Справа № 2а-3017/11/2670
Суддя: Санін Б.В.
Дата ухвалення: 2011-03-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про залишення позовної заяви без руху

09 березня 2011 року № 2а-3017/11/2670

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Санін Б. В.., ознайомившись з позовною заявою та доданими до неї матеріалами

громадянина ОСОБА_1 Азара ОСОБА_2
доДержавного комітету України у справах національностей та релігій
провизнання неправомірними, скасування рішення та зобовязання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

09 березня 2011 року до судді Окружного адміністративного суду міста Києва Саніна Б. В. надійшов адміністративний позов громадянина ОСОБА_1 Азара ОСОБА_2 з позовом до Державного комітету України у справах національностей та релігії про визнання неправомірним та скасування рішення відповідача №13-11 від 24 січня 2011 року (надалі Рішення) та зобов'язання розглянути заяву позивача про надання статусу біженця у відповідності з процедурою, передбаченою законом.

Розглянувши адміністративний позов, суддя дійшов висновку про необхідність залишення позовної заяви без руху, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст.107 Кодексу адміністративного судочинства (надалі КАС України) суддя після одержання позовної заяви зясовує, зокрема, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтею 106 цього Кодексу.

При цьому, в п.3 ч.1 ст.106 КАС України, в позовній заяві зазначається найменування відповідача, його адреса, номер звязку. Водночас, згідно Указу Президента України № 1085/010 від 9 грудня 2010 року «Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади»Державний комітет України у справах національностей та релігій ліквідовано.

З огляду на вищевказане, на виконання вимог ч.1 ст.106 КАС України, позивачем не надано актуальний (станом на час звернення до суду) витяг з Єдиний державний реєстр юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, що унеможливлює дотримання вимог КАС України щодо встановлення дієздатності відповідача (в контексті перевірки дотримання положень п.9 ч.1 ст.3 КАС України та ч.3 ст.48 КАС України) та належного повідомлення відповідача про дату, час і місце розгляду справи та відповідно, створює перешкоди для відкриття провадження у справі.

Крім того, абз.2 п.7 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 25 червня 2009 року №1 «Про судову практику розгляду спорів щодо статусу біженця, видворення іноземця чи особи без громадянства з України та спорів, повязаних із перебуванням іноземця та особи без громадянства в Україні»встановлено, що адміністративна процесуальна правоздатність та дієздатність іноземця та особи без громадянства в Україні визначається ч.1 та ч.2 с.48 КАС України, за якими здатність мати процесуальні права та обовязки в адміністративному судочинстві (адміністративна процесуальна правоздатність) визнається за громадянами України, іноземцями, особами без громадянства та здатність особисто здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обовязки, у тому числі доручати ведення справи представникові (адміністративна процесуальна дієздатність), належить фізичним особам, які досягли повноліття і не визнані судом недієздатними.

Відповідно до п.30 вищевказаного Пленуму нормами законодавства про статус іноземця та особи без громадянства встановлено, що на території України можуть проживати або тимчасово перебувати іноземці та особи без громадянства відповідно до їх правового статусу, який підтверджується відповідними документами. Іноземці, які постійно проживають в Україні, можуть перебувати в Україні за своїми національними паспортами та українськими документами посвідками на проживання в Україні для іноземця з відміткою про реєстрацію.

Таким чином, для вирішення питання щодо наявності у позивача адміністративної процесуальної дієздатності необхідна наявність в матеріалах позову копії його національного паспорту та, у разі наявності, довідки на проживання в Україні для іноземця з відміткою про реєстрацію.

Однак дані документи в порушення п.6 ч.1 ст.106 КАС України до позовної заяви не додані, що, відповідно, створює перешкоди для відкриття провадження у справі.

Крім того, відповідно до п.4 ч.1 ст.106 КАС України у позовній заяві зазначаються зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

Предметом спору згідно з позовом є визначення права мати позивачем статус біженця в Україні, який, зокрема, передбачає дослідження питання часу виїзду з країни громадянської належності, прибуттям в Україну та часом звернення із заявою про надання статусу біженця.

Однак позовна заява названої особи вказаних відомостей не містить, із позовної заяви не можливо зясувати, що робив позивач у певні періоди свого життя, зокрема чи законно він перетнув кордон країни, що саме робив в період з моменту перетину до моменту звернення до відповідача із відповідною заявою.

У звязку з цим слід зазначити, що позовна заява не відповідає вимогам п.4 ч.1 ст.106 КАС України в частині викладення обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

Відповідно до ч.2 ст.106 КАС України на підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги, позивач зазначає докази, про які йому відомо і які можуть бути використані судом.

Позовна заява містить посилання на те, що позивач звертався до Відділу міграційної служби в м. Києві із заявою про надання статусу біженця в якій вказував про причини, через які не може та не бажає повертатися в країну своєї громадянської належності, оскільки обґрунтовано побоюється стати жертвою переслідувань. Однак, матеріали позову не містять копії вказаної заяви.

Враховуючи викладене, слід зазначити, що за відсутності в матеріалах позовної заяви відповідних доказів неможливо встановити наявність підстав для відкриття провадження у справі.

При цьому, слід зазначити згідно з ч.3 ст.71 КАС України якщо особа не може самостійно надати докази, то вона повинна зазначити причини, через які ці докази не можуть бути надані, та повідомити де вони знаходяться чи можуть знаходитися. Суд сприяє в реалізації цього обовязку і витребовує необхідні докази. Особа наводить доводи щодо вжиття нею усіх можливих заходів для отримання вказаних доказів та зазначає причини щодо неможливості їх отримання.

Позивачем не наведено доводів про неможливість надання ним вказаних у позовній заяві доказів (зокрема, відсутнє підтвердження звернення позивача до відповідача з метою отримання таких доказів).

Таким чином, позивачем не надано доказів в обґрунтування його позовних вимог, а саме, не надано копію зави з якою позивач звертався до відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 108 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтею 106 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, у якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб їх усунення і встановлюється строк, достатній для усунення недоліків.

Вказані недоліки повинні бути усунуті Позивачем у строк до 21.03.2011 року шляхом надання через канцелярію суду (або надіслання поштою) з посиланням на реквізити даної ухвали (№2а-3017/11/2670 від 09.03.2011 року):

ь актуального (станом на час звернення до суду) витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців стосовно відповідача;

ь письмових пояснень відповідача у спірних правовідносинах (за наявності підстав), з викладенням фактичних обставин, повязаних з часом виїзду позивача з країни громадянської належності, прибуттям в Україну, часом звернення із заявою про надання статусу біженця;

ь копій заяви про надання статусу біженця;

ь документів, які засвідчують громадянство позивача та легальність перебування його на території України.

Керуючись ст.3, ст. 50, ст.71, ст.105, ст.106, ч.1 ст.108, ст.160 КАС України, суддя -

У Х В А Л И В:

1. Залишити позовну заяву громадянина ОСОБА_1 Азара ОСОБА_2 без руху .

2. Встановити позивачу строк до 21 березня 2011 року для усунення недоліків позовної заяви.

3. Попередити позивача про те, що у випадку неусунення недоліків позовної заяви позовна заява буде повернута йому відповідно до п.1 ч.3 ст.108 КАС України.

4. Копію ухвали невідкладно надіслати особі, що звернулась із позовною заявою.

Ухвала набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Ухвала може бути оскаржена за правилами, встановленими ст.ст. 185-187 КАС України.

Суддя Б. В. Санін