Справа № 2-2207/10
Суддя: Дякович В.П.
Дата ухвалення: 2011-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2011 р. Справа № 45215/11

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду

в складі: головуючого судді Дяковича В.П.,

суддів Яворського І.О., Обрізко І.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Львові апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Міжгірському районі Закарпатської області на рішення Міжгірського районного суду Закарпатської області від 12 жовтня 2010 року у справі № 2а-2207/10 за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Міжгірському районі Закарпатської області про зобовязання нарахувати та виплатити підвищення до пенсії дитині війни,-

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 29.09.2010 року звернувся до суду із адміністративним позовом, яким просив зобовязати управління Пенсійного фонду України в Міжгірському районі Закарпатської області нарахувати та виплатити в його користь не виплачене як дитині війни підвищення до пенсії відповідно до ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни та ЗУ «Про статус гірських населених пунктів в Україні» за період з 09 липня 2007 року до серпня 2010 року.

Рішенням Міжгірського районного суду Закарпатської області від 12 жовтня 2010 року позов задоволено частково. Зобовязано управління Пенсійного фонду України в Міжгірському районі Закарпатської області здійснити нарахування та виплату позивачу пенсії як дитині війни із урахуванням підвищення на 30% мінімального розміру пенсії за віком, згідно ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов»язкове пенсійне страхування», ЗУ «Про статус гірських населених пунктів в Україні», ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» у періоди з 09 липня 2007 року до 31 грудня 2007 року, з 22 травня 2008 року до 31 грудня 2008 року, з 01.01.2009 року до 31.12.2009 року та з 01.01.2010 року до 31.08.2010 року включно. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

З таким рішенням суду не погодився відповідач, подавши апеляційну скаргу, в якій покликається на порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

Вимоги за апеляційною скаргою мотивує тим, що Законом України Про соціальний захист дітей війни не передбачено, який саме орган та з яких коштів повинен здійснювати виплату підвищення пенсії дітям війни, крім того, законодавством не визначено, з якого саме розміру мінімальної пенсії за віком слід визначати розмір підвищення до пенсії дітям війни.

Особи, які беруть участь в справі, в судове засідання апеляційного суду не з»явилися, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, а відтак, на підставі п.2 ч.1 ст.197 КАС України, суд розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів приходить до висновку, що в задоволенні апеляційної скарги слід задоволити частково, з наступних мотивів та передбачених законом підстав.

18 лютого 2010 року Верховною Радою України прийнято Закон України № 1691-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо юрисдикції справ, повязаних із соціальними виплатами», який набрав чинності 10 березня 2010 року.

Цим Законом було встановлено, що справи щодо спорів з приводу призначення, обчислення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообовязковим державним соціальним страхуванням та інших соціальних виплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг, речового майна, пайків або грошової компенсації замість них суди розглядають у порядку цивільного судочинства, а п. 3 ч. 1 ст. 18 КАС України виключено.

Однак, Рішенням Конституційного Суду України № 19-рп/2010 від 09.09.2010 року у справі щодо підвідомчості справ, повязаних із соціальними виплатами, норми Закону № 1691-VI від 18.02.2010 року та ЦПК України, відповідно до яких справи, повязані із соціальними виплатами, що підлягають розгляду адміністративними судами, було передано місцевим загальним судам для розгляду в порядку цивільного судочинства (пункти 1, 2 резолютивної частини зазначеного Рішення), визнано такими, що не відповідають Конституції України, а отже справу слід розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Відтак, колегія суддів зазначає, що при зверненні до суду позивачем пропущено шестимісячний строк звернення до суду, передбачений ч.2 ст.99 КАС України та не наведено поважних причин його пропуску.

Відповідно до ст.100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги дату звернення позивача до суду із вищевказаним позовом, відсутність поважних причин для поновлення строку, колегія суддів приходить до висновку про те, що позовні вимоги позивача про зобовязання провести нарахування та виплату підвищення до пенсії відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» за період з 09.07.2007 року по 28.03.2010 року необхідно залишити без розгляду.

Крім того, позивач заявляв позовну вимогу про нарахування та виплату виплаченого як дитині війни підвищення до пенсії відповідно до ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни за 2010 рік. Стосовно позовних вимог щодо здійснення позивачу нарахування та виплати недоплаченого підвищення до пенсії за 2010 рік, колегія суддів вважає, що такі підлягають задоволенню, так як Законом України «Про Державний бюджет на 2010 рік» дію ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей» не зупинено. Відповідно до Закону України "Про Державний бюджет на 2010 рік» розміри державних соціальних гарантій на 2010 роки, що визначаються залежно від прожиткового мінімуму, встановлюються відповідними законами України, цим Законом, та нормативно-правовими актами Кабінету Міністрів України. Таким чином, відповідач у 2010 році, повинен діяти у відповідності з приписами діючої норми ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», а тому позовні вимоги підлягають задоволенню з 29.03.2010 року до 31.08.2010 року.

Розмір мінімальної пенсії за віком, на 30% якої підвищується пенсія дітям війни, визначається відповідно до положень статті 62 Закону України «Про державний бюджет України» та статті 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Крім того, відповідно до ст .6 ЗУ «Про статус гірських населених пунктів в Україні» позивачу при нарахуванні та виплаті підвищення до пенсії відповідно до ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни слід збільшити розмір такого на 20%, оскільки позивач проживає в гірському населеному пункті України, що підтверджується відповідним посвідченням у справі.

За наведених обставин колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції допущено порушення норм матеріального та процесуального права, а тому постанова суду підлягає скасуванню з постановленням нової, якою позов слід задоволити частково.

Керуючись ст.ст. 94, 100, 160, 195, п.п. 1, 2, ч.1 ст. 197, п.3 ч.1 ст.198, п. 4 ст. 202, 205, 207, 254 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Міжгірському районі Закарпатської області задовольнити частково.

Рішення Міжгірського районного суду Закарпатської області від 12 жовтня 2010 року у справі № 2а-2207/10 скасувати та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Адміністративний позов в частині позовних вимог про зобовязання провести нарахування та виплату підвищення до пенсії відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» за період з 09.07.2007 року по 28.03.2010 року включно залишити без розгляду.

Визнати неправомірними дії управління Пенсійного фонду України в Міжгірському районі Закарпатської області щодо не нарахування та невиплати на користь ОСОБА_1 щомісячного підвищення до пенсії як дитині війни в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» за період з 29.03.2010 року по 31.08.2010 року з врахуванням ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Зобовязати управління Пенсійного фонду України в Міжгірському районі Закарпатської області нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 щомісячне підвищення до пенсії як дитині війни в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» за період з 29.03.2010 року по 31.08.2010 року, з врахуванням ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та ЗУ «Про статус гірських населених пунктів в Україні» і виплачених сум.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

ГОЛОВУЮЧИЙ: В.П. ДЯКОВИЧ

СУДДІ: І.О. ЯВОРСЬКИЙ

ОСОБА_2