Справа № 2а-2948/10
Суддя: Дякович В.П.
Дата ухвалення: 2011-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2011 р. Справа № 31836/10/9104

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі :

головуючого судді: Дяковича В.П.,

суддів: Обрізка І.М., Яворського І.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26 серпня 2010 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Служби безпеки України в Хмельницькій області (надалі УСБУ в Хмельницькій області) та Головного управління пенсійного фонду України в Хмельницькій області (надалі ГУПФУ в Хмельницькій області) про визнання рішень неправомірними та зобовязання до вчинення дій,-

В С Т А Н О В И Л А:

19.07.2010 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до УСБУ в Хмельницькій області та ГУПФУ в Хмельницькій області про визнання рішень неправомірними та зобовязання до вчинення дій.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26 серпня 2010 року провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до УСБУ в Хмельницькій області та ГУПФУ в Хмельницькій області про визнання рішень неправомірними та зобовязання до вчинення дій було закрито.

Позивач ухвалу оскаржив, не погодившись із зазначеним судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, зазначивши, що оскаржувана ухвала винесена з порушенням норм процесуального та матеріального права, висновки суду не відповідають матеріалам справи, просить скасувати ухвалу та прийняти нову, якою направити справу для продовження розгляду по суті.

В апеляційній скарзі покликаються на те, що суд неповно зясував зміст наказу № 48/ДСК від 20.02.2004 року, його відповідність п.1 та 2 ч. 2 статті 17 КАС України, та те, що в ньому немає жодних вказівок про нарахування позивачеві пенсії. Крім того стверджує, що суд застосував ст. 15 ЦК України, яка не підлягала застосуванню через те, що не регламентує компетенцію судів з розгляду цивільних справ. Суд не застосував ні статтю 15 ЦПК України, ні статтю 17 КАС України, порушивши ст. ст. 2, 8, 9, 157, 159, 165 КАС України. Зазначає те, що відповідно до ст. 17 ЦПК України компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності;

спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби а відповідно до ст. 18 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи щодо спорів фізичних осіб з суб'єктами владних повноважень з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання на виклик суду не зявилися, хоча належним чином були повідомленні про місце та час розгляду справи, а тому колегія суддів вважає можливим розглянути дану справу згідно з п.2 ч.1 ст. 197 КАС України.

Судова колегія заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає за необхідне її задовольнити із наступних підстав.

Відповідно до ст. 202 КАС України суд апеляційної інстанції скасовує судове рішення та ухвалює нове, коли має місце неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність таких обставин, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи чи питання.

Закриваючи провадження в справі, суд першої інстанції виходив з того, що адміністративний позов ОСОБА_1 до УСБУ в Хмельницькій області та ГУПФУ в Хмельницькій області про визнання рішень неправомірними та зобовязання до вчинення дій стосується нарахування пенсії, тому його, відповідно до ст. 15 ЦК України, слід розглядати в порядку цивільного судочинства.

Проте, колегія суддів вважає, що даний висновок суду першої інстанції є не обґрунтованим.

Відповідно до статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

У пункті 1 частини 1 статті 3 КАС справу адміністративної юрисдикції визначено як переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, що здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму. Юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Ужитий у цій процесуальній нормі термін «субєкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший субєкт владних повноважень (пункт 7 частини 1 статті 3 КАС України).

Таким чином, до компетенції адміністративних судів належить спори фізичних чи юридичних осіб з органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Колегією суддів встановлено, що суттю цього спору є оскарження дій/бездіяльності субєкта владних повноважень УСБУ в Хмельницькій області та ГУПФУ в Хмельницькій області.

За таких обставин справи, колегія суддів приходить до переконання, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку, що спір не підвідомчий адміністративному суду, оскільки відповідно до ст. 17 ЦПК України компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності, спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби а відповідно до ст. 18 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи щодо спорів фізичних осіб з суб'єктами владних повноважень з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат.

Керуючись , ст.ст. 195, 197, 199, п. 4 ст. 204, 205, 206, 254 КАС України колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити. Ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26 серпня 2010 року у справі 2а-2948/10 скасувати та справу направити для продовження розгляду до цього ж суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГОЛОВУЮЧИЙ В.П. ДЯКОВИЧ

СУДДІ І.М. ОБРІЗКО

ОСОБА_2