Справа № 821/1317/15-а
Суддя: Яковлєв О.В.
Дата ухвалення: 2015-08-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 серпня 2015 р.м.ОдесаСправа № 821/1317/15-а

Категорія: 8.3.3 Головуючий в 1 інстанції: Бездрабко О.І.

Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого: - Яковлєва О.В.,

суддів: - Бойка А.В., Танасогло Т.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Херсоні Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 15 травня 2015 року, у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарське товариство "Град. Ка агро" до Державної податкової інспекції у м. Херсоні Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області про визнання протиправними та скасування рішень,-

В С Т А Н О В И Л А:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарське товариство "Град. Ка агро" звернулося до суду з позовом до Державної податкової інспекції у м. Херсоні Головного управління ДФС у Херсонській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № та № від 25 грудня 2014 року.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 15 травня 2015 року, позов задоволено частково, а саме: визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення №; податкове повідомлення-рішення № визнано протиправним та скасовано, в частині суми 297484,24 грн.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням відповідачем подано апеляційну скаргу з якої вбачається про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні позову.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що висновок суду першої інстанції не відповідає встановленим обставинам справи, так як позивачем, недотримуючись встановлених норм виходу борошна та висівок, фактично оприбутковано занижену кількість борошна (в т.ч. манки), в рахунок завищення кількісних показників висівок, внаслідок чого підприємством протиправно не сплачено податок на прибуток та податок на додану вартість з недоотриманого доходу, у сумі 982 175 грн.

Крім того, витрати позивача зі сплати послуг зв'язку, наданих ТОВ «Оксамит, ЛТД» не підлягають включенню до складу витрат з податку на прибуток, як такі що не пов'язані з господарською діяльністю підприємства.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, судова колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення - без змін, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідачем, у період з 11.11.2014 р. по 08.12.2014 р., проведено планову виїзну документальну перевірку ТОВ "СТ "Град. Ка агро" з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2013 р. по 31.12.2013 р., валютного та іншого законодавства, за період з 01.01.2013 р. по 31.12.2013 р.,

За результатами проведеної перевірки, податковим органом 15 грудня 2014 року складено акт № 448/21-03-22-01/35733383, яким встановлено порушення, а саме: п.135.1, п.135.5 ст.135, п.138.1, п.138.2 ст.138, пп.139.1.9 п.139.1 ст.139 ПК України, в результаті чого занижено податок на прибуток за 2013 рік на загальну суму 188365 грн.; п.185.1 ст.185, п.187.1 ст.187, п.188.1 ст.188, п.201.2 ст.201 ПК України, в результаті чого занижено податок на додану вартість за 2013 рік на загальну суму 198542 грн., у тому числі: за січень 2013 р. у сумі 3625 грн., за лютий 2013 року у сумі 19507 грн., за березень 2013 року у сумі 23008 грн., за квітень 2013 року у сумі 7097 грн., за травень 2013 року у сумі 11200 грн., за червень 2013 року у сумі 19585 грн., за липень 2013 року у сумі 17068 грн., за серпень 2013 року у сумі 11418 грн., за вересень 2013 року у сумі 22605 грн., за жовтень 2013 року у сумі 17658 грн., за листопад 2013 року у сумі 15336 грн., за грудень 2013 року у сумі 30435 грн.

Вказані порушення з податку на прибуток ґрунтуються на висновках про заниження підприємством доходу від продажу готової продукції у 2013 році, на суму 982174 грн., внаслідок не дотримання підприємством встановлених Правилами організації і ведення технологічного процесу на борошномельних заводах норм виходу готової продукції - муки та висівок, крім того підприємством неправомірно включено до складу витрат послуг стаціонарного та мобільного зв'язку, що отримані від ТОВ "ВКП "Оксамит, ЛТД", у сумі 9221,90 грн., оскільки акти виконаних робіт не містять повної інформації щодо виконаних робіт (послуг);

Порушення з податку на додану вартість ґрунтуються на висновках про заниження податкових зобов'язань з ПДВ від продажу готової продукції на 196435 грн., внаслідок не дотримання підприємством встановлених Правилами організації і ведення технологічного процесу на борошномельних заводах норм виходу готової продукції - муки та висівок; неправомірне включення до складу податкового кредиту послуг стаціонарного та мобільного зв'язку, отриманих від ТОВ "ВКП "Оксамит, ЛТД" у сумі ПДВ 1844 грн., на підставі податкових накладних, які складені з порушеннями, оскільки надані послуги не мають зв'язку з господарською діяльністю; протиправне віднесення до складу податкового кредиту суми ПДВ 263 грн., оскільки надані ТОВ "Національна корпорація розваг" м. Київ послуги "проведення культмасового заходу" не є послугами, які використовуються у господарській діяльності підприємства.

За результатами перевірки податковим органом 25 грудня 2014 року винесено наступні податкові повідомлення-рішення, а саме: № , яким позивачу збільшено суму грошових зобов'язань з податку на прибуток, у сумі 282547,50 грн., з яких за основним платежем на 188365 грн., за штрафними санкціями на 94182,50 грн.; № , яким позивачу збільшено суму грошових зобов'язань з податку на додану вартість, у сумі 297813 грн., з яких за основним платежем на 198542 грн., за штрафними санкціями на 99271 грн.

В частині висновків податкового органу про неправомірне формування податкового кредиту підприємства по відносинах з ТОВ "Національна корпорація розваг", судом встановлено, що позивачем не оскаржується правомірність рішенням ДПІ у м. Херсоні стосовно зменшення податкового кредиту на 263 грн. та нарахування на цю суму штрафних санкцій у розмірі 65,75 грн.

За наслідком встановлених обставин судом першої інстанції, з яким погоджується судова колегія, зроблено висновок про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № 0 від 25 грудня 2014 року та визнання частково протиправним податкового повідомлення-рішення № від 25 грудня 2014 року, та його часткове скасування, на суму 198279 грн. за основним платежем, та за штрафними санкціями, на суму 99205,25 грн.

Так, в частині позовних вимог щодо визнання протиправним та скасування податкових повідомлень рішень № 0 та № від 25 грудня 2014 року, в частині збільшення позивачу сум грошових зобов'язань з податку на прибуток підприємств та податку на додану вартість внаслідок заниження підприємством прибутку при переробці зерна на борошно, колегія суддів зазначає.

Відповідно до п. 135.1 ст. 135 Податкового кодексу України доходи, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, включаються до доходів звітного періоду за датою, визначеною відповідно до статті 137, на підставі документів, зазначених у пункті 135.2 цієї статті, та складаються з: доходу від операційної діяльності, який визначається відповідно до пункту 135.4 цієї статті; інших доходів, які визначаються відповідно до пункту 135.5 цієї статті, за винятком доходів, визначених у пункті 135.3 цієї статті та у статті 136 цього Кодексу.

Згідно п. 135.2 ст. 135 Податкового кодексу України доходи визначаються на підставі первинних документів, що підтверджують отримання платником податку доходів, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Згідно з пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК України, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Пунктом 187.1 ст. 187 ПК України передбачено, що датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Судовою колегією встановлено, що висновок податкового органу про заниження позивачем власних прибутків отриманих при переробці зерна на борошно, зроблений внаслідок порівняння фактичних обсягів виробленого борошна та висівок позивачем зі встановленими нормами виходу борошна.

Так, Правилами організації і ведення технологічного процесу на борошномельних заводах, затверджених наказом Міністерства АПК України № 83 від 20 березня 1998 року, на які посилається податковий орган, викладені рекомендації з виходу борошна усіх сортів на рівні 75% та висівок - 19,1%.

З акту податкової перевірки вбачається, що позивачем при переробці пшениці не дотримано встановлених норм виходу готової продукції: муки та висівок, так як в середньому відсоток виходу борошна (в т.ч. манки) становить 67-69%, вихід висівки - 25%, а тому зроблено висновок про збут надлишків виробленого борошна, без оподаткування відповідних прибутків.

Проте, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що вищезазначені правила, на які посилається податковий орган, не мають нормативного характеру, а носять лише рекомендаційний характер.

Крім того, податковим органом не надано жодних документальних підтверджень збуту підприємством зазначених надлишків борошна, а викладено лише власні припущення, що жодним чином не доводять порушень підприємством податкового чи іншого законодавства.

З огляду на вищевикладене колегія суддів приходить до висновку, що податковим органом, належним чином, не підтверджено заниження прибутку підприємством, а тому оскаржувані рішення податкового органу, в цій частині, є необґрунтованими та підлягають скасуванню.

В частині позовних вимог щодо визнання протиправним та скасування податкового повідомлення рішення № від 25 грудня 2014 року, яким позивачу встановлено неправомірне включення до складу податкового кредиту послуг з контрагентом ТОВ "ВКП "Оксамит, ЛТД", колегія суддів зазначає.

Згідно з пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК України, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 ПК України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Відповідно до п. 198.2 ст. 198 ПК України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається: дата тієї події, що відбулася раніше: - дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; - дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно п. 198.3 ст. 198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: - придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; - придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Пунктом 198.6 ст. 198 ПК України встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» встановлено, що бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Згідно з ч.2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», первинні документи, тобто податкові, видаткові накладні, рахунки, довіреності, акти виконаних робіт, акти прийому - передачі товарів, робіт, послуг оформлені на паперових носіях та при наявності таких обов'язкових реквізитів: назва документа (форми); дата і місце складання; назва підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильності її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Судовою колегією встановлено, що на формування податкового кредиту у позивача, вплинули його господарські операції з контрагентом ТОВ "ВКП "Оксамит, ЛТД".

Так, між ТОВ "СТ "Град. Ка агро" та ТОВ "ВКП "Оксамит, ЛТД" 31 серпня 2012 року, укладено договір № 1 оренди обладнання для переробки сільськогосподарської сировини на борошно і крупи та майна.

Згідно п.5.6 зазначеного договору оренди позивач зобов'язувався компенсувати орендодавцю варіть комунальних послуг, розрахунків за електроенергію та її транспортування, газ, воду, каналізацію, телефонний зв'язок, податку на землю та воду. При цьому даним пунктом договору визначено, що дані витрати не входять до розміру орендної плати і сплачуються орендарем додатково згідно рахунків орендодавця.

На виконання умов вищезазначеного договору судом зібрано наступні докази: рахунок на оплату вартості послуг зв'язку, на суму 9221,9 грн.; акти здачі-прийняття робіт (надання послуг); податкові накладні; платіжні доручення, виписки з банківського рахунку.

За наслідком господарських операцій суми податку на додану вартість внесені позивачем включені до складу податкового кредиту відповідного податкового періоду та відповідають даним податкової декларації з податку на додану вартість.

Із зібраних доказів вбачається, що факт отримання послуг підтверджується первинними бухгалтерськими документами, які складено у відповідності до вимог законодавства та які вказують на товарність проведеної операції, а саме наявність операції, та їх оплата.

З акту перевірки вбачається, що фактичною підставою для позбавлення позивача права на податковий кредит є те, що отримання вищезазначених послуг не узгоджується з метою діяльності товариства.

Проте, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що витрати на послуги зв'язку, нараховані ТОВ "ВКП "Оксамит, ЛТД", є невід'ємною частиною договору оренди майна, що належить цьому суб'єкту господарювання, а тому вони мають безпосередній зв'язок із оподатковуваною господарською діяльністю позивача, яка пов'язана з орендою та використанням обладнання для переробки сільськогосподарської продукції на борошно.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що позивачем, належним чином, підтверджено реальність отримання товарів за вищевказаними операціями від свого контрагента, а тому оскаржуване рішення податкового органу, в цій частині, є необґрунтованим та підлягає скасуванню.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції при вирішенні справи не допустив порушень норм матеріального та процесуального права, що є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Херсоні Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області залишити без задоволення, а постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 15 травня 2015 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через 5 днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням апеляційного суду.

Головуючий: О.В. Яковлєв

Судді: А.В. Бойко

Т.М. Танасогло