Справа № 2а-254/10
Суддя: Багрій В.М.
Дата ухвалення: 2011-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2011 р. Справа № 35920/10

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Багрія В.М.,

суддів Богаченка С.І., Старунського Д.М.,

при секретарі судового засідання Ткач О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу приватного підприємця ОСОБА_1 на постанову Кіцманського районного суду Чернівецької області від 25.10.2010 року у справі за позовом приватного підприємця ОСОБА_1 до виконавчого комітету Чернівецької міської ради, треті особи ОСОБА_2 та ОСОБА_3, про скасування рішення,

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2008 року ПП ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до виконавчого комітету Чернівецької міської ради, треті особи ОСОБА_2 та ОСОБА_3, про скасування рішення.

Позивачка посилалась на те, що рішенням відповідача від 10.06.2008 № 411/11 «Про протест прокурора м. Чернівці від 06.06.2008 року №1228 на пункт 1.4 рішення виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 11.03.2008 року №177/5» безпідставно задоволено протест прокурора м. Чернівці і скасовано п.1.4 рішення виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 11.03.2008 року №177/5, яким позивачці надано дозвіл на реконструкцію з переобладнанням під магазин промислових товарів власної квартири АДРЕСА_1. Оскаржуване рішення позивачка вважала незаконним, оскільки всі необхідні для здійснення реконструкції квартири під магазин погодження вона отримала.

Позивачка просила скасувати рішення виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 10.06.2008 року №411/11 «Про протест прокурора м. Чернівців від 06.06.2008 року №1228 на пункт 1.4 рішення виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 11.03.2008 року №177/5».

Постановою Кіцманського районного суду Чернівецької області від 25.10.2010 року в задоволенні позову відмовлено.

Постанову суду першої інстанції оскаржила ПП ОСОБА_1, подавши на неї апеляційну скаргу.

Апелянт в апеляційній скарзі вказує на те, що постанова суду першої інстанції є незаконною внаслідок неповного зясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду обставинам справи та порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Зокрема, апелянт зазначає, що права власника квартири на третьому поверсі позивачкою жодним чином не могло бути порушено переплануванням у її власному підвалі, ніякого отвору у несучій фасадній стіні будинку позивачкою не була пробито, оскільки на місці вікна позивачка влаштувала вхідні двері.

Суд першої інстанції не звернув уваги, що реконструкція квартири з її переплануванням не вимагала згоди інших співвласників будинку, оскільки не порушувала їхніх прав та законних інтересів.

Суд безпідставно залучив третіх осіб до участі в справі.

Виконком міської ради не мав правих підстав для скасування свого рішення, а тому суд першої інстанції необґрунтовано відмовив її в задоволенні позову.

Апелянт просить скасувати постанову Кіцманського районного суду Чернівецької області від 25.10.2010 року та прийняти нову постанову, якою позов задоволити.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

В справі встановлено, що позивачка ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_2. Квартира розташована в підвальному приміщенні першого поверху 4-х поверхового будинку, який є памяткою культурної спадщини в м. Чернівці.

Рішенням виконкому Чернівецької міської ради №177/5 від 11.03.2008 року (п.1.4) позивачці як підприємцю було дозволено реконструкцію вказаної квартири загальною площею 64,8 кв.м , яка становить 11/100 ідеальних частин будинковолодіння по вул. О. Кобилянської, 30, з влаштуванням окремого входу за рахунок внутрішнього простору з переобладнанням під магазин промислових товарів.

6.06.2008 року прокурором м. Чернівці на п.1.4 зазначеного рішення виконкому Чернівецької міської ради №177/5 від 11.03.2008 року принесено протест з підстав його невідповідності вимогам чинного законодавства.

Оскаржуваним рішенням виконкому Чернівецької міської ради № 411/11 від 10.06.2008 року протест прокурора задоволено, п.1.4 рішення виконкому Чернівецької міської ради №177/5 від 11.03.2008 року скасовано.

Відмовляючи позивачці в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що рішення виконкому Чернівецької міської ради № 411/11 від 10.06.2008 року в частині скасування свого попереднього рішення відносно позивачки ґрунтується на вимогам чинного законодавства.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується колегія суддів.

Відповідно до п.9 ст. 31 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», чинного на час прийняття відповідачем оскаржуваного рішення, до власних повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад віднесено надання відповідно до законодавства дозволу на спорудження обєктів містобудування незалежно від форм власності.

Згідно з ч. 4 ст. 3 Закону України «Про планування та забудову територій» рішення органів виконавчої влади та місцевого самоврядування з питань забудови та іншого використання територій, вибору, вилучення (викупу) і надання земельних ділянок для містобудівних потреб приймаються в межах, визначених законом, відповідно до містобудівної документації за погодженням з спеціально уповноваженими органами з питань містобудування та архітектури. Рішення органів виконавчої влади та місцевого самоврядування з питань забудови та іншого використання територій, прийняті в межах повноважень, визначених законом, є обовязковими для субєктів містобудування.

При цьому як зазначено в ч.1 ст. 23 цього Закону, забудова територій передбачає здійснення нового будівництва, реконструкції, реставрації, капітального ремонту, впорядкування обєктів містобудування, розширення та технічного переоснащення підприємств (далі будівництво). Будівництво обєктів містобудування здійснюється згідно з законодавством, державними стандартами, нормами та правилами, регіональними і місцевими правилами забудови, містобудівною та проектною документацією.

Відповідно до ч. 3 ст. 22 цього ж Закону місцеві правила забудови затверджуються відповідними радами.

Судом першої інстанції встановлено, що на виконання зазначених положень закону Чернівецька міська рада рішенням сесії від 7.07.2007 року № 763 затвердила Правила забудови та використання території міста Чернівців (далі Правила).

Відповідно до п. 17.1 Правил порядок переобладнання з реконструкцією житлових приміщень (будинків) або їх частин із зміною функціонального призначення, переведення житлових приміщень (будинків), їх частин із житлового в нежитловий фонд визначає механізм відкриття обєктів у приміщеннях (будинках), їх частинах шляхом переведення із житлового в нежитловий фонд для реконструкції та подальшої експлуатації зміною цільового призначення і є обовязковими для фізичних та юридичних осіб, незалежно від форм власності, в регулюванні правових відносин, що виникають в процесі розміщення обєктів у житловому Фонді міста.

Відповідно до п.17.9 Правил в перелік документів, необхідних для розгляду питання щодо можливості доцільності реконструкції, переобладнання житлового приміщення (будинку) або його частини, входить письмова згода власників та мешканців суміжних квартир першого та другого поверхів з квартирою, зазначеною в заяві щодо її перепланування, переобладнання для подальшого використання за певним призначенням.

Оскільки дія зазначеного пункту Правил в порядку забезпечення адміністративного позову в іншій справі був зупинений ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 6.09.2007 року, суд першої інстанції обґрунтовано скористався положення цивільного законодавства, які регулюють спірні правовідносини.

Зокрема, відповідно до ч. 2 ст. 382 ЦК України власникам квартири у дво- або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне , електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб всіх власників квартир, які розташовані в житловому будинку.

Відповідно до ч.2 ст. 383 ЦК України власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни в квартирі, за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦК України розпорядження майном, що є у спільній власності, здійснюється за згодою всіх власників.

Судом першої інстанції було встановлено, що в багатоквартирному будинку по вул.. О.Кобилянської ,30 в м. Чернівці проживають інші власники квартир, тому переобладнання квартири позивачки під магазин промислових товарів зачіпає права та інтереси інших співвласників, які письмової згоди на таке переобладнання не дали.

Оскільки реконструкції підлягають квартира № 4-а та підвальне приміщення, які складають 11/100 ідеальних частин будинку по вул. О.Кобилянської ,30 в м. Чернівці, то питання їх реконструкції з переобладнанням повинні були вирішуватися за згодою власників квартир цього багатоквартирного будинку, які є співвласниками інших приміщень, технічного обладнання, внутрішніх конструктивних елементів та елементів зовнішнього благоустрою будинку відповідно до зазначених норм цивільного законодавства.

Оскільки така згода співвласниками будинку позивачці не надавалася станом на час прийняття міськвиконкомом п.1.4 рішення №177/5 від 11.03.2008 року, відповідач, погодившись з протестом прокурора, обґрунтовано скасував його.

Крім того, з матеріалів справи видно, що будинок по вул. О. Кобилянської, 30 в м. Чернівці відповідно до Переліку памяток та обєктів культурної спадщини м. Чернівці перебуває на обліку як памятка архітектури місцевого значення (охоронний номер 9/40-ЧВ) відповідно до рішення Чернівецького облвиконкому № 128 від 18.06.1986 року, а вулиця, на якій розташований будинок, є памяткою архітектури національного значення.

В порушення вимог п. 17 1 Правил Чернівецький міськвиконком надав дозвіл ОСОБА_1 на реконструкцію з переобладнанням памятки культурної спадщини національного та місцевого значення без висновків центрального та місцевого органу охорони культурної спадщини, інших органів державного нагляду.

Крім того, відповідно до ст. 23 Закону України «Про охорону культурної спадщини» всі власники памяток чи їхніх частин або уповноважений ними орган незалежно від форм власності на ці памятки, зобовязані укласти з відповідним органом охорони культурної спадщини охоронний договір. В справі встановлено, що на час прийняття рішення відповідача про дозвіл на реконструкцію з переобладнанням ОСОБА_1 з відділом Чернівецької міської ради з питань охорони культурної спадщини охоронного договору не уклала.

Такий договір позивачка уклала після прийняття відповідачем оскаржуваного рішення 19.05.2009 року, згідно п. 3.3 якого ОСОБА_1 зобовязувалася використовувати за функціональним призначенням як житлові приміщення квартири АДРЕСА_3, загальною площею 64,8 кв. м, не робити будь-яких прибудов до памятки (її частини) та внутрішніх перепланувань, самовільних ремонтних робіт без відповідного погодження відділу памяток. Дозволу на зміну цільового використання квартири, використання та переобладнання її під магазин від даного органу ОСОБА_1 не отримала.

Повно зясувавши обставини справи, належно оцінивши докази, правильно застосувавши норми матеріального та процесуального права, суд першої інстанції, таким чином, прийшов до обґрунтованого висновку про правомірність рішення виконкому Чернівецької міської ради від 10.06.2008 року № 411/11.

З огляду на наведене, підстав для скасування оскарженої постанови суду першої інстанції колегія суддів не вбачає.

Доводи апеляційної скарги в тій частині, що суд неправомірно обґрунтував свої висновки тим, що позивачка не зверталася до Чернівецької обласної служби Укрінвестекспертизи, колегія не може визнати обґрунтованими, оскільки, як видно з тексту оскаржуваної постанови суду, суд в якості обґрунтування своїх висновків на цю обставину не посилався, навівши в постанові зміст протесту прокурора, який таку обставину навів.

Не заслуговують на увагу доводи апелянта щодо відсутності необхідності згоди інших співвласників не переобладнання та реконструкцію квартири, в силу того, що реконструкція та переобладнання не порушують прав та інтересів інших співвласників будинку, оскільки такі доводи спростовуються висновками суду першої інстанції, нормами матеріального права та наведеним вище.

Не є підставою для задоволення апеляційної скарги і посилання ОСОБА_1 на безпідставне залучення до справи третіх осіб з наведених вище підстав.

Керуючись ст.ст. 160 ч.3, 195, 196, 198, 203, 205, 206, 254 КАС України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу приватного підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Кіцманського районного суду Чернівецької області від 25.10.2010 року по справі № 2а-254/10 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: В.М. Багрій

Судді : С.І. Богаченко

ОСОБА_4

Повний текст виготовлено 4.03.2011 р.