Справа № 2а-/0370/1585/11
Суддя: Онишкевич Т.В.
Дата ухвалення: 2012-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2012 р. Справа № 70623/11

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Онишкевича Т.В.,

суддів Сапіги В.П., Попка Я.С.,

з участю секретаря судового засідання Патлевіч Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційні скарги ОСОБА_1 митниці та прокуратури Волинської області на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 08 липня 2011 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 митниці про визнання нечинними податкових повідомлень-рішень ,

ВСТАНОВИВ :

У червні 2011 року ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просив визнати нечинними податкові повідомлення-рішення ОСОБА_1 митниці від 24 травня 2011 року

№ 67, яким йому було визначено податкове зобов'язання за платежем «мито на товари, що ввозяться (пересилаються) на територію України громадянами» в розмірі 309 248,59 грн., з яких 247 398,87 грн. за основним платежем та 61 849,72 грн. за штрафними санкцій;

№ 68, якими йому було визначено податкове зобовязання за платежем «податок на додану вартість з товарів, увезених на територію України громадянами» на суму 1 080 409,63 грн., з яких 864 327,70 грн. за основним платежем та 216081,93 грн. за штрафними санкціями.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 08 липня 2011 року позов було задоволено, визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення - рішення ОСОБА_1 митниці № 67 та № 68 від 24 травня 2011 року.

У поданих апеляційних скаргах відповідач ОСОБА_1 митниця та прокуратура Волинської області просять скасувати вказане судове рішення та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 Вимоги за апеляційною скаргою обґрунтовують тим, що відповідачем було проведено невиїзну документальну перевірку стану дотримання вимог митного законодавства громадянином ОСОБА_2 щодо правильності визначення митної вартості товару при митному оформленні товарів «трактор для сільськогосподарських робіт колісний...», «комбайн зернозбиральний...» за вантажними митними деклараціями: №205020136/8/980430 від 18.07.2008р.; № 205020136/8/980793 від 06.09.2008р.; № 205020136/8/980614 від 11.08.2008р.; № 205020136/8/980539 від 01.08.2008р.; №205020136/8/980497 від 26.07.2008р.; №205020136/8/980324 від 04.07.2008р.

Перевіркою було встановлено, що при оформленні ВМД типу «Ім.40Г» ОСОБА_2 ввозилася на митну територію України сільськогосподарська техніка: «трактори для сільськогосподарських робіт колісні...», «комбайни зернозбиральні...». Зазначений товар при митному оформленні класифіковано за кодом: «трактор для сільськогосподарських робіт колісний...» 8701 90 50 00 згідно УКТ ЗЕД, ставка мита - 10 % від митної вартості товару; «комбайн зернозбиральний...» 8433 51 00 00 та 8433 59 11 00 згідно УКТ ЗЕД, ставка мита - 0 % від митної вартості товару.

Згідно довідок про визначення митної вартості товарів, під час митного оформлення митна вартість визначалась відповідно до положень ст. 249, 266-273 МК України, постанови Кабінету Міністрів України від 20.12.06 №1766, збірника Schwackeliste ..., цінової інформації ЦБД ДМСУ та ВМД... рівень митної вартості товарів визначався виходячи з даних документів митного оформлення, в яких зазначалися роки виготовлення сільгосптехніки як 1999-2003.

Згідно інформації офіційних дилерів, яка підтверджена даними Інспекції державного технічного нагляду, рік виготовлення сільськогосподарської техніки, що ввозилася на митну територію України громадянином ОСОБА_2, є 2007- 2008. Недостовірні відомості щодо року випуску товарів, які переміщувались через митний кордон України, вплинули на заниження бази оподаткування - митної вартості товарів.

Заниження митної вартості товарів вплинуло на нарахування мита та ПДВ і призвело до сплати вказаних митних платежів у неповному обсязі.

Враховуючи те, що згідно підпункту 41.1.2 ст. 41 ПК України митні органи визнано контролюючими щодо «...мита, акцизного податку, податку на додану вартість, інших податків, які відповідно до податкового законодавства справляються у разі ввезення (пересилання) товарів і предметів на митну територію України або територію спеціальної митної зони або вивезення (пересилання) товарів і предметів з митної території України або території спеціальної митної зони...» робочою групою відповідно до підпункту 54.3.2 підпункту 54.3 ст.54 глави 4 ПК України при проведенні невиїзної документальної перевірки розраховано суму податкових зобов'язань у розмірі: 1 111 726,57 грн., в т.ч.: мито (120):247 398,87 грн.; ПДВ (128): 864 327,70 грн.

Нарахування штрафних санкцій ОСОБА_1 митницею здійснювалось у відповідності до Податкового кодексу України.

На підставі вищевикладеного апелянт вважає, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийняті у повній відповідності до приписів чинного законодавства, на підставі наявності податкової заборгованості позивача перед бюджетом.

Позивачем ОСОБА_2 апеляційному суду подано письмові заперечення на заявлені апеляційні вимоги, у яких він вважає такі безпідставними. При цьому позивач звертаєувагу апеляційного суду на те, що митна вартість товарів, що були ним ввезені в Україну, визначена у відповідності до вимог чинного законодавства.

Вважає, що дії митного органу при проведення камеральної перевірки, за результатами якої був складений акт від 28.04.2011 року № н/0002/11/205000009/917498, є протиправними, оскільки був змінений текстовий опис товару, тобто, до акту перевірки внесені неправдиві дані.

Внесені до акту перевірки дані щодо року випуску техніки є необґрунтованими, оскільки переогляд техніки, як це передбачено ст. 41 МК України, не проводився, як і не проводилась товарознавча експертиза, висновки якої могли б дати відповідь на поставлені питання щодо року випуску техніки.

Крім того, при прийнятті оскаржуваних рішень ОСОБА_1 митницею в порушення вимог ст. 58 Конституції України, як підставу для нарахування платежів та штрафних санкцій, застосовано норму права, а саме п.54.3.2 ст. 54, п.190.1 ст. 190 та п.123.1 ст. 123 ПК України, яка не повинна застосовуватися до правовідносин , що мали місце у 2008 році.

Представник апелянта ОСОБА_1 митниці у ході апеляційного розгляду підтримала вимоги, викладені у апеляційній скарзі, просить її задовольнити у повному обсязі.

Представник позивача ОСОБА_2 у судовому засіданні апеляційного суду підставність вимог апелянта заперечив, вважає оскаржуване судове рішення законним і обґрунтованим, просить залишити його без змін.

Заслухавши суддю-доповідача та учасників процесу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, апеляційний суд приходить до переконання, що подана апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з таких міркувань.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив із того, що для митного оформлення сільськогосподарської техніки позивачем відповідно до вимог пункту 7 постанови Кабінету міністрів України від 20.12.2006 року №1766 «Про затвердження порядку декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, та надання відомостей для її підтвердження» для підтвердження заявлених відомостей про митну вартість товарів митному органу було надано усі необхідні документи.

Як вбачається з графи 45 оглянутих в судовому засіданні вантажних митних декларацій №205020136/8/980430 від 18.07.2008 року, №205020136/8/980614 від 11.08.2008 року, №205020136/8/980793 від 06.09.2008 року, №205020136/8/980539 від 01.08.2008 року, №205020136/8/980497 від 26.07.2008 року, №205020136/8/980324 від 26.07.2008 року заявлена декларантом митна вартість товарів коригувалась митним органом, в результаті чого Волинською було проведено митне оформлення товару за кодом УКТЗЕД НОМЕР_1 «трактор для сільськогосподарських робіт колісний» за ставкою мита 10% від митної вартості та кодом УКТЗЕД НОМЕР_2, НОМЕР_3 «комбайн зернозбиральний» за ставкою мита 0% від митної вартості товарів.

ОСОБА_2 сплачено необхідні митні платежі, про що свідчать відмітки Волинської митниці на вантажних митних деклараціях.

На підставі акту перевірки 24.05.2011 року ОСОБА_1 митницею прийняті оспорювані податкові повідомлення - рішення № 67 та № 68.

Вказані податкові повідомлення-рішення суд вважав такими, що прийняті з порушенням норм чинного законодавства, оскільки при митному оформленні товарів, відповідачу були надані усі необхідні документи, передбачені чинним законодавством. Додаткових документів митницею не вимагались.

Під час митного оформлення у митних органів не виникло питань щодо правильності та обґрунтованості митної вартості, що зазначена у вантажних митних деклараціях після їх коригування.

Суд не бере до уваги посилання відповідача на інформацію офіційних дилерів в Україні щодо дати виготовлення сільськогосподарської техніки у 2007 - 2008 роках, оскільки відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів, якими б спростовувалися доводи позивача про достовірність відомостей, зазначених у ВМД.

Такі висновки суду першої інстанції, на переконання апеляційного суду, не відповідають вимогам матеріального права та дійсним обставинам справи, виходячи з таких міркувань.

Пропуск товарів і транспортних засобів через митний кордон України це дозвіл митного органу на переміщення товарів і транспортних засобів через митний кордон України з урахуванням заявленої мети такого переміщення після проведення митних процедур (пункт 35 статті 1 МК).

Аналіз наведеного у пункті 19 статті 1 МК визначення поняття митні процедури дає підстави вважати, що ці процедури охоплюють митний контроль, митне оформлення та справляння податків і зборів.

Митне оформлення вважається завершеним після виконання митним органом митних процедур, визначених ним на підставі МК відповідно до заявленого митного режиму.

Статтею 259 МК передбачено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є їх ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, обчислена відповідно до положень МК.

Відповідно до вимог частини першої статті 265 МК митний орган здійснює контроль правильності визначення митної вартості товарів згідно з положеннями цього Кодексу. Такий контроль може здійснюватися в установленому порядку із застосуванням різних форм, у тому числі відповідно до статей 60 і 69 цього Кодексу, після закінчення операцій митного контролю, оформлення та пропуску через митний кордон України товарів і транспортних засобів. Порядок контролю правильності визначення митної вартості товарів після закінчення операції митного контролю, оформлення та пропуску через митний кордон України товарів і транспортних засобів та донарахування обовязкових платежів визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 69 МК незалежно від закінчення операцій митного контролю, оформлення та пропуску товарів і транспортних засобів митний контроль за ними може здійснюватися, якщо є достатні підстави вважати, що мають місце порушення законодавства України чи міжнародного договору України, укладеного в установленому законом порядку, контроль за виконанням яких покладено на митні органи. Такий контроль здійснюється на підставі письмового розпорядження керівника митного органу або особи, яка його заміщує.

Наведені норми права дають підстави вважати, що за наслідками перевірки правильності визначення митної вартості товарів можуть бути донараховані обовязкові платежі.

Таким чином, за умови обґрунтованої підозри, що під час пропуску транспортного засобу через митний кордон України було допущено порушення законодавства України, митний орган має право продовжити здійснення митного контролю, за наслідками якого донарахувати обовязкові платежі, якщо протиправні дії декларанта спричинили їх недобір.

Як свідчать матеріали справи, за результатами проведеної відповідачем невиїзної документальної перевірки стану дотримання вимог законодавства України з питань митної справи громадянином ОСОБА_2, оформленими актом перевірки від 28.04.2011 року № н/0002/11/205000009/917498, відповідачем були прийняті оспорювані податкові повідомлення-рішення від 24 травня 2011 року № 67 про визначення позивачу податкового зобов'язання за платежем «мито на товари, що ввозяться (пересилаються) на територію України громадянами в розмірі 309 248,59 грн., з яких 247 398,87 грн. за основним платежем та 61 849,72 грн. за штрафними санкцій, та № 68 про визначення податкового зобовязання за платежем «податок на додану вартість з товарів, увезених на територію України громадянами» на суму 1 080 409,63 грн., з яких 864 327,70 грн. за основним платежем та 216081,93 грн. за штрафними санкціями.

Вказані податкові повідомлення-рішення відповідачем вмотивовані тим, що ОСОБА_2 ввозилася на митну територію України сільськогосподарська техніка: «трактори для сільськогосподарських робіт колісні...», «комбайни зернозбиральні...» із проведенням невірної класифікації при митному оформленні за кодом: «трактор для сільськогосподарських робіт колісний...» 8701 90 50 00 згідно УКТ ЗЕД, ставка мита - 10 % від митної вартості товару; «комбайн зернозбиральний...» 8433 51 00 00 та 8433 59 11 00 згідно УКТ ЗЕД, ставка мита - 0 % від митної вартості товару.

Така класифікація ввезених позивачем товарів мала місце через невірне зазначення року виготовлення сільськогосподарської техніки у відповідних ВМД, що відрізняється від даних офіційних дилерів в Україні (лист компанії John Deer №195 від 20.08.2010 року, лист компанії Claas №17-1207-10 від 05.08.2010 року, лист-відповідь Інспекції державного технічного нагляду від 23.12.10 № 269 на запит ОСОБА_1 митниці від 16.12.2010 року № 9/21-8892), а саме:

- за ВМД № 20502136/8/980430 від 18.07.08 трактора «John Deer 8430», заводський номер RW8430P023907, 2003 р.в. (дані дилера 2008 р.в.);

- за ВМД № 205020136/8/980793 від 06.09.08 трактора «John Deer 8330», заводський номер RW8430P023516, 1993 р.в. (дані дилера 2008 р.в.);

- за ВМД № 205020136/8/980614 від 11.08.08 трактора «John Deer 8430», заводський номер RW8430P023558, 2001 р.в. (дані дилера 2008 р.в.);

- за ВМД № 205020136/8/980539 від 01.08.08 комбайна «Claas Tykano 440», заводський номер 83900510, 2001 р.в. (дані дилера 2008 р.в.)

- за ВМД № 205020136/8/980497 від 26.07.08 комбайна «Jaguar 850 Profistar», заводський номер 49207126, 2000 р.в. (дані дилера 2007 р.в.);

- за ВМД № 205020136/8/980324 від 04.07.08 трактора «John Deer 8430», заводський номер RW8430P023286, 2003 р.в. (дані дилера 2008 р.в.).

При цьому надання недостовірних відомостей щодо декларування товарів призвело до заниження бази оподаткування та сплати необхідних платежів у неповному обсязі, а заниження митної вартості товарів вплинуло на нарахування мита та ПДВ і призвело до сплати вказаних митних платежів у неповному обсязі.

Разом із тим, при вирішенні питання щодо розміру штрафних санкцій відповідачем не було враховано таке.

До 6 серпня 2011 року, тобто до набрання чинності Законом України від 7 липня 2011 року № 3609-VI «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо вдосконалення окремих норм Податкового кодексу України» (надалі - Закон 3609-VI), Податковий кодекс України не містив положень, які б регулювали порядок застосування штрафних санкцій, передбачених Податковим кодексом України, до правопорушень, вчинених до 1 січня 2011 року.

Із 6 серпня 2011 року підрозділ 10 розділу XX «Перехідні положення» доповнено, зокрема, пунктом 11. Відповідно до зазначеної норми штрафні (фінансові) санкції (штрафи) за наслідками перевірок, які здійснюються контролюючими органами, застосовуються у розмірах, передбачених законом, чинним на день прийняття рішень щодо застосування таких штрафних (фінансових) санкцій (з урахуванням норм пункту 7 цього підрозділу).

З 1 січня 2011 року, тобто від дати набрання чинності Податковим кодексом України, і до 6 серпня 2011 року, тобто до дати набрання чинності пунктом 11 підрозділу 10 розділу XIX Податкового кодексу України, слід виходити із загальних норм Конституції України та Податкового кодексу України.

Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

У рішенні Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року № 1/99-рп зазначено, що ч. 1 ст. 58 Конституції України щодо дії нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Відповідно правомірність поведінки особи, зокрема дотримання нею норм податкового законодавства, слід визначати із застосуванням законодавства, яке діяло на момент вчинення відповідних дій або бездіяльності такої особи.

У свою чергу заходи відповідальності, які можуть бути застосовані до особи-порушника, слід визначати на підставі законодавства, яке є чинним на момент виявлення та застосування відповідних санкцій.

Виходячи з викладеного, за податкові правопорушення, вчинені до набрання чинності Податковим кодексом України, може бути застосовано відповідальність, передбачену цим Кодексом, у тому разі, якщо їх склад є тотожним зі складом правопорушення, визначеним Податковим кодексом України.

Щодо розміру штрафних санкцій, які можуть бути застосовані за правопорушення, вчинені до набрання чинності Податковим кодексом України, але виявлені після 1 січня 2011 року, апеляційний суд зазначає таке.

З урахуванням вимог ст. 58 Конституції України до податкових порушень, вчинених до набрання чинності Податковим кодексом України, але виявлених з 1 січня 2011 року до 6 серпня 2011 року, може застосовуватися найнижчий із тих обсягів відповідальності, що передбачені Законом України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» (далі Закон № 2181-III) або Податковим кодексом України.

Як засвідчує порівняльний аналіз змісту підпункту «б» підпункту 4.2.2 пункту 4.2 статті 4 Закону № 2181 та підпунктом 54.3.2 пункту 54.3 статті 52 Податкового кодексу України у разі вчинення цього порушення до набрання чинності Податковим кодексом України, але виявлення його в період від 1 січня 2011 року до 6 серпня 2011 року, до платника податків на підставі пункту 123.1 Податкового кодексу України може бути застосовано штраф, але його розмір обмежується 10 відсотками, тобто не більше, ніж було передбачено підпунктом 17.1.3 пункту 17.1 статті 17 Закону № 2181, чинного на час вчинення відповідного порушення.

З урахуванням наведеного апеляційний суд приходить до переконання, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення у частині визначення розміру штрафних санкцій слід привести у відповідність до вимог пп. 17.1.3 пункту 17.1 статті 17 Закону № 2181 шляхом зменшення до передбаченого вказаною правовою нормою розміру.

Таким чином, оскільки при вирішенні даного публічно-правового спору у частині задоволення вимог позивача судом першої інстанції було допущено порушення норм матеріального і процесуального права, а мотиви, з яких виходив суд під час ухвалення свого рішення, не відповідають фактичним обставинам справи, оскаржувана постанова у цій частині підлягає скасуванню з прийняттям нової про часткове задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

апеляційні скарги ОСОБА_1 митниці та прокуратури Волинської області задовольнити частково.

Скасувати постанову Волинського окружного адміністративного суду від 08 липня 2011 року у справі № 2а/0370/1585/11 та прийняти нову, якою позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ОСОБА_1 митниці від 24 травня 2011 року № 67 у частині визначення штрафних санкцій у сумі 37109 (тридцять сім тисяч сто девять) грн. 84 коп.;

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ОСОБА_1 митниці від 24 травня 2011 року № 68 у частині визначення штрафних санкцій у сумі 129649 (сто двадцять девять тисяч шістсот сорок девять) грн.16 коп.

Присудити з Держаного бюджету України на користь ОСОБА_2 1 (одну) грн. 70 коп. судових витрат.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Постанова у повному обсязі складена 23 березня 2012 року.

Головуючий суддя Т.В. Онишкевич

Судді В.П. Сапіга

ОСОБА_3