Справа № 2а-309/10
Суддя: Багрій В.М.
Дата ухвалення: 2012-03-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2012 р. Справа № 17272/11

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Багрія В.М.,

суддів Кушнерика М.П., Старунського Д.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу управління праці та соціального захисту населення Рівненської районної державної адміністрації Рівненської області на постанову Рівненського районного суду Рівненської області від 31.05.2010 року по справі за позовом ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення Рівненської районної державної адміністрації Рівненської області про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В :

У березні 2009 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до відповідача - управління праці та соціального захисту населення Рівненської районної державної адміністрації Рівненської області про стягнення заборгованості із виплачуваної допомоги за період з 03.10.2007 року по 31.12.2007 року та з 22.05.2008 року по 31.12.2008 року.

Обґрунтовує позовні вимоги позивачка тим, що вона здійснює догляд за дитиною до досягнення нею трирічного віку та має право на отримання допомоги у розмірі, який не може бути нижчим прожиткового мінімуму, встановленого для дитини до шести років Проте вказана допомога їй виплачується в нижчому розмірі.

Постановою Рівненського районного суду Рівненської області від 31.05.2010 року позов задоволено частково. Визнано протиправними дії відповідача. Зобовязано управління праці та соціального захисту населення Рівненської районної державної адміністрації Рівненської області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період з 03.10.2007 року по 31.12.2007 року відповідно до ст. 43 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням». В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із постановою суду першої інстанції відповідач оскаржив її в апеляційному порядку. У апеляційній скарзі просить скасувати постанову Рівненського районного суду Рівненської області від 31.05.2010 року і ухвалити нову, якою повністю відмовити у задоволенні заявленого позову. Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що управління належним чином виконало свій обовязок перед позивачем щодо виплати їй щомісячної грошової допомоги по догляду за дитиною. Просить врахувати, що виключно законом про Державний бюджет України визначаються видатки на загальносуспільні потреби, їх розмір та цільове спрямування і органи праці та соціального захисту населення не вправі їх змінювати. Стверджує, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення було допущено порушення норм бюджетного законодавства України та не враховано видаткові можливості основного фінансового документу держави.

Оскільки, клопотань від осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю не поступило, тому, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки таку може бути вирішено на основі наявних у ній доказів (ч. 1 ст. 197 КАС України із змінами і доповненнями, внесеними згідно із Законом України від 07.07.2010 року N 2453-VI), що є достатнім для розгляду даної справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити з наступних підстав.

Встановлено, що позивачка є матірю, яка у 2007 - 2008 роках здійснювала догляд за дитиною до досягнення нею трирічного віку і була застрахована у системі загальнообовязкового державного соціального страхування.

Відповідно до ст. 71 Закону України «Про Державний бюджет на 2007 рік» від 19.12.2006 року № 489-V, дію ч. 1 ст. 15 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми» та ст. 43 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» на 2007 рік було зупинено та у відповідності до ст. 56 означеного Закону № 489-V встановлено, що допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку для застрахованих осіб надається у розмірі, що дорівнює різниці між 50% прожиткового мінімуму встановленого для працездатних осіб та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 90 гривень для незастрахованих осіб та не менше 23% прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб.

Рішенням Конституційного Суду України від 9 липня 2007 року, справа № 1-29/2007 за конституційним поданням 46 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статті 56, та окремі положення статті 71 в частині зупинення на 2007 рік дії статті 12, частини першої статті 15 та пункту 3 розділу VIII «Прикінцеві положення» Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми» та ст. 43 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» щодо встановлення розміру допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

Беручи до уваги той факт, що положення ст. 56 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», визнано таким, що не відповідає Конституції України, тому судом першої інстанції зроблено підставний висновок, що стороні позивача допомогу виплачено не в повному обсязі.

Разом із тим, згідно із ч. 2 ст. 99 КАС України у редакції, що була чинна на час виникнення спірних правовідносин та вирішення справи судом першої інстанції, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін (ч.1 ст. 100 КАС України у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин та вирішення справи судом першої інстанції).

З матеріалів справи вбачається, що позивачка з даним адміністративним позовом звернулася до суду лише у березні 2009 року, тобто з пропущенням встановленого законом річного строку звернення до адміністративного суду, на застосуванні якого наполягає відповідач.

Поважних причин, які б позбавляли можливості своєчасно звернутися до суду за захистом своїх порушених прав з часу прийняття 09 липня 2007 року Конституційним Судом України рішення за № 6-рп/2007, позивачкою не наведено.

Відтак колегія суддів вважає, що в задоволенні позовних вимог за 2007 рік, із врахуванням строку звернення позивачки до суду за захистом своїх прав та наполяганні відповідача на застосуванні у спірних правовідносинах ст.100 КАС України слід відмовити.

Щодо позовних вимог про стягнення допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за 2008 рік , то колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що ст. 58 Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» затверджено на 2008 рік прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років в наступних розмірах: з 01 січня 526 грн., з 01 квітня 538 грн., з 01 липня 540 грн., а згідно пункту 23 цього Закону, підпункт 8 пункту 8 з розділу VIII «Прикінцеві положення» Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми» викладено у такій редакції: «Допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі, що дорівнює різниці між: з 01 січня 2008 року 50%, з 01 січня 2009 року 75%, з 01 січня 2010 року 100% прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб та середньомісячним сукупним доходом сімї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців».

Саме тому, у 2008 році, нарахування та виплата вказаної допомоги здійснювались відповідно до ст. 15 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми» та положень Закону України «Про загальнообовязкове соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання які спричинили втрату працездатності», якими визначено, що допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі, що дорівнює різниці між прожитковим мінімумом, встановленим для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сімї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 130 грн., і дане положення рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 року не було визнано неконституційним.

З огляду на наведене, колегія судів приходить до висновку про неправомірність постанови суду першої інстанції щодо незастосування до спірних правовідносин наслідків пропуску строку звернення до суду, тому оскаржувана постанова підлягає до скасування з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст. 195, ст. 197, ст. 198, ст. 202 ч.2, ст. 205, ст. 207, ст. 254 КАС України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу управління праці та соціального захисту населення Рівненської районної державної адміністрації Рівненської області про стягнення заборгованості задовольнити.

Постанову Рівненського районного суду Рівненської області від 31.05.2010 року по справі № 2а-309/10 скасувати.

Прийняти нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення Рівненської районної державної адміністрації Рівненської області про стягнення заборгованості відмовити.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: Багрій В.М.

Судді : Кушнерик М.П.

ОСОБА_2