Справа № 826/9783/14
Суддя: Межевич М.В.
Дата ухвалення: 2015-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/9783/14 Головуючий у 1-й інстанції: Добрівська Н.А.
Суддя-доповідач: Межевич М.В.
У Х В А Л А

Іменем України

16 вересня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Межевича М.В., суддів Земляної Г.В. та Сорочка Є.О., розглянувши в порядку письмового провадження в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 березня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Державної інспекції України з питань праці про зобов'язання вчини певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 березня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Позивач в апеляційній скарзі просить суд скасувати постанову та прийняти нову, якою позов задовольнити, оскільки вважає рішення суду першої інстанції незаконним та необгрунтованим.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач з 01.08.1987 по 06.10.1995 працювала на посаді підземного лаборанта радіометриста відділу технічного контролю, однак, як зазначає остання, до її пільгового стажу за списком №1 не було зараховано роботу з 02.08.1992 по 06.10.1995.

Позивач, вважаючи свої права порушеними, звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління праці та соціального захисту населення Дніпропетровської обласної Державної адміністрації про призначення повторно комісії щодо доручення розслідування неправомірності відмови в призначенні пенсії за списком №1.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2012 року у справі №2а-13350/10/0470 адміністративний позов задоволено частково, зобов'язано Головне Управління праці та соціального захисту населення Дніпропетровської обласної Державної адміністрації вирішити питання щодо можливості повторного призначення комісії з питання доручення розслідування неправомірності відмови в призначенні позивачу пенсії за списком №1. В решті позовних вимог - відмовлено.

11 квітня 2013 року комісією складено акт комісійного розгляду звернення, яким підтверджено правомірність віднесенням періоду роботи з 05.12.1984 по 23.04.1987 і з 03.03.1989 по 01.08.1992 до Списку №1 пільгового пенсійного забезпечення, а період роботи з 02.08.1992 по 06.0.1995 по Списку №2 (а.с. 21-22).

14 жовтня 2013 року позивач звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва із позовом, в якому просила зобов'язати Міністерство праці і соціальної політики України перевірити висновки експертиз від 13.06.2007 №003/07-133 та від 15.04.2013 №П-18192 (08.04.2013 №П-205) і надати роз'яснення; зобов'язати перевірити та надати роз'яснення факту проведення атестації робочого місця підземного лаборанта-радіометриста цеху відділу технічного контролю (Інгулецького Гірничо-Збагачувального комбінату) від 1994 року №660 щодо наявності шкідливих факторів та умов праці за технологічним процесом, законності призначення пільгових пенсій за списком №1 підземним лаборантам-радіометристам, якість проведеної атестації за професією - підземний медичний робітник (шахти України) на наявність шкідливих факторів відповідно до списку №1 за умовами праці.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 жовтня 2013 року в адміністративній справі №826/14515/13-а у задоволенні позовних вимог відмовлено.

17 січня 2014 року Державною інспекцією України з питань праці зареєстрована скарга позивача, датована 11.01.2014 року, в якій остання вказуючи на свій трудовий стаж і проблеми із його визначенням під час вирішення питання щодо належного пенсійного забезпечення, просила перевірити висновки експертиз, проведених Головним експертом Дніпропетровської області від 13.06.2007 року №003/07-133 та від 15.04.2013 №П-18192 (08.04.2013 №П-205) та надати роз'яснення певних фактів та застосування законодавства про працю, факту проведення атестації робочого місця підземного лаборанта-радіометриста цеху відділу технічного контролю (Інгулецького Гірничо-Збагачувального комбінату) від 1994 року №660 щодо наявності шкідливих факторів та умов праці за технологічним процесом, законності призначення пільгових пенсій за списком №1 підземним лаборантам-радіометристам, якість проведеної атестації за професією - підземний медичний робітник (шахти України) на наявність шкідливих факторів відповідно до списку №1 за умовами праці (а.с. 10-13).

12 лютого 2014 року Територіальною державною інспекцією з питань праці Дніпропетровської області листом №477 повідомлено позивача про результати проведеної перевірки за її зверненням, зафіксованими в Акті документальної перевірки №04-05-98/54 від 12.02.2014. Відповідно до вказаного Акту, комісією підтверджено правомірність призначення пенсії з віднесенням періоду роботи з 05.12.1984 по 23.04.1987 і з 03.03.1989 по 01.08.1992 до Списку №1 пільгового пенсійного забезпечення, а період роботи з 02.08.1992 по 06.0.1995 по Списку №2 (а.с. 15-16).

Аналогічна за своїм змістом скарзі від 11 січня 2014 року, повторна скарга позивача від 17 січня 2014 року зареєстрована відповідачем 24 лютого 2014 року, на яку листом від 03.03.2014 №476/4/21/04/820-14 надана відповідь з посиланням і наданням копії відповіді Територіальної державної інспекції з питань праці Дніпропетровської області від 12.02.2014 за №477.

26 березня 2014 року Міністерство соціальної політики України надіслало на адресу відповідача чергове звернення позивача, на яке листом від 01.04.2014 за №743/4/21/04/1171-14 Державна інспекція України з питань праці повідомило заявницю, що у зв'язку з ліквідацією шахти «Центральна» з 01.06.1996 провести переатестацію робочого місця, як того вимагають положення Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 №422 комісії з переатестації робочого місця лаборанта - радіометриста не є можливим.

Стверджуючи про те, що станом на час розгляду даної справи права позивача не захищені і продовжують порушуватись, остання звернулась до суду із даним позовом в якому з урахуванням уточненої позовної заяви просила зобов'язати Державну інспекцію України з питань праці зарахувати в пільговий стаж за списком №1 розділу 1, без результатів атестації робочих місць, час її перебування на посаді підземного лаборанта - радіометриста відділу технічного контролю шахти «Центральна» ІнГЗК з 01.08.1992 до 06.10.1995; встановити технологічний процес та факт сумісництва нею двох професій лаборанта - радіометриста та контролера ВТК за період 05.12.1984 року по 23.04.1987 року та 03.03.1989 року по 06.10.1995 року; визнати факт, що атестація робочого місця підземного лаборанта - радіометриста ВТК шахти «Центральна» у 1994 році підприємством Інгулецьким гірничо-збагачувальним комбінатом та Науково-дослідницьким інститутом промислової медицини м. Кривого Рогу проведено не було.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції посилався на те, що принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - ключовим завданням якого є здійснення правосуддя, суд може зобов'язати суб'єкта владних повноважень виконати лише ті обов'язки (вчинити певні дії), які покладені на нього відповідним нормативно-правовим актом, а задоволенню в адміністративному судочинстві підлягають лише ті вимоги, які відновлюють порушені права чи інтереси особи в сфері публічно-правових відносин.

Колегія суддів звертає увагу на те, що обсяг компетенції Державної інспекції України з питань праці визначений, зокрема, Положенням про Державну інспекцію України з питань праці, затвердженим Указом Президента України від 6 квітня 2011 року № 386/2011 (далі - Положення № 386/2011).

Так, п. 1 названого Положення передбачено, що Державна інспекція України з питань праці (Держпраці України) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Віце-прем'єр-міністра України - Міністра соціальної політики України (далі - Міністр).

Держпраці України входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням, на випадок безробіття (далі - загальнообов'язкове державне соціальне страхування) в частині призначення нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Відповідно до пп. 2 п. 4 Положення № 386/2011, Держпраці України відповідно до покладених на неї завдань здійснює державний нагляд та контроль за дотриманням роботодавцями вимог законодавства про пільги і компенсації працівникам, зайнятим на роботах із шкідливими умовами праці (щодо застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, Списків виробництв, робіт, цехів, професій і посад, зайнятість працівників в яких дає право на щорічні додаткові відпустки за роботу із шкідливими і важкими умовами праці та за особливий характер праці, Переліку виробництв, цехів, професій і посад із шкідливими умовами праці, робота в яких дає право на скорочену тривалість робочого тижня, галузевих переліків важких робіт, робіт із шкідливими і небезпечними умовами праці, зайнятість на яких дає право на підвищену оплату праці, а також надання працівникам підприємств пільг і компенсацій за роботу із шкідливими умовами праці; проведення атестації робочих місць за умовами праці).

Таким чином, відповідач є центральним органом виконавчої влади, який здійснює виключно наглядові та контрольні функції у визначеній сфері.

За змістом абз. 2 ст. 1 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» № 877-V від 05.04.2007 державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб'єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Таким чином, компетенція позивача у сфері законодавства про пільги і компенсації працівникам, зайнятим на роботах із шкідливими умовами праці (за Списками № 1 і № 2) поширюється лише на виявлення та запобігання правопорушень, а також забезпечення прав та інтересів осіб, зайнятих на роботах із шкідливими умовами праці.

Разом з тим, Положенням № 386/2011 чи будь-яким іншим нормативно-правовим актом не передбачено можливість відповідача самостійно, від свого імені зараховувати до пільгового трудового стажу перебування особи на певній посаді, так як і не передбачено право цього органу встановлювати технологічний процес або визнавати певні факти, зокрема які стосуються роботи особи за сумісництвом та факти непроведення атестації робочого місця.

Частиною 2 ст. 6 Конституції України передбачено, що органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Основний Закон також визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ч. 2 ст. 19).

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що суд може зобов'язати суб'єкта владних повноважень виконати лише ті обов'язки (вчинити певні дії), які покладені на нього відповідним нормативно-правовим актом.

Також, ч.ч. 1 та 2 ст. 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

При цьому, при розгляді адміністративної справи суд має встановити які саме дії, бездіяльність чи рішення суб'єкта владних повноважень спричинили факт порушення права особи, що звернулася до суду за захистом.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позову, оскільки заявлені позивачем вимоги не стосуються рішень, дій чи бездіяльності відповідача, якими порушені права, свободи чи інтереси позивача, та не відносяться до компетенції Державної інспекції України з питань праці.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції відповідно до норм матеріального права, при дотриманні норм процесуального права, на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у справі, підтвердженими доказами, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, суд апеляційної інстанції підстав для його скасування не вбачає.

Керуючись ст.ст. ч.1 ст. 41, 160, п. п. 2 ч. 1 ст. 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 березня 2015 року - без змін.

Ухвала апеляційної інстанції набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя М.В. Межевич

Суддя Г.В. Земляна

Суддя Є.О. Сорочко

.

Головуючий суддя Межевич М.В.

Судді: Земляна Г.В.

Сорочко Є.О.