Справа № 2а-954/09
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2011-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2011 р. Справа № 94303/09/9104

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Ліщинського А.М. та Улицького В.З.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Старовижівського районного суду Волинської обл. від 30.11.2009р. в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до інспектора ДПС з обслуговування смт.Ратне та району ВДАІ УМВС України у Волинській обл. сержанта міліції ОСОБА_2 про визнання дій протиправними і скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И Л А:

12.11.2009р. позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправними дії інспектора ДПС з обслуговування смт.Ратне та району ВДАІ УМВС України у Волинській обл. сержанта міліції ОСОБА_2, скасувати постанову серії АС № 052165 від 02.11.2009р. по справі про адміністративне правопорушення (а.с.2-3).

Постановою Старовижівського районного суду Волинської обл. від 30.11.2009р. у задоволенні заявленого позову відмовлено (а.с.14-15).

Не погодившись із винесеним судовим рішенням, його оскаржив позивач ОСОБА_1, який покликаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить постанову суду скасувати та прийняти нове рішення, яким заявлений позов задоволити (а.с.18-20).

Вимоги апеляційної скарги обгрунтовує тим, що зупинку транспортного засобу здійснено ним перед знаком, яким зупинку дозволено, через що його дії відповідають вимогам п.15.6 Правил дорожнього руху /ПДР/ України; при цьому вказаний дорожній знак знаходився на відстані менше 10м до пішохідного переходу.

Таким чином, під час розгляду справи судом не були зясовані та доведені обставини, які б свідчили про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання на виклик суду не зявилися, а відтак на підставі п.2 ч.1 ст.197 КАС України суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подана скарга не підлягає до задоволення, з наступних мотивів.

Як встановлено судом першої інстанції, о 10 год. 00 хв. 02.11.2009р., керуючи легковим автомобілем марки «Фольксваген Гольф», державний номерний знак НОМЕР_1, на вул.Центральній в смт.Ратно, позивач здійснив зупинку транспортного засобу на відстані ближче 10м до пішохідного переходу, чим допустив порушення вимог п.15.9 «г» ПДР України.

Вказані обставини стверджуються складеним протоколом про адміністративне правопорушення, а також письмовими поясненнями позивача, даними під час складання протоколу, в яких він не визнав своєї вини у вчиненні наведеного правопорушення (а.с.5).

На підставі наведеного, інспектором ДПС з обслуговування смт.Ратне та району ВДАІ УМВС України у Волинській обл. сержантом міліції ОСОБА_2 винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення АС № 052165 від 02.11.2009р., згідно якої позивача було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. (а.с.4).

Відмовляючи у задоволенні заявленого позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення винесена правомірно, матеріалами справи стверджується факт порушення позивачем п.15.9 «г» ПДР України, затв. постановою КМ України від 10.10.2001р.

Колегія суддів вважає наведені висновки такими, що відповідають фактичним обставинам справи та нормам чинного законодавства.

Так, згідно протоколу про адміністративне правопорушення, який складений у встановленому порядку і підписаний ОСОБА_3, о 10 год. 00 хв. 02.11.2009р., керуючи легковим автомобілем марки «Фольксваген Гольф», державний номерний знак НОМЕР_1, на вул.Центральній в смт.Ратно, позивач здійснив зупинку транспортного засобу на відстані ближче 10 м до пішохідного переходу, чим допустив порушення вимог п.15.9 «г» ПДР України.

Складений на місці вчинення правопорушення протокол є належним і допустимим доказом, на його підставі відповідачем винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення, якою на ОСОБА_3 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Окрім цього, заперечуючи факт вчинення правопорушення, позивач покликається на виконання ним вимог п.15.6 ПДР України і наявність дорожнього знаку, яким зупинку дозволено у вказаному місці; натомість, наведені твердження колегія суддів вважає невірними, оскільки при встановленні відповідного знаку повинні дотримуватися вимоги п.15.9 «г» ПДР України, які забороняють зупинку транспортного засобу на відстані ближче 10 м до пішохідного переходу.

Окрім цього, згідно складених матеріалів позивач здійснив зупинку транспортного засобу в неналежному місці, а п.15.6 ПДР України, на який покликається позивач, стосується стоянки автомобілів.

Покликання апелянта на неправомірні дії інспектора ДПС під час складання протоколу не спростовують факт допущеного правопорушення з його сторони; при цьому наведені порушення інспектора ДПС не знайшли свого обєктивного підтвердження під час розгляду справи в суді першої інстанції.

Отже, матеріалами справи стверджується факт недодержання ОСОБА_3 правил зупинки, які передбачені п.15.9 «г» ПДР України, через що в його діях наявний склад адміністративного правопорушення, який передбачений ч.1 ст.122 КУпАП.

На підставі наведеного, відповідачем правомірно накладено на позивача адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн.

Колегія суддів вважає, що заявлені вимоги позивача про визнання дій відповідача по винесенню постанови по справі про адміністративне правопорушення щодо нього неправомірними фактично охоплюються вимогою про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, а тому додаткового вирішення не потребують, через що в цій частині заявлений позов також задоволенню не підлягає.

Доводи апелянта в іншій частині на правомірність прийнятої постанови суду не впливають та висновків суду не спростовують.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про те, що заявлений позов є безпідставним та необґрунтованим, через що не підлягає до задоволення.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування постанови колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на неї слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст.94, 160, 195-197, п.1 ч.1 ст.198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 254 КАС України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Старовижівського районного суду Волинської обл. від 30.11.2009р. в адміністративній справі № 2а-954/09/0315 залишити без задоволення, а вказану постанову суду без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий суддя: Р.М.Шавель

Судді: А.М.Ліщинський

ОСОБА_4