Справа № 826/5358/15
Суддя: Бужак Н.П.
Дата ухвалення: 2015-09-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/5358/15 Головуючий у 1-й інстанції:Іщук І.О.
Суддя-доповідач: Бужак Н.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Бужак Н.П.,

Суддів: Межевич М.В., Троян Н.М.,

За участю секретаря: Савін І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Перша українська хімічна компанія» на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 червня 2015 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Перша українська хімічна компанія» до Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Перша українська хімічна компанія» звернулося до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 26.09.2014 року.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 червня 2015 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним вище судовим рішенням позивач звернувся із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржувану постанову як таку, що постановлена із порушенням норм матеріального і процесуального права, та ухвалити нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів відповідно до ч.4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що зазначена апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що працівниками Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві проведено документальну позапланову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «Перша Українська Хімічна Компанія» з питань дотримання вимог податкового законодавства при здійсненні фінансово-господарських операцій з ТОВ «Каракал груп» за період з 01.01.2013 року по 30.06.2014 року.

За результатами перевірки складено акт від 17.09.2014 року № 436/1/22-07/33226752 у якому встановлено порушення ТОВ «Перша Українська Хімічна Компанія» вимог чинного законодавства, а саме: п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено зобов'язання з податку на додану вартість за червень 2014 року на суму 64 617,00грн.

На підставі акту перевірки 26.09.2014 року податковим органом прийнято податкове повідомлення-рішення від №, яким позивачу визначено грошове зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 80 771,00грн., в тому числі за основним платежем в розмірі 64 617,00грн., та штрафні (фінансові) санкції у розмірі 16 154,00грн.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні позовних вимог, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 02 червня 2014 року позивачем ТОВ «Перша Українська Хімічна Компанія» було укладено з ТОВ «Каракал груп» договір про надання послуг № КП/01 від 02.06.2014 року, відповідно до умов якого останній зобов'язувався надати позивачу послуги з переробки та налагодження доліт згідно із специфікацією.

Відповідно до пп. 1.2 вказаного договору найменування, одиниці виміру, номенклатура та загальна кількість доліт, що підлягають переробці та налагодженню за цим договором визначаються додатковими угодами.

Як вбачається із змісту Специфікації, яка є додатком №1 до договору, роботи з переробки та налагодження доліт включають: огляд та перевірку доліт з метою виявлення пошкоджень або невідповідності технічним умовам, які утворилися в результаті вантажно-розвантажувальних робіт, тривалого транспортування, зберігання або виробничого браку чи дефекту в місці, попередньо зазначеному замовником; перевірку калібру різьби; перевірку зовнішніх діаметрів; дефектоскопія та налагодження лап долота; перевірку твердості наплавки козирка долота; дефектоскопію шапок на наявність тріщин; навантаження доліт, що пройшли перевірку на місце його перебування до проведення робіт; вилучення, вивезення, утилізація пошкоджених доліт в разі неможливості їх налагодження.

З форми додаткової угоди від 02.06.2014 року, якою відповідно визначено найменування, номенклатура та загальна кількість робіт, а також специфікацію робіт та вартість таких робіт в розмірі 387 700,00грн. в тому числі ПДВ на суму 64 616,67 грн.

В підтвердження настання реальних наслідків за правочином укладеним з ТОВ «Каракал груп» позивачем надано копії актів здачі-приймання робіт (послуг), а саме № 410 від 09.06.2014 року, № 411 від 12.06.2014 року, №412 від 16.06.2014 року, №413 від 20.06.2014 року, № 414 від 23.06.2014 року, №415 від 25.06.2014 року та № 416 від 30.06.2014 року, а також копії податкових накладних № 410 від 09.06.2014 року, № 411 від 12.06.2014 року, №412 від 16.06.2014 року, №413 від 20.06.2014 року, № 414 від 23.06.2014 року, №415 від 25.06.2014 року та № 416 від 30.06.2014 року.

Проте, як вбачається з матеріалів справи та як встановлено судом першої інстанції, актом перевірки ДПІ у Печерському р-ні ГУ Міндоходів у м.Києві від 24.07.2014 №2025/26-55-22-08/38546192 «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Каракал груп» щодо підтвердження господарських відносин з платниками за період діяльності з 01.05.2014 року по 30.06.2014 року встановлено, що ТОВ «Каракал груп» за податковою адресою не знаходиться, у товариства відсутні реальні можливості здійснювати господарську діяльність та відповідно виконати свої зобов'язання перед позивачем.

Відповідно до даних, що містяться в акті ДПІ у Печерському р-ні ГУ Міндоходів у м. Києві від 24.07.2014 року №2025/26-55-22-08/38546192 ТОВ «Каракал груп» мало право здійснювати діяльність у сфері надання комерційних послуг, оптової торгівлі зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин, допоміжна діяльність у сфері транспорту, виробництво олії та тваринних жирів, а також неспеціалізована оптова торгівля.

Враховуючи, що визначені у Специфікації послуги потребують не лише спеціальних знань, а й обладнання, у ТОВ «Каракал груп» були відсутні можливості виконати свої зобов'язання по правочину укладеному з позивачем.

Апелянтом не було надано жодного доказу наявності у контрагента позивача трудових ресурсів, матеріалів та механізмів для виконання робіт, інших обставин, які могли бути враховані позивачем при обранні контрагента.

Також зі змісту наданих позивачем первинних документів неможливо встановити, якими трудовими ресурсами та технічними засобами були виконанні роботи. Позивачем не надано суду доказів оплати за виконані роботи, не обґрунтовано економічну доцільність відносин з ТОВ «Каракал груп»; не доведено, яким чином використані виконані контрагентом роботи, як вони відображені у бухгалтерському обліку тощо.

Надаючи правову оцінку відносинам що склалися між сторонами, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до приписів пункту 14.1.36 статті 14.1 Податкового кодексу України, господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Суд доходить висновків, що з урахуванням вищезазначених правових норм Податкового кодексу та Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», господарську діяльність особи слід вважати сукупністю господарських операцій цієї особи.

Також суд вважає, що пунктом 14.1.36 статті 14.1 Податкового кодексу України встановлено такий критерій господарської діяльності, як направлення діяльності на отримання доходу.

Згідно з п. 198.6 ст. 198 ПК, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з п. 201.11 ст. 201 цього Кодексу).

Пунктом 201.1 ст. 201 ПК визначено, що платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, яка, як встановлено п. 201.10 цієї ж статті є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Згідно із частини другої ст. 3 Закону України від 16.07.1999 №996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством та на даних якого ґрунтується, зокрема, податкова звітність.

Частиною першою ст. 9 цього Закону встановлено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо безпосередньо після її закінчення. Частиною 2 визначено перелік обов'язкових реквізитів первинних документів: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Отже, формування податкового кредиту з ПДВ обумовлено придбанням товарів, робіт (послуг) з метою їх використання в межах господарської діяльності та реалізується за наявності в платника належно оформлених підтверджуючих проведення господарських операцій первинних документів і податкових накладних.

Позивач не надав суду документів, що є обов'язковими для формування податкового кредиту, а тому суд першої інстанції дійшов до вірного висновку, що позивач протиправно сформував податковий кредит за вказаною вище угодою.

Отже, враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що постанова суду є законною і обґрунтованою, ухвалена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для її скасування не має.

Викладені в апеляційній скарзі апелянтом доводи, висновків суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до ст. 198,200 КАС України, суд апеляційної інстанції має право за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 41,195, 198, 200, 205, 206 212, 254 КАС України, судова колегія

У Х В А Л И Л А

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Перша українська хімічна компанія» залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 червня 2015 року без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, встановлені статтею 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: Бужак Н.П.

Судді: Межевич М.В.

Троян Н.М.

Головуючий суддя Бужак Н.П.

Судді: Троян Н.М.

Межевич М.В.