Справа № 2-а/489/146/15
Суддя: Золотніков О.С.
Дата ухвалення: 2015-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2015 р.м.ОдесаСправа № 2-а/489/146/15

Категорія: 11.5 Головуючий в 1 інстанції: Спінчевська Н.А.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого Золотнікова О.С.,

суддів Осіпова Ю.В. та Скрипченка В.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження у зв'язку з неявкою сторін в судове засідання апеляційну скаргу Комунального закладу культури «Миколаївський обласний краєзнавчий музей» на постанову Ленінського районного суду м. Миколаєва від 26 травня 2015 року по справі за адміністративним позовом Комунального закладу культури «Миколаївський обласний краєзнавчий музей» до Центрального відділу Державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження, -

В С Т А Н О В И В:

У березні 2015 року Комунальний заклад культури «Миколаївський обласний краєзнавчий музей» (далі КЗК «Миколаївський обласний краєзнавчий музей») звернувся до суду з адміністративним позовом до Центрального відділу Державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції (далі Центральний ВДВС Миколаївського МУЮ) про скасування постанови від 5 вересня 2014 року ВП № 44637365 про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа № 2/489/1360, виданого 12 серпня 2014 року Ленінським районним судом м. Миколаєва.

В обґрунтування позову зазначалось, що 5 вересня 2014 року заступником начальника Центрального ВДВС Миколаївського МУЮ винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа № 2/489/1360, виданого 12 серпня 2014 року Ленінським районним судом міста Миколаєва, про стягнення з КЗК «Миколаївський обласний краєзнавчий музей» на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі 8847 грн. 36 коп. та 1000 грн. в відшкодування моральної шкоди. На думку позивача, постанова про відкриття виконавчого провадження є неправомірною та підлягає скасуванню.

Постановою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 26 травня 2015 року адміністративний позов КЗК «Миколаївський обласний краєзнавчий музей» залишено без задоволення.

Не погоджуючись з постановленим по справі судовим рішенням, представник КЗК «Миколаївський обласний краєзнавчий музей» в апеляційній скарзі зазначає, що судом при вирішенні справи неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, і, крім того, порушено норми матеріального права, а саме ч. 2 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» та п. 3 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2011 року № 845. У зв'язку з викладеним в апеляційній скарзі ставиться питання про скасування постанови суду першої інстанції з винесенням нової постанови про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Заслухавши суддю - доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про необхідність її задоволення.

Судом встановлено, що 5 вересня 2014 року заступником начальника Центрального ВДВС Миколаївського МУЮ винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа № 2/489/1360, виданого Ленінським районним судом міста Миколаєва, про стягнення з КЗК «Миколаївський обласний краєзнавчий музей» на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі 8847 грн. 36 коп. та 1000 грн. в відшкодування моральної шкоди.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що під час вирішення питання про відкриття провадження у державного виконавця не було підстав для повернення виконавчого листа стягувачу.

Проте, з таким рішенням суду першої інстанції погодитись не можна.

Так, відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Ст. 11 Закону передбачено, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

П. 1 ч. 2 ст. 17 Закону встановлено, що відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою такі виконавчі документи, зокрема виконавчі листи, що видаються судами.

Пунктом 1 ст. 19 Закону визначено, що державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону, зокрема за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Відповідно до ст. 25 Закону державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Згідно ст. 26 названого вище Закону державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі: 1) пропуску встановленого строку пред'явлення документів до виконання; 2) неподання виконавчого документа, зазначеного у статті 17 цього Закону, та неподання заяви про відкриття виконавчого провадження у випадках, передбачених цим Законом; 3) якщо рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної (юридичної) сили, крім випадків, коли воно у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання; 4) пред'явлення виконавчого документа до органу державної виконавчої служби не за місцем або не за підвідомчістю виконання рішення; 5) якщо не закінчилася відстрочка виконання рішення, надана судом, яким постановлено рішення; 6) невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим статтею 18 цього Закону; 6-1) офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури; 7) якщо виконавчий документ повернуто стягувачу за його заявою, крім виконавчих документів про стягнення аліментів та інших періодичних платежів; 8) наявності інших передбачених законом обставин, що виключають здійснення виконавчого провадження.

Як встановлено матеріалами справи, 12 серпня 2014 року Ленінським районним судом м. Миколаєва видано виконавчий лист за № 2/489/1360 про стягнення з КЗК «Миколаївський обласний краєзнавчий музей» на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі 8847 грн. 36 коп. та 1000 грн. в відшкодування моральної шкоди.

Зазначений вище виконавчий лист був пред'явлений до Центрального ВДВС Миколаївського МУЮ та 5 вересня 2014 року відповідачем винесена постанова ВП № 44637365 про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Порядок виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників (далі - Порядок) затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2011 року № 845 із послідуючими змінами.

Названий Порядок визначає механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, прийнятих судами, а також іншими державними органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення.

Згідно п. 3 Порядку рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників (визначені в рішенні про стягнення коштів розпорядники (бюджетні установи) та одержувачі бюджетних коштів, а також підприємства, установи та організації, рахунки яких відкриті в органах Казначейства) виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну), про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій).

На підставі п. 24 Порядку стягувачі, на користь яких прийняті рішення про стягнення коштів з рахунків боржника, подають до органу Казначейства, в якому обслуговується боржник, документи, зазначені у пункті 6 цього Порядку.

Пунктом 6 Порядку визначено, що у разі прийняття рішення про стягнення коштів стягувач подає органові Казначейства в установлений зазначеним органом спосіб: заяву про виконання такого рішення із зазначенням реквізитів банківського рахунка, на який слід перерахувати кошти, або даних про перерахування коштів у готівковій формі через банки або підприємства поштового зв'язку, якщо зазначений рахунок відсутній; оригінал виконавчого документа; судові рішення про стягнення коштів (у разі наявності); оригінал або копію розрахункового документа (платіжного доручення, квитанції тощо), який підтверджує перерахування коштів до відповідного бюджету. До заяви можуть додаватися інші документи, які містять відомості, що сприятимуть виконанню рішення про стягнення коштів (довідки та листи органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, або органів місцевого самоврядування, рішення органів досудового розслідування та прокуратури тощо).

Таким чином, якщо боржниками є підприємства, установи та організації, рахунки яких відкриті в органах Казначейства, стягувач за рішенням суду про стягнення коштів з такого боржника звертається до Державної казначейської служби України у строки, встановлені Законом України «Про виконавче провадження», із заявою про виконання рішення суду.

Як вбачається з матеріалів справи, боржником за виконавчим листом від 12 серпня 2014 року є Комунальний заклад культури «Миколаївський обласний краєзнавчий музей», який має рахунки в Головному управлінні Державної Казначейської служби України у Миколаївській області (а. с. 10).

За таких обставин, із врахуванням наведених вище положень ч. 2 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» та Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність у відповідача повноважень по здійсненню примусового виконання рішень про стягнення коштів з рахунків боржника, відкритих в органах Казначейства, а відтак Центральний ВДВС Миколаївського МУЮ повинен був відмовити у відкритті виконавчого провадження за виконавчим листом від 12 серпня 2014 року № 2/489/1360 на підставі п. 8 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження».

Для повного захисту прав та інтересів позивача, про захист яких він просить, апеляційний суд на підставі ч. 2 ст. 11 Кодексу адміністративного судочинства України вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог, визнавши протиправною оскаржену постанову відповідача.

Оскільки судом першої інстанції порушено норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, постановлене судове рішення на підставі п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України підлягає скасуванню з винесенням нової постанови про задоволення вимог позивача.

Керуючись ст. ст. 195, 197, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Комунального закладу культури «Миколаївський обласний краєзнавчий музей» задовольнити.

Постанову Ленінського районного суду м. Миколаєва від 26 травня 2015 року скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позовні вимоги Комунального закладу культури «Миколаївський обласний краєзнавчий музей» задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Центрального відділу Державної виконавчої служби Миколаївського міського управління від 5 вересня 2014 року ВП № 44637365 про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа № 2/489/1360, виданого Ленінським районним судом м. Миколаєва 12 серпня 2014 року.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням апеляційного суду.

Головуючий: О.С. Золотніков

Судді: Ю.В. Осіпов

В.О. Скрипченко