Справа № 2-а-209/11
Суддя: Волощук В. В.
Дата ухвалення: 2011-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Олевський районний суд Житомирської області
Справа № 2-а-209/11
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2011 року м. Олевськ

Суддя Олевського районного суду Житомирської області Охрімчук 1.Г. розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Олевську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного Фонду (УПФ) України в Олевському районі Житомирської області про визнання неправомірними дій щодо відмови у виплаті надбавки до пенсії як дитині війни у розмірі меншому, ніж визначено Законом України «Про статус дітей війни» та стягнення невиплаченої надбавки до пенсії

ВСТАНОВИЛА:

Позивачка звернулася до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Олевському районі Житомирської області про визнання неправомірними дій відповідача щодо невиплати йому надбавки до пенсії як дитині війни у розмірі меншому, ніж це передбачено Законом України «Про соціальний захист дітей війни», стягнення з відповідача недоплаченої надбавки до пенсії як дитині війни в сумі 984,90 грн. Вимоги мотивує тим, що їй відповідно до Закону України "Про соціальний захист дітей війни" повинна виплачуватись щомісячна соціальна допомога у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком. Однак, у 2010 році зазначена допомога виплачувалась позивачці в неповному розмірі.

Позивачка в судове засідання не зявилася, але в позовній заяві просить розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує повністю.

Представник відповідачів УПФ України в Олевському районі в судове засідання не зявилися, але надали до суду заперечення з проханням відмовити позивачці в задоволенні подову.

Суд розглянувши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що позивачка ОСОБА_1 є дитиною війни, що підтверджується відповідним посвідченням.

Статтею 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни передбачено, що дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30 % мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 КАС України органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень-та у спосіб, що передбачений Конституцією України за Законами України.

Кабінет Міністрів України у своїй діяльності керується Конституцією та Законами України (ст. 1 13 Конституції України).

В даному випадку Закон України Про соціальний захист дітей, війни визначає порядок і розміри допомоги.

Виплата допомоги в менших розмірах, є неправомірними, оскільки суперечить базовим положенням Конституції України про статус закону України як акта вищої юридичної сили в системі нормативно-правових актів держави та самому Закону, який регулює зазначені відносини.

Крім того, відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 1 листопада 1996 року N 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», судам необхідно виходити з того, що нормативно-правові акти будь-якого державного чи іншого органу (акти Президента України, постанови Верховної Ради України, постанови і розпорядження Кабінету Міністрів України, нормативно-правові акти Верховної Ради Автономної Республіки Крим чи рішення Ради міністрів Автономної Республіки Крим, акти органів місцевого самоврядування, накази та інструкції міністерств і відомств, накази керівників підприємств, установ та організацій тощо) підлягають оцінці на відповідність як Конституції, так і закону.

Якщо при розгляді справи буде встановлено, що нормативно-правовий акт, який підлягав застосуванню, не відповідає чи суперечить законові, суд зобов'язаний застосувати закон, який регулює ці правовідносини.

Згідно приписам ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Суд вирішує справи на підставі Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. У разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 13 червня 2007 року № 8 «Про незалежність судової влади» зазначено, що відповідно до статей 8 та 22 Конституції України не підлягають застосуванню судами закони та інші нормативно-правові акти, якими скасовуються конституційні права і свободи людини та громадянина, а також нові закони, які звужують зміст та обсяг встановлених Конституцією України і чинними законами прав і свобод (абз.1 п.19).

Відповідно до положень Конституції України, найвищою соціальною цінністю в Україні є людина, її права і свободи та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, а їх утвердження і забезпечення є головним обов'язком держави (ст. 3), права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними (стаття 21), їх зміст і обсяг при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не може бути звужений (стаття 22).

Зупинення дії положень законів, якими визначено права і свободи громадян, їх зміст та обсяг, є обмеженням прав і свобод і може мати місце лише у випадках, передбачених Основним Законом України (лише в умовах воєнного або надзвичайного стану на певний строк).

Окрім того, встановлений ч. 2 ст. 95 Конституції України, ч. 2 ст. 38 Бюджетного Кодексу перелік правовідносин, які регулюються Законом про Державний бюджет України, є вичерпним, а тому цей закон не може скасовувати чи змінювати обсяг прав і обов'язків, пільг, компенсацій і гарантій, передбачених іншими законами України, зокрема Законом України « Про соціальний захист дітей війни» та не може будь-яким чином змінювати визначене іншими законами України правове регулювання суспільних відносин.

Також є безпідставним доводи УПФ України в Олевському районі з приводу того, що вони є неналежним відповідачем, оскільки відповідно до Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою КМУ від 24.10.2007 року № 1261 та з урахуванням Положення про Управління Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах, затвердженого постановою правління ПФУ від 30.04.2002 року № 8-2 , саме зазначений відповідач забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, безпосередньо призначає (здійснює перерахунок) і виплачує пенсії та інші виплати відповідно до чинного законодавства, отже є відповідачем у справах щодо здійснення виплат допомоги до пенсії особам, які підпадають під дію Закону України « Про соціальний захист дітей війни».

Крім того, ст. 87 Бюджетного кодексу України передбачає, що видатки на державні програми здійснюються в порядку в межах обсягів призначень, передбачених в Державному бюджеті України на відповідні бюджетні програми, фінансування яких провадиться через органи Держаного казначейства в установленому Кабінетом Міністрів України порядку в межах наявних фінансових ресурсів, а тому саме зазначений відповідач має профінансувати УПФ України в Олевському районі для виплати позивачу доплати як дитиній війні

Таким чином відповідач неправомірно обмежував позивачку у її праві на отримання допомоги в розмірі, зазначеному в ст. 6 Закону України « Про соціальний захист дітей війни», чим порушили її право на соціальний захист .

Як вбачається з адміністративного позову, позивачка просить про захист своїх прав на отримання допомоги як особа, яка є дитиною війни.

Разом з тим, обираючи спосіб захисту порушеного права позивачки, слід керуватися тим, що відповідно до положень ст. 6 Закону України « Про соціальний захист дітей війни» зазначена допомога призначається і виплачується органами пенсійного фонду.

Крім того, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог, оскільки це необхідно для повного захисту прав позивачки та зобов'язати УПФ України в Олевському районі провести перерахунок та виплату позивачці надбавку до пенсії як дитині війни, відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» починаючи з 01 червня 2010 року.

Керуючись ст. 22 Конституції України ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей зійни, ст. ст. 10, 15, 60, 81, 88, 212-215, 217 ЦПКУкраїни, суд-

Позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного Фонду (УПФ) України в Олевському районі Житомирської області про визнання неправомірними дій щодо відмови у виплаті надбавки до пенсії як дитині війни у розмірі меншому, ніж визначено Законом України «Про статус дітей війни» та стягнення невиплаченої надбавки до пенсії - задовольнити частково.

Визнати дії Управління Пенсійного фонду України в Олевському районі Житомирської області щодо невиплати ОСОБА_1 надбавки до пенсії як дитині війни у розмірі меншому , ніж передбачено Законом України «Про статус дітей війни» - неправомірними.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Олевському районі Житомирської області провести перерахунок і виплату ОСОБА_1 невиплачену надбавку до пенсії як дитині війни, відповідно до ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війниза період з 01 червня 2010 року по 30 листопада 2010 року.

Управління Пенсійного Фонду України в Олевському районі Житомирської області звільнити від сплати державного мита на підставі п. 34 ч. 1 ст. 4 Декрету Кабінету Міністрів України „Про державне мито

В решті позову відмовити.

Постанову може бути оскаржено до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Олевський районний суд Житомирської області протягом десяти днів з дня отримання сторонами копії постанови.

Суддя: ОСОБА_2