Справа № 2а-3373/10/1203
Суддя: Юрченко В.П.
Дата ухвалення: 2011-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Селезньова Т.В.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2011 року справа №2а-3373/10/1203 приміщення суду за адресою:83017, м. Донецьк, бул. Шевченка, 26

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Юрченко В.П.

суддів Малашкевича С.А. , Чебанова О.О.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги ОСОБА_2 Пенсійного Фонду України в Артемівському районі м. Луганська та ОСОБА_3 на постанову Артемівського районного суду м. Луганська від 13 грудня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 Пенсійного Фонду України в Артемівському районі м. Луганська про визнання дій неправомірними та зобовязання здійснити перерахунок пенсії, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач ОСОБА_3 звернувся до Артемівського районного суду м. Луганська з позовною заявою до ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Артемівському районі м. Луганська про визнання дій незаконними, зобовязання здійснити перерахунок та виплату пенсії як особі, яка є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1-ї категорії 2-ї групи інвалідності та підвищення до пенсії як інваліду війни 2-ї групи за період з 01 листопада 2000 року по 01 січня 2006 року.

Постановою Артемівського районного суду м. Луганська від 13 грудня 2010 року в задоволені позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено.

Не погодившись постановою суду першої інстанції, відповідач ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Артемівському районі м. Луганська подало апеляційну скаргу на зазначене судове рішення, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права і просить постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову, якою відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог.

Позивач також не погодився із судовим рішення та подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить постанову місцевого суду скасувати та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін з наступних підстав.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_3 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській атомній електростанції І категорії, що підтверджується відповідним посвідченням серії А №123149 (а.с. 14).

Згідно довідок МСЕК з лютого 2003 року ОСОБА_3 встановлена ІІ група інвалідності, повязаної із захворюванням у звязку із ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській атомній електростанції, а з грудня 2005 року І група інвалідності (а.с. 16-17).

Крім того, ОСОБА_3 має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни інвалідів війни, про що свідчить посвідчення серії Є № 034589 (а.с. 15).

На підставі Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» позивачу призначено пенсію та щомісячну додаткову пенсію за шкоду, заподіяну його здоров'ю, розмір яких повинен визначатися виходячи з мінімальної пенсії за віком.

Позивач стверджує, що статтею 50 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" встановлено, що він має право на щомісячну додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 75 процентів мінімальної пенсії за віком та відповідно ст. 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" як інвалід війни IІ групи має право на отримання підвищення до пенсії у розмірі 350 процентів мінімальної пенсії за віком. Однак, відповідач усупереч зазначеним нормам не провів відповідне грошове нарахування за період з 01 листопада 2000 року по 01 січня 2006 року.

Колегія суддів, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, погоджується із висновком суду першої інстанції щодо необґрунтованості вимог позивача, виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров'я, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" .

Згідно до ст.50 цього Закону особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірах: інвалідам I групи - 100 процентів мінімальної пенсії за віком; інвалідам II групи - 75 процентів мінімальної пенсії за віком; інвалідам III групи, дітям-інвалідам, а також хворим внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу - 50 процентів мінімальної пенсії за віком.

Частиною третьою статті 67 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" , яка набрала чинності 31 жовтня 2006 року, встановлено, що у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до статті 54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4, розмір щомісячної компенсації сім'ям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

Таким чином, з 31 жовтня 2006 року перерахунок пенсій слід здійснювати з моменту збільшення розміру прожиткового мінімуму незалежно від звернення пенсіонера до органів Пенсійного фонду України за перерахунком пенсії.

Разом з тим, позивачем заявлено вимоги про перерахунок додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю та нарахування підвищення до пенсії у розмірі 350 процентів мінімальної пенсії за віком за період з 01 листопада 2000 року по 01 січня 2006 року, тому колегія суддів вважає обґрунтованим застосування положення ч.4 ст. 45 Закон України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

За приписами цієї норми перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною п'ятою статті 48 цього Закону, провадиться в такі строки: у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа.

Враховуючи те, що позивач звернувся до ОСОБА_2 із відповідною заявою лише у липні 2010 року, тому колегія суддів дійшла до висновку, що відсутні законодавчі підстави для перерахунку пенсійного забезпечення позивача за період з 01 листопада 2000 року по 01 січня 2006 року.

Посилання апелянта на положення ст. 76 Закону України «Про використання ядерної енергії та радіаційну безпеку» колегія суддів вважає безпідставними, оскільки вказані положення не регулюють спірних правовідносин.

За таких обставин, апеляційний суду дійшов до висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та постанова прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 24, 183-2, 195, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 Пенсійного Фонду України в Артемівському районі м. Луганська та ОСОБА_3 на постанову Артемівського районного суду м. Луганська від 13 грудня 2010 року у справі №2а-3373/10/1203 - залишити без задоволення.

Постанову Артемівського районного суду м. Луганська від 13 грудня 2010 року у справі №2а-3373/10/1203 - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з моменту набрання законної сили.

Колегія суддів: