Справа № 812/389/15
Суддя: Компанієць Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2015-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Шембелян В.С.
Суддя-доповідач - Компанієць І.Д.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2015 року справа №812/389/15

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача Компанієць І.Д., суддів Сухарька М.Г., Гаврищук Т.Г.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Луганської митниці Державної фіскальної служби на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 06 липня 2015 року по адміністративній справі №812/389/15 за позовом ОСОБА_3 до Луганської митниці Державної фіскальної служби про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просив визнати протиправними дії Луганської митниці Міндоходів щодо відмови у наданні позивачу відпустки без збереження заробітної плати з 22.04.2015 року відповідно до ч.1 ст.84 КЗпП України та п. 18 ч.1 ст.25 ЗУ «Про відпустки»;

зобов'язати відповідача надати позивачу відпустку без збереження заробітної плати з 22.04.2015 року відповідно до ч.1 ст.84 КЗпП України та п. 18 ч.1 ст.25 ЗУ «Про відпустки».

В обгрунтування позову зазначив, що відмова відповідача в наданні відпустки без збереження заробітної плати з мотивів невизначеності переліку населених пунктів, де проводиться АТО, - є протиправною. Оскільки наказом керівника Антитерористичного центру при СБУ «Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення» від 07.10.2014 №33/6 визначено районами проведення антитерористичної операції: Донецьку і Луганську області з 07 квітня 2014 року, який є чинним і належним до застосування щодо спірних правовідносин.

Вважав своє право на отримання вказаної відпустки порушеним, просив його поновити.

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 06 липня 2015 року позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії Луганської митниці Міндоходів щодо відмови у наданні ОСОБА_3 відпустки без збереження заробітної плати за заявою від 16.04.2015 року.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з судовим рішенням, відповідач надав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати постанову, прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позову у повному обсязі.

В обґрунтування зазначив, що Закон №1669 є спеціальним законом, який регулює відносини, що виникають в зв'язку з проведенням АТО, в тому числі щодо визначення території проведення АТО. До теперішнього часу, в зв'язку з зупиненням розпорядження КМУ №1053 від 30.10.2014 року, не визначені населені пункти, на території яких проводиться АТО.

Наказ керівника Антитерористичного центру при СБУ «Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення» від 07.10.2014 №33/6/а прийнятий на виконання положень ст.ст.5,6 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Тобто цей наказ щодо визначення території проведення АТО застосовується виключно для проведення процедури надання статусу учасника бойових дій особам, які безпосередньо брали участь в АТО.

Таким чином, суд першої інстанції, визначаючи загальновідомим, що на території Луганської та Донецької областей проводиться АТО, не прийняв до уваги положення Закону №1669 та процедуру визначення території такою, на якій проводиться АТО.

Крім цього, суд першої інстанції не звернув уваги, що м. Старобільськ (місце розташування Луганської митниці) та м. Сєвєродонецьк (місце розташування митного поста «Сєвєродонецьк», на якому працює позивач) перебувають на підконтрольній українській владі території.

Тому відповідачем правомірно відмовлено позивачу в наданні відпустки без збереження заробітної плати відповідно до п.18 ст.25 ЗУ «Про відпустки».

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, розглядаючи справу в межах апеляційної скарги, встановила наступне.

ОСОБА_3 зареєстрований відповідно до даних паспорта за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.5)

Відповідно до довідки від 30.04.2015 року №919037183 ОСОБА_3 має статус особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення АТО з вищезазначеної адреси в АДРЕСА_1. (а.с.6)

Наказом Міністерства доходів і зборів України від 04.06.2013 року №1180-0 позивача призначено у порядку переведення виконуючим обов'язки начальника митного поста «Сєвєродонецьк» Луганської митниці Міндоходів (а.с.7).

16.04.2015 року позивач звернувся з заявою до відповідача про надання йому з 22.04.2015 року відпустки без збереження заробітної плати відповідно до п.18 ст.25 ЗУ «Про відпустки» та наказу Антитерористичного центру при СБУ «Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення» від 07.10.2014 №33/6/а в зв'язку з небезпекою його життю та здоровю (а.с.8).

Листом від 22.04.2015 року відповідач повідомив позивача про відмову в задоволенні його заяви про надання йому відпустки на невизначений термін, посилаючись на неможливість застосування до вимоги позивача Наказу Антитерористичного центру СБУ.

Оскільки на теперішній час відсутні рішення КМУ щодо визначення переліку населених пунктів, на території яких здійснюється антитерористична операція.

Крім цього, установа, де працює позивача та її підрозділи знаходяться на контрольованій українською владою території (а.с.9).

16.06.2015 року Наказом №172-о позивача звільнено з посади начальника митного поста «Сєвєродонецьк» на підставі Наказу Міністерства доходів і зборів України від 15.05.2015 №497-о «Про звільнення ОСОБА_3 у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці, скороченням чисельності та штату працівників Луганської митниці Міндоходів (а.с.69).

Згідно ч.1 ст.84 КзУП у випадках, передбачених статтею 25 Закону України "Про відпустки", працівнику за його бажанням надається в обов'язковому порядку відпустка без збереження заробітної плати.

На підставі п.18 ст.25 ЗУ «Про відпустки» зі змінами, внесеними Законом України від 15.01.2015 р. №121, відпустка без збереження заробітної плати за бажанням працівника надається в обов'язковому порядку працівникам на період проведення антитерористичної операції у відповідному населеному пункті з урахуванням часу, необхідного для повернення до місця роботи, але не більш як сім календарних днів після прийняття рішення про припинення антитерористичної операції.

Указом Президента №405/2014 від 14.04.2014 року введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" та розпочато проведення антитерористичної операції.

Спеціальним законом, який визначає тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення є Закон «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» (далі Закон №1669)

На підставі ст.1 Закону №1669 період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року №405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року №405/2014.

Відповідно до ч.ч.1,2.3 ст.11 Закону №1669 цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, і втрачає чинність через шість місяців з дня завершення антитерористичної операції, крім пункту 4 статті 11 "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону.

Дія цього Закону поширюється на період проведення антитерористичної операції та на шість місяців після дня її завершення.

Закони та інші нормативно-правові акти України діють у частині, що не суперечить цьому Закону.

Згідно з ч.5 ст.11 Закону №1669 Кабінет Міністрів України зобов'язаний в десятиденний строк з дня опублікування цього Закону затвердити перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року №405/2014, у період з 14 квітня 2014 року до її закінчення.

Аналіз вищезазначених нормативно-правових актів свідчить, що тільки Законом №1669 визначається територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, перелік яких, в свою чергу, визначає Кабінет Міністрів України.

На виконання Закону №1669 розпорядженням Кабінету Міністрів України № 1053-р від 30 жовтня 2014 року затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалась антитерористична операція.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 р. №1079-р зупинено дію розпорядження Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 р. №1053 "Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція".

Таким чином, на час подання позивачем в квітні 2015 року заяви про надання відпустки без збереження заробітної плати на період проведення антитерористичної операції перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася АТО, є невизначеним.

На підставі зазначеного, з огляду на сукупність обставин, а саме: позивач має статус переміщеної особи з тимчасово окупованої території до м. Сєвєродонецьк, яке знаходиться на контрольованій українською владою території, місце роботи позивача (митний пост «Сєвєродонецьк») та місце розташування Луганської митниці (м. Старобільськ) також перебувають на підконтрольній українській владі території, - тому відповідач правомірно відмовив в задоволенні заяви ОСОБА_3 про надання відпустки без збереження заробітної плати на невизначений термін.

Судова колегія не приймає доводи позивача, що саме на підставі наказу керівника Антитерористичного центру при СБУ «Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення» від 07.10.2014 №33/6/а відповідач повинен був надати ОСОБА_3 відпустку без збереження заробітної плати на невизначений термін, - з огляду на наступне.

Як вбачається з наказу АТЦ при СБУ №33/6/а від 07.10.2014 року він виданий відповідно до ст.ст.5,6 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», рішення РНБО від 13.04.2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України, уведеного в дію Указом Президента №405 від 14.04.2014 року, п.3 «Порядку надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в АТО, забезпеченні її проведення», затвердженого постановою КМУ №413 від 20.08.2014 року, наказів керівника АТЦ при СБУ від 07.04.2014 року №33/55т «Про проведення антитерористичної операції» та від 14.09.2014 року №33/752т «Про визначення меж проведення антитерористичної операції».

Пунктом 19 статті 6 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" визначено коло суб'єктів, у тому числі і учасники АТО, які визнаються учасниками бойових дій.

У цьому пункті закону також передбачено, що порядок надання статусу учасника бойових дій особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, категорії таких осіб та терміни їх участі (забезпечення проведення) в антитерористичній операції, а також райони антитерористичної операції визначає Кабінет Міністрів України.

Тобто, тільки Законом №1669, та на підставі переліку, затвердженому Кабінетом Міністрів України, - визначається територія проведення антитерористичної операції та період її проведення.

Тому наказ СБУ, на який посилається позивач, має спеціальну дію та виданий з метою виконання вимог закону про надання статусу учасника бойових дій особам, які брали безпосередню участь в АТО.

Судова колегія не приймає лист Міністерства соціальної політики України від 08.07.2014 року, оскільки цей лист носить рекомендаційний характер та не є обов'язковим для застосування.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції, частково задовольняючи позов, порушив норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, в зв'язку з чим відповідно до п.4 ч.1 ст.202 КАС України, апеляційна скарга підлягає задоволенню, постанова суду першої інстанції - скасуванню з постановленням нового рішення про відмову в задоволенні позову у повному обсязі.

Керуючись статтями 24, 195, 197, 198, 202, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Луганської митниці Державної фіскальної служби на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 06 липня 2015 року по адміністративній справі №812/389/15 - задовольнити.

Постанову Луганського окружного адміністративного суду від 06 липня 2015 року по адміністративній справі №812/389/15 - скасувати.

Прийняти нову постанову

В задоволенні позову ОСОБА_3 до Луганської митниці Державної фіскальної служби про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду в порядку письмового провадження набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів після набрання нею чинності.

Суддя-доповідач І.Д. Компанієць

Судді М.Г. Сухарьок

Т.Г. Гаврищук