Справа № 820/20148/14
Суддя: Шевцова Н.В.
Дата ухвалення: 2015-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2015 р.Справа № 820/20148/14
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Шевцової Н.В.

Суддів: Макаренко Я.М. , Мінаєвої О.М.

за участю секретаря судового засідання Шалаєвої І.Т.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 05.02.2015р. по справі № 820/20148/14

за позовом Фонду загальнообовязкового державного соціального страхування України на випадок безробіття в особі Харківського міського центру зайнятості

до ОСОБА_3

про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИЛА:

Фонд загальнообовязкового державного соціального страхування України на випадок безробіття в особі Харківського міського центру зайнятості (далі позивач) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 (далі відповідач), в якому просив суд:

- стягнути з відповідача на користь Фонду загальнообовязкового державного соціального страхування України на випадок безробіття в особі Харківського міського центру зайнятості незаконно отриману допомогу по безробіттю, вартість професійного навчання, всього в сумі 15430 грн. 86 коп.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 05.02.2015р. зазначений позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття в особі Харківського міського центру зайнятості (61013, м. Харків, вул. Шевченка, 137-А, р/р 2007 в ГУ ДКСУ у Харківській області, МФО 851011, ОКПО 36224721), незаконно отриману допомогу по безробіттю, вартість професійного навчання, всього в сумі 15430 грн. 86 коп. (п'ятнадцять тисяч чотириста тридцять грн. 86 коп.).

Відповідач, не погодившись з постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції вимог ч.ч. 1, 3, 6 ст. 47 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців», що призвело до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів, заслухавши суддюдоповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_3, 16.08.2011 року звернулась до Харківського міського центру зайнятості із заявою, у якій просила вирішити питання щодо її працевлаштування та надати їй статус безробітного з виплатою допомоги по безробіттю, де зазначила, що не зареєстрована як субєкт підприємницької діяльності, трудовою діяльністю не займається, пенсію не отримує тощо.

Наказом № НТ110823 від 23.08.2011 року ОСОБА_3 було надано статус безробітного з 23.08.2011 року та відповідно до п.п. 1, 3, 4 ст. 22, п.1 ст.23 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" та "Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності" призначено виплату допомоги по безробіттю.

Під час обміну інформацією між Харківським міським центром зайнятості та Державною реєстраційною службою, встановлено, 28.07.2014 року в базу ЄІАС (NET) були внесені зміни, які свідчать про те, що ОСОБА_3 зареєстрована як фізична особа-підприємець з 18.07.2001 року.

Судом першої інстанції також встановлено, що Харківським міським центром зайнятості проведено розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", за результатами якого складено акт № 293-ФОП від 24.10.2014 року.

Розслідуванням встановлено, що ОСОБА_3 в період перебування на обліку центрі зайнятості та в період перебування на навчанні в ПАТ "Харків Онлайн" була зареєстрована як фізична особа-підприємець, тобто відносилась до категорії зайнятого населення.

У звязку із чим, Харківським міським центром зайнятості прийняті наказ від 24.10.2014 року за №1642 про повернення коштів, виплачених як допомога по безробіттю ОСОБА_3 за період з 23.08.2011 року по 18.05.2012 року у сумі 11955,84 грн. та наказ від 12.11.2014 року за №1722 про повернення коштів, витрачених на професійне навчання ОСОБА_3 в сумі 3475,02 грн.

Таким чином, загальна сума заборгованості відповідача становить 15430, 86 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що у зв'язку з тим, що відповідач не повідомила про наявність обставин, які впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг, вона не мала права на отримання допомоги по безробіттю та соціальних послуг за нормами Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття".

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про зайнятість населення" 01.03.1991р. № 803-ХІІ в Україні до зайнятого населення належать громадяни, що проживають на території держави на законних підставах, в тому числі громадяни, які самостійно забезпечують себе роботою, включаючи підприємців, осіб, зайнятих індивідуальною трудовою діяльністю, творчою діяльністю, члени кооперативів, фермери та члени їх сімей, що беруть участь у виробництві, а також члени особистих селянських господарств, діяльність яких здійснюється відповідно до Закону України "Про особисте селянське господарство".

Безробітними визнаються працездатні громадяни працездатного віку, які через відсутність роботи не мають заробітку або інших передбачених законодавством доходів і зареєстровані у державній службі зайнятості як такі, що шукають роботу, готові та здатні приступити до підходящої роботи. Безробітними визнаються також інваліди, які не досягли пенсійного віку, не працюють та зареєстровані як такі, що шукають роботу.

Також, згідно з ч.1 ст.4 Закону України "Про зайнятість населення" від 5 липня 2012 року № 5067-VI, до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, що навчаються за денною формою у загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах та поєднують навчання з роботою.

Отже, особи які мають статус субєкта підприємницької діяльності, незалежно від того, чи отримують вони дохід чи ні, не можуть належати до осіб, що мають статус безробітного, адже підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

При цьому, відповідно до пункту 2 статті 36 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобовязані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг.

Порядком реєстрації, перереєстрації та ведення обліку громадян, які шукають роботу і безробітних затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.04.98 р. N 578 (чинного на момент призначення та виплати відповідачу допомоги по безробіттю) передбачено, що при реєстрації в центрі зайнятості як шукаючого роботу громадянин повинен подати визначений цим порядком перелік документів. При цьому він має повідомити спеціалісту центру зайнятості всі відомості, які можуть вплинути на порядок виплати та розмір допомоги по безробіттю.

Жодним нормативним документом не встановлено обов'язку служби зайнятості щодо перевірки під час реєстрації чи надання статусу безробітного поданих громадянином відомостей та можливості відмови у реєстрації чи наданні статусу безробітного (або відтермінування виплати допомоги по безробіттю) з підстав їх можливої недостовірності.

Як встановлено з матеріалів справи, при реєстрації в центрі зайнятості відповідачем подавалася заява про надання статусу безробітного, в якій вона зазначала, що на даний час не зареєстрована як субєкт підприємницької діяльності (а.с. 20).

Між тим, з витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців станом на 28.08.2014р. вбачається, що 18.07.2001р. відповідач була зареєстрована як фізична особа-підприємець, а припинено підприємницьку діяльність 23.07.2014р. (а.с. 12).

Згідно ч. 3 ст. 46 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців» фізична особа позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця.

Таким чином, ОСОБА_3 позбавлена статусу фізичної особи підприємця з 23.07.2014р.

Отже, ОСОБА_3 при зверненні до центру зайнятості була зареєстрована як суб'єкт підприємницької діяльності-фізична особа, у зв'язку з чим подала центру зайнятості недостовірні відомості, на підставі яких прийнято рішення про надання їй статусу безробітного, виплачено матеріальне забезпечення на випадок безробіття та надано послуги з професійного навчання.

Враховуючи викладене, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги відповідача, що допомога по безробіттю нею отримувалася законно у звязку з тим, що реєстраційна картка для включення відомостей про припинення підприємницької діяльності нею була подана Державному реєстратору ще 25.10.2004р., оскільки за нормами чинного законодавства ОСОБА_3 мала статус підприємця до дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи підприємця, тобто до 23.07.2014р., а тому допомога по безробіттю за період з 23.08.2011р. по 18.05.2012р. та кошти на професійне навчання отриманні незаконно.

Згідно пункту 6 Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Державної податкової адміністрації України 13.02.2009 р. № 60/62, Постановою правління Пенсійного Фонду України 13.02.2009 р. № 7 -1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12 березня 2009 р. за № 232/16248, у разі встановлення центром зайнятості належності безробітної особи до категорії зайнятих така особа знімається з обліку як безробітна в установленому законодавством порядку та повертає суму незаконно отриманого матеріального забезпечення і вартості наданих соціальних послуг з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати матеріального забезпечення та надання соціальних послуг.

Відповідно до частини 3 статті 36 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Виходячи з наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що у зв'язку з тим, що ОСОБА_3 при реєстрації в службі зайнятості не повідомила про не скасовану реєстрацію її як фізичної особи - суб'єкта підприємницької діяльності, вона неправомірно набула статусу безробітного і, відповідно, отримувала допомогу по безробіттю та соціальні послуги з професійного навчання за нормами Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" безпідставно і незаконно.

Відповідно до п.п. 7, 8 Порядку протягом двох робочих днів після прийняття рішення центр зайнятості надсилає особі чи роботодавцю рекомендованим листом повідомлення про необхідність протягом 15 календарних днів з дня отримання повідомлення повернути виплачені кошти.

Матеріалами справи підтверджено, що Харківським міським центром зайнятості були сформовані та направлені відповідачу листи-претензії про повернення коштів від 24.10.2014 року № ХМЦЗ-02-27978-22/14, та від 13.11.2014 року № ХМЦЗ-02-29087-22/14 які було направлено ОСОБА_3 засобами поштового зв`язку.

Станом на час розгляду справи відповідачем сума витраченої позивачем допомоги по безробіттю в розмірі 15430,86 грн. не відшкодована.

Враховуючи, що накази Харківського міського центру зайнятості про відшкодування незаконно виплачених та витрачених на професійне навчання коштів відповідачем не оскаржені, недійсними не визнані, кошти, у сумі 15430,86 грн. на час розгляду справи не сплачені, підлягають стягненню у судовому порядку.

Відповідно до абз. 6 ч. 1 ст. 34 Закону України "Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", Фонд має право стягувати відповідно до закону кошти Фонду, виплачені особам, зареєстрованим як безробітні, у вигляді матеріального забезпечення на випадок безробіття та витрачені на надання соціальних послуг безробітним у разі встановлення факту їх отримання на підставі недостовірних відомостей, поданих особою.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для стягнення з ОСОБА_3 коштів виплачених як допомога по безробіттю та витрачених на професійне навчання в сумі 15430,86 грн.

Таким чином, колегія суддів підтверджує, що при прийнятті судового рішення у справі суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги з наведених підстав висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 05.02.2015р. по справі № 820/20148/14 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя ОСОБА_4
Судді ОСОБА_5 ОСОБА_6
Повний текст ухвали виготовлений 14.09.2015 р.