Справа № 2-а-163/11
Суддя: Беспалов О.О.
Дата ухвалення: 2011-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 2-а-163/11 Головуючий у 1-й інстанції: Букіна О.М.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
У Х В А Л А

Іменем України

"11" жовтня 2011 р. м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Беспалова О.О.

суддів Парінова А.Б., Губської О.А.,

при секретарі Кропивному Є.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Солом"янського районного суду м. Києва від 01 лютого 2011 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Головного управління соціального захисту населення та Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат про визнання неправомірними дій та перерахунку по виплаті разової щорічної грошової допомоги до 5 травня, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Солом"янського районного суду м. Києва від 01 лютого 2011 року в задоволенні позовних вимог було відмовлено.

Позивач в апеляційній скарзі просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не зявилися. Про причини своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні не обовязкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а постанова суду - підлягає залишенню без змін з наступних підстав.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

З таким висновком суду колегія суддів погоджується, виходячи з наступного.

Колегією суддів встановлено, що позивач є учасником бойових дій, у звязку з чим має право на отримання разової щорічної грошової допомоги до 5 травня за 2010 рік у відповідності до ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», яка виплачена позивачу 18.04.2010 році в розмірі 380 грн.

Крім того, статтею 12 ЗУ "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII передбачено, що учасникам бойових дій виплачується щорічна одноразова грошова допомога до 5 травня в розмірі 5 мінімальних пенсій за віком.

Законом України "Про державний бюджет України на 2010 рік" у п.7-13 розділу VII "Прикінцеві положення" передбачено з метою зменшення дефіциту бюджету у 2010 році надати право Кабінету Міністрів України за погодженням з Комітетом Верховної Ради України з питань бюджету приймати рішення щодо перегляду деяких розмірів виплат, визначених законодавством, та по інших законодавчих актах, які передбачають додаткові видатки державного та місцевих бюджетів.

Разом з тим Кабінет Міністрів України в межах своїх повноважень видав постанову від 07.04.2010 року за №299 «Про розміри разової грошової допомоги, що виплачується у 2010 році відповідно до Законів України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»та «Про жертви нацистських переслідувань», якою встановлений розмір разової грошової допомоги учасникам бойових дій на 2010 рік в розмірі 380 грн.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що розміри щорічних виплат до 5 травня встановлено, виходячи з передбачених на ці цілі Законом про держбюджет видатків на відповідний рік, як це і передбачено Конституцією України, Бюджетним Кодексом, а також ст. 17 ЗУ "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22.10.1993 року № 3551 - ХІІ, в якій визначено, що фінансування витрат, повязаних з введенням в дію цього Закону, здійснюється за рахунок коштів державного та місцевого бюджетів, то відповідачі при проведенні нарахування та виплаті позивачу зазначеної щорічної допомоги керувалися постановою Кабінету Міністрів України від 07.04.2010 року №299, прийнятою згідно з Законом України «Про державний бюджет України на 2010 рік»від 27.04.2010 року за № 2154-VI.

Отже, за наявності декількох законів, норми яких по-різному регулюють конкретну сферу суспільних відносин, під час вирішення спорів у цих відносинах суди повинні застосовувати положення закону з урахуванням дії закону в часі за принципом пріоритету тієї норми, яка прийнята пізніше.

Тобто в даному випадку на період виникнення спірних правовідносин, які є предметом спору в цій справі, були наявні нормативно-правові акти, які мають однакову юридичну силу, але по різному встановлювали розмір щорічної допомоги до 5 травня учасникам бойових дій.

За нормою ч.2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Відповідно до ч.1 статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі.

Дія нормативно-правових актів в часі починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон, або інший нормативно-правовий акт, під час якого вони настали або мали місце.

Отже, рішення Конституційного Суду України не мають зворотної дії в часі, а закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення КСУ рішення про їх неконституційність.

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що фактична виплата позивачу одноразової щорічної допомоги до 5 травня за 2010 рік була здійснена в квітні відповідного року, тобто до прийняття рішень Конституційним Судом України 30.11.2010 року, що не заперечувалося сторонами в судовому засіданні суду першої інстанції.

Колегія суддів зауважує, що на час виникнення спірних правовідносин у відповідачів були відсутні правові підстави для здійснення виплат разової грошової допомоги до 5 травня у відповідності до Закону України від 22 жовтня 1993 року № 3551 - ХІІ, оскільки в цей період діяла норма, за якою позивач мав право на отримання допомоги в розмірі 380 грн.

Посилання позивача на Рішення Конституційного Суду України № 22-рп/2010 від 30.11.2010 року, яким визнано таким, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), деякі положення Закону України «Про державний бюджет України на 2010 рік», у тому числі і положення пп.7-13 розділу VII «Прикінцеві положення»щодо встановлення іншого порядку визначення розміру виплати щорічної разової грошової допомоги, суд вважає безпідставним, оскільки це рішення було прийнято після закінчення строку проведення виплати цієї допомоги позивачу.

Тобто на момент виплати щорічної допомоги до 5 травня 2010 року відповідачі діяли відповідно до діючого на той час законодавства.

Відповідно до ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують і апеляційним судом відхиляються.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в справі, підтвердженими доказами, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то колегія суддів апеляційної інстанції підстав для його скасування не вбачає.

Керуючись ст.ст. 160, 195,198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Солом"янського районного суду м. Києва від 01 лютого 2011 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Головного управління соціального захисту населення та Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат про визнання неправомірними дій та перерахунку по виплаті разової щорічної грошової допомоги до 5 травня - залишити без задоволення, а постанову Солом"янського районного суду м. Києва від 01 лютого 2011 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядок і строки, визначені ст.212 КАС України.

Головуючий суддя Беспалов О.О.

Суддя Губська О.А.

Суддя Парінов А.Б.