Справа № 2а-244/09
Суддя: Онишкевич Т.В.
Дата ухвалення: 2011-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2011 р. Справа № 70733/09

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Онишкевича Т.В.,

суддів Сапіги В.П., Попка Я.С.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 і управління праці та соціального захисту населення Сокальської районної державної адміністрації Львівської області на постанову Сокальського районного суду Львівської області від 26 червня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення Сокальської районної державної адміністрації Львівської області про зобовязання провести нарахування та виплату недоплаченої грошової допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку,

ВСТАНОВИЛА :

У квітні 2009 року ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом, у якому просила визнати неправомірною відмову управління праці та соціального захисту населення Сокальської районної державної адміністрації Львівської області (далі УПСЗН Сокальської РДА) у виплаті їй щомісячної грошової допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі не менше прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років, зобовязати відповідача починаючи з червня 2007 року здійснити перерахунок нарахованих їй сум такої допомоги виходячи із зазначеного розміру та стягнути на її користь повязану із цим недоплату у розмірі 8180,78 грн. із збільшенням її розміру на час постановлення судового рішення.

Крім того, просила зобовязати УПСЗН Сокальської РДА у подальшому проводити нарахування і виплату їй спірної допомоги по догляду за дитиною у розмірі прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років, а Державне казначейство України у встановленому законом порядку перерахувати необхідні кошти за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом їх списання з єдиного державного казначейського рахунку.

Постановою Сокальського районного суду Львівської області від 26 червня 2009 року зазначений позов задоволено частково, визнано протиправними дії УПСЗН Сокальської РДА щодо виплати позивачці допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у заниженому розмірі за період з 09 липня по 31 грудня 2007 року, зобовязано відповідача провести ОСОБА_1 перерахунок такої допомоги згідно із вимогами ст. 15 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми» та виплатити повязану із цим недоплату за вказаний період в сумі 2019,99 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову Сокальського районного суду Львівської області від 26 червня 2009 року змінити та задовольнити заявлені нею позовні вимоги у повному обсязі, покликаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права та неповноту зясування істотних обставин справи. Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що згідно із ст. 15 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми» вона має право на одержання грошової допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років, встановленого законом на відповідний рік. При вирішенні справи просить врахувати рішення Конституційного Суду України від 09.07.2007 року та від 22.05.2008 року і насамперед його висновки про те, що Законом України про Державний бюджет України не може скасовуватися чи змінюватися обсяг прав і обовязків, пільг, компенсацій і гарантій, передбачених іншими законами України, а також звужуватися існуючий обсяг прав і свобод. Тому зміна Законами України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» та «Про Держаний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» розміру допомоги по догляду за дитиною порівняно з розміром, початково визначеним у ст. 15 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми», не відповідає Конституції та спеціальним законам України і є протиправною. Стверджує, що суд першої інстанції не застосував принцип верховенства права та проігнорував її конституційне право на соціальний захист, безпідставно відмовивши у задоволенні її позовних вимог.

У поданій апеляційній скарзі УПСЗН Сокальської РДА просить постанову у даній справі скасувати і ухвалити нову, якою повністю відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, покликаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права та невідповідність його висновків обставинам справи. Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що управління, як розпорядник бюджетних коштів, належним чином виконало свій обовязок перед позивачкою щодо виплати їй щомісячної допомоги по догляду за дитиною у спірний період. Просить врахувати, що виключно законом про Державний бюджет України визначаються видатки на загальносуспільні потреби, їх розмір та цільове спрямування і органи праці та соціального захисту населення не вправі їх змінювати. Стверджує, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення було допущено порушення норм бюджетного законодавства України та не враховано видаткові можливості основного фінансового документу держави.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання апеляційного суду не зявилися, а відтак на підставі п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апелянтів у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подану відповідачем апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а апеляційну скаргу позивачки залишити без задоволення з наступних мотивів.

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив із того, що вона як особа, яка здійснює догляд за дитиною, має право на одержання щомісячної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років. Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 року № 6-рп/2007 визнано таким, що не відповідає Конституції України, положення п. 14 ст. 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», яким було зупинено і обмежено право на отримання зазначеної виплати у 2007 році. Розмір отриманої позивачкою щомісячної допомоги по догляду за дитиною за період з 09 липня по 31 грудня 2007 року не відповідає вимогам Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми» і має обчислюватися виходячи із законодавчо встановлених розмірів прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років. Обовязок щодо виплати ОСОБА_1 повязаної із цим недоплати в сумі 2019,99 грн. слід покласти на УПСЗН Сокальської РДА.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку колегії суддів, частково відповідають нормам матеріального і процесуального права та фактичним обставинам справи.

Встановлено, що позивачка є матірю, яка у 2007 році здійснювала догляд за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а тому відповідно до вимог ст. 15 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми» у редакції, що була чинною у цей період, мала право на отримання щомісячної допомоги у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років.

Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 року визнано такими, що не відповідають Конституції України, положення п. 14 ст. 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», якими було зупинено на 2007 рік дію ст. 15 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми», із вказівкою на те, що дане рішення Конституційного Суду України має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у звязку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними.

Відповідно до ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

За таких обставин колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про підставність позовних вимог ОСОБА_1 у частині нарахування та виплати їй недоплаченої щомісячної допомоги по догляду за дитиною виходячи із встановленого ст. 62 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» розміру прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року.

Крім того, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про необхідність покладення обовязку з нарахування і виплати спірної допомоги саме на УПСЗН Сокальської РДА в силу вимог ст. 5 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми».

Однак, колегія суддів вважає помилковим висновок суду про необхідність визначення конкретного розміру щомісячної допомоги по догляду за дитиною, що підлягає виплаті позивачці.

З огляду на положення ст.ст. 21, 105, 162 КАС України адміністративний позов може містити вимоги щодо визнання незаконними рішення, дії чи бездіяльність відповідача, зобовязання вчинити певні дії, відшкодувати шкоду, заподіяну незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю. Встановивши, що відповідач у справі порушив норми права, які регулюють спірні правовідносини, адміністративний суд повинен був лише визнати такі дії протиправними і зобовязати відповідача провести нарахування та виплату належних позивачці сум відповідно до закону, а не ухвалювати рішення про стягнення чи виплату їх конкретних розмірів.

Покликання відповідача на відсутність бюджетного фінансування передбачених вказаним законом розмірів щомісячної допомоги, як на причину невиконання державою взятих на себе зобовязань, до уваги колегією суддів не приймаються, оскільки реалізація особою права, що повязане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кечко проти України»).

Перевіряючи правомірність вимог позивачки щодо аналогічних спірних виплат починаючи з 2008 року, колегія суддів виходить з таких мотивів.

Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року за № 10-рп/2008 визнано неконституційним, зокрема, п. 25 підпункт 12 розділу II Закону України «Про Держаний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», яким у Законі України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» було виключено статтю 43, що закріплювала право застрахованої особи на отримання допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі, не меншому розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Разом із тим, п. 23 розділу II цього ж Закону України «Про Держаний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», яким було внесено зміни до Закону України «Про допомогу сімям з дітьми», на предмет конституційності не розглядався, у встановленому порядку неконституційним не визнався та своєї чинності не втратив.

Так, згідно із ст. 13 Закону України «Про допомогу сімям з дітьми» у редакції 2008 року право на допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за цим Законом має особа (один з батьків дитини, усиновитель, опікун, баба, дід або інший родич), яка фактично здійснює догляд за дитиною (а не тільки не застрахована в системі загальнообовязкового державного соціального страхування особа, як передбачалося цією нормою Закону у попередній редакції).

З огляду на викладене колегія суддів приходить до переконання, що з 2008 року право позивачки ОСОБА_1 на отримання допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а також розмір цієї допомоги врегульовувалися насамперед положеннями Закону України «Про допомогу сімям з дітьми», як спеціального закону, що був чинним у цей період.

Відповідно до ч.1 ст. 15 Закону України «Про допомогу сімям з дітьми» (у редакції Закону України від 28.12.2007 року № 107-VI) допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі, що дорівнює різниці між прожитковим мінімумом, встановленим для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сімї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 130 гривень.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач належним чином та відповідно до вимог Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», Закону України «Про Державний бюджет України на 2009 рік» і Закону України «Про допомогу сімям з дітьми» виконав свій обовязок перед позивачкою ОСОБА_1 з виплати їй такої допомоги у спірний період.

З врахуванням наведеного та виходячи із вимог ч.2 ст. 6 Конституції України колегія суддів вважає, що УПСЗН Сокальської РДА, здійснивши позивачці виплату щомісячної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у 2008-2009 рр. в розмірі, встановленому вищевказаними Законами, станом на час проведення такої виплати діяло на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинними Законами України, тобто правомірно, а тому правових підстав для задоволення позовних вимог у частині покладення на нього обовязку з нарахування та виплати спірної недоплати за цей період немає.

Таким чином, вирішуючи даний публічно-правовий спір, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції по суті правильно вирішив справу, однак при цьому помилково визначив конкретний розмір недоплаченої позивачці спірної допомоги за період з 09 липня по 31 грудня 2007 року, що згідно із ст. 201 КАС України є підставою для зміни оскаржуваної постанови.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 201 ч.1 п.1, 205, 207, 254 КАС України колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу управління праці та соціального захисту населення Сокальської районної державної адміністрації Львівської області задовольнити частково.

Постанову Сокальського районного суду Львівської області від 26 червня 2009 року у справі № 2а-244/09 у частині задоволення адміністративного позову ОСОБА_1 змінити, виключивши із її резолютивної частини покликання на конкретний розмір спірної заборгованості, що підлягає нарахуванню та виплаті позивачці.

В іншій частині постанову Сокальського районного суду Львівської області від 26 червня 2009 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили через пять днів після направлення її копії особам, що беруть участь у справі, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Т.В.Онишкевич

Судді В.П.Сапіга

ОСОБА_2