Справа № 22-а-20122/11
Суддя: Карнаух В.В.
Дата ухвалення: 2011-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Апеляційний суд Дніпропетровської області ( м. Кривий Ріг)
Категорія №-10.3.2. /4/ ОСОБА_1.
Доповідач - Карнаух В. В.
ПОСТАНОВА

Іменем України

24 березня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Карнаух В.В.,

суддів - Барильської А.П., Ляховської І.Є.

при секретарі - Іванюк О.В.

за участю: позивача ОСОБА_2 та його представника - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому в м. Кривому Розі справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 10 березня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 Пенсійного фонду України в Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу про визнання дій неправомірними, перерахунок основної та додаткової пенсій, зобов,язання сплатити недотримані кошти та стягнення заборгованості по пенсіям,-

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2010 року ОСОБА_2 звернувся до суду з зазначеним позовом посилаючись на те, що він є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорій інвалідом 3 групи через захворювання, яке пов.язане з роботами і на ЧАЕС, та згідно ст..ст..50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи / із змінами та доповненнями / має право, на пенсію, розмір якої не може бути нижчим, як шість мінімальних пенсій за віком і додаткової пенсії у розмірі 50% від прожиткового мінімуму.

Оскільки відповідачем ОСОБА_4 Пенсійного фонду України в Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу / далі -УПФУ / у зазначених перерахунках пенсії йому відмовлено, просить суд визнати такі дії відповідача незаконними; визнати за ним право і зобов,язати відповідача зробити перерахунок державної пенсії, починаючи 1 липня 1996 року, в розмірі 6 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії у розмірі 50% від прожиткового мінімуму з подальшим перерахунком згідно ч.3 ст. 67 Закону України «Про соціальний захист громадян, які потерпіли внаслідок Чорнобильської катастрофи», а також зобов,язати відповідача сплатити йому перераховану пенсію.

Постановою Центрально-Міського районного суду м ОСОБА_5 від 10 березня 2010 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову та прийняти нову постанову про задоволення позову, оскільки при прийнятті даної постанови суд, в порушення Конституції та Законів України, керувався підзаконними актами, не застосував норми Закону, який підлягає застосуванню.

Перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що відповідачем правомірно встановлено розмір пенсії, виходячи із постанови Кабінету Міністрів України від 03.01.2002. № 1 та постанови Кабінету Міністрів України від 27.12.2005 № 1293 .

Однак з такими висновками суду погодитися не можна з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2, є особою, що постраждала внаслідок ліквідації наслідків катастрофи на ЧАЕС, має статус учасника ліквідації аварії на ЧАЕС 1-ї категорії та інвалідом 3-ї групи захворювання, яке пов'язане з роботами на ЧАЕС, у зв'язку із чим йому була призначена державна пенсія відповідно до ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а також щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, відповідно до ст.50 цього Закону, розмір яких обчислений у відповідності до постанов Кабінету Міністрів України.

Позивач перебуває на обліку в ОСОБА_4 Пенсійної фонду України в Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу, отримує пенсію по інвалідності внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС.

Відповідно до статті 49 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі 3акон), пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються вигляді державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Згідно статті 50 Закону, в редакції від 06.06.1996, інвалідам 3 групи, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, в розмірі 50 процентів мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до частини 4 статті 54 цього ж Закону, в редакції від 06.06 1996, розмір пенсії для інвалідів 3 групищодо яких встановлений звязок з Чорнобильською катастрофою не може бути нижчим 6 мінімальних пенсій за віком.

Зміни, внесені до ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» Законом України «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змії до деяких законодавчих актів України» № 107-У1 від 28 грудня 2007 року рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008року визнані неконституційним.

Згідно з ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Таким чином, позивачу, як особі, віднесеній до 1 категорії, інваліду 3 групи, інвалідність якого повязана з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, відповідач повинен проводити виплати державної та додаткової пенсії в період з 01.01.2006 року до 31.12.2007 року та з 22.05.2008 року, у розмірах, передбачених Законом.

Однак, відповідачем позивачу проводилось нарахування і виплата державної тадодаткової пенсії у розмірах нижчих, між передбачено зазначеними нормами Закону.

В запереченнях на позов відповідачнаполягав на застосуванні ст. 99 КАС України під час розгляду справи в суді першої інстанції.

У відповідності до ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України, який діяв на час виниклих між сторонами правовідносин, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, якщо не встановлено інше, який обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 100 Кодексу адміністративногосудочинства України пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна зі сторін.

Позивач звернувся з даним позовом 11 січня 2010 року. Враховуючи положення ст. 99 КАС України, позивачем було пропущено строк для звернення до суду за захистом порушених прав в період з 01 липня 1996 року по 11 січня 2009 року, включно. Питання щодо поновлення пропущенного процесуального строку для звернення до суду з зазначеним позовом позивачем не ставилося.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що адміністративний позов в частині визнання протиправними дії ОСОБА_4 Пенсійного фонду України у Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу по відмові у перерахунку державної пенсії по інвалідності внаслідок Чорнобильської катастрофи як інваліду третьої групи першої категорії за період з 01 липня 1996 року по 11 січня 2009 року, включно; зобовязання УПФУ здійснити перерахунок державної пенсії по інвалідності внаслідок Чорнобильської катастрофи як інваліду третьої групи першої категорії з 01 липня 1996 року по 11 січня 2009 року, включно; зобовязання відповідача здійснити перерахунок додаткової пенсії по інвалідності внаслідок Чорнобильської катастрофи з 01 липня 1996 року по 11 січня 2009 року, включно; не підлягають задоволенню з зазначених вище підстав.

Позовні вимоги вчастині визнання протиправними дії ОСОБА_4 Пенсійного фонду України в Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу щодо відмови в нарахуванні та виплаті ОСОБА_2 державної пенсії та додаткової пенсії відповідно до вимог ст.50, 54 Закону України «Про статус соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»із 11 січня 2009 року; зобовязання ОСОБА_4 Пенсійного фонду України в Центрально-Міського м. Кривого Рогу провести перерахунок та виплату державної пенсії і додаткової пенсії ОСОБА_2 з 11 січня 2009 року згідно вимог ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статусі соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», частини 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком для додаткової пенсії та 6 мінімальних пенсій за віком для основної пенсії, з урахуванням різниці, яка була фактично виплачена, підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається із матеріалів справи, для позивача, згідно положень ст. 50, ч.4 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», розмір держаної пенсії не може бути нижчим 6 мінімальних пенсій за віком та розмір додаткової пенсії повинен складати 50% мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до частини 3 статті 67 Закону, в разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до статті 54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4 розмір щомісячної компенсації сім'ям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

ОСОБА_4 Пенсійного фонду України в Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу при перерахунку пенсії позивачу мав застосовувати прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність. Відповідно до частини 1 статті 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється в розміріпрожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. Згідно частини 1 статті 2 Закону України «Про прожитковий мінімум», прожитковий мінімум застосовується для встановлення розмірів мінімальної заробітної плати та мінімальної пенсії за віком.

Розмір прожиткового мінімуму для осіб,які втратили працездатність, на 2009 рік встановлений ст. 54 Закону України «Про Державний бюджет України на 2009 рік» на 2009 рік складає 498 грн.. Законом України «Про встановлення прожиткового мінімуму та мінімальної заробітної плати» від 20 жовтня 2009 року № 1646-У1 встановлено прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність : з 01.11.2009 - 573 грн.; з01.01.2010 року - 695 грн.; з 01.04.2010 року - 706 грн.; з 01.07.2010 року - 709 грн.; з01.10.2010 року - 723 грн.; з 01.12.2010 року - 734 грн.

Однак, відповідач здійснював нарахування та виплат позивачу додаткової пенсії у розмірах, нижчих, ніж передбачено законом. Постанова Кабінету Міністрів України №1 від 03.01.2002 року «Про підвищення розміру пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок державного бюджету», Постанова Кабінету Міністрів України №1293 від 27.12.2005 «Про збільшення розмірів пенсії деяким категоріям громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», на які посилається відповідач в апеляційній скарзі, не підлягають застосуванню, оскільки згідно з положеннями частини четвертої ст. 9 КАС України, у разі невідповідності нормативно-правового акту Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту, суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу. Застосування зазначених вище Постанов Кабінету Міністрів України істотно звужують обсяг встановлених законом прав позивача. За таких обставин, колегія суддів вважає, що постанова суду не відповідає вимогам матеріального та процесуального права, у звязку з чим апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, постанова суду -скасуванню з ухваленням новоїпостанови відповідно до п.4 ч.1 ст. 202 КАС України про часткове: задоволення адміністративного позову та визнання неправомірними дій ОСОБА_4 Пенсійного фонду України в Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу щодо відмови в нарахуванні та виплаті ОСОБА_2 державної пенсії та додаткової пенсії відповідно до вимог ст.50, 54 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з 11 січня 2009 року; зобов'язання ОСОБА_4 Пенсійного фонду України в Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу провести перерахунок та виплату державної пенсії та додаткової пенсії ОСОБА_2 згідно вимог ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», частини 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»у розмірі 50% мінімальної починаючи з 11 січня 2009 року до зміни законодавства, абосоціального статусу позивача, період з 03.09.2008 року.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198,202, 205, 207 КАС України,колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 10 березня 2010 року скасувати та ухвалити нову постанову.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4 Пенсійного фонду України в Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу про визнанні дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії щодо перерахунку пенсії - задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії ОСОБА_4 Пенсійного фонду України в Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу щодо відмови в нарахуванні та виплаті ОСОБА_2 державної пенсії та додаткової пенсії відповідно до вимог ст.50, 54 Закону України „Про статусі соціальний , починаючи з 11 січня 2009 року.

Зобовязати ОСОБА_4 Пенсійного фонду України і в Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу провести перерахунок і виплату державної пенсії та додаткової пенсії ОСОБА_2згідно вимог ст.ст. і 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», частини 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» у розмірі 50% мінімальноїпенсії за віком для додаткової пенсії та 6 мінімальних пенсій за віком для основної пенсії, з урахуванням різниці, яка була фактично виплачена, починаючи з 11 січня 2009 року, до зміни законодавства або соціального статусу позивача.

В іншій частині позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з моментуїї проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного Суду України і протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту. Складання повного тексту постанови відкладено до 29 березня 2009 року.

Головуючий:

Судді: