьми), практичні психологи, педагоги організатори, майстри виробничого навчання, керівники гуртків, секцій, студій та інших форм гурткової роботи.

Згідно з п. 3 в Примітках до Постанови КМУ від 04.11.1993 р. № 909 робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах до 1 січня 1992 року, яка давала право на пенсію за вислугу років відповідно до раніше діючого законодавства, в тому числі на посаді старшої піонервожатої, зараховується до стажу для призначення пенсії за вислугу років.

Законодавством часів СРСР у загальноосвітніх школах була передбачена посада старшого піонервожатого. Рішенням колегії Міністерства праці УРСР від 29 березня 1991 р. № 25 «Про умови оплати праці та розміри ставок заробітної плати й посадових окладів працівників народної освіти в Українській РСР» були затверджені нові умови оплати праці працівників освіти. Зазначеною постановою в загальноосвітніх навчальних закладах замість посади старшого піонервожатого з 1 квітня 1991 року вводилась посада педагога-організатора. Тому всі старші піонервожаті з 1 квітня 1991 року мали бути переведені на посади педагогів-організаторів.

Згідно зі ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-ХП від 05.11.1991 р., основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою КМУ від 12.08.1993 року № 637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення,характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Всі записи в трудову книжку відповідно до вимог п.2.4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників вносяться власником або уповноваженим ним органом.

Матеріали справи свідчать, що фактично з 01.01.1992 року по 01.09.1993 року включно позивачка працювала педагогом-організатором Суховерхівської НСШ і про це повинен був виданий наказ, так як Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затверджений Постановою КМУ від 04.11.1993 р. № 909 не передбачає посади старшої піонервожатої, проте згідно з приміткою 3 до згаданого Переліку робота на посаді старшої піонервожатої до 01.01.1992 року зараховується до стажу для призначення пенсії , оскільки постановою колегії Мінпраці УРСР від 29.03.1991 р. № 25 «Про умови оплати праці та розміри ставок заробітної плати й посадових окладів працівників народної освіти в Українській PCP замість посади старшого піонервожатого з 01.04.1991 р. введена посада педагога-організатора і з того часу в жодному нормативному акті не має посади старшого піонервожатого і відповідно не визначені для неї посадові оклади.

Крім того, в листі Міністерства освіти і науки, молоді та спорту України від 06.10.2011 року за №10/2-724 стверджується про ідентичність посадових обов'язків працівників, які займають посади педагогів-організаторів або старших вожатих та відповідно про можливість зарахування періоду роботи на посаді старшого вожатого до спеціального стажу роботи, який дає право на призначення пенсії за вислугу років. Отже, зміна трудової функції позивачки за період роботи з 01.01.1992 р. по 01.09.1993 року включно не відбулася, обсяг виконуваної роботи відповідав обсягу посадових обов'язків педагога-організатора, оплата праці здійснювалась як педагогу-організатору

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що врховуючи Постанову КМУ від 04.11. 1993 р. № 909 та те, що в трудовій книжці позивачки наявні відповідні записи про переведення її на посаду старшої вожатої, яка була перейменована в педагога організатора, згідно з Рішенням колегії Міністерства праці УРСР від 29 березня 1991 року № 25, ОСОБА_1 має право на зарахування стажу роботи з 01.01.1992 по 01.09.1993 р., а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову чи ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 205, ст. 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Буринському районі Сумської області залишити без задоволення.

Постанову Буринського районного суду Сумської області від 28.07.2015р. по справі № 574/776/15-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Калитка О.М.
Судді(підпис) (підпис) Бондар В.О. Кононенко З.О.
Повний текст ухвали виготовлений 14.09.2015 р.