Справа № 804/4830/15а(2а/205/69/15)
Суддя: Туркіна Л.П.
Дата ухвалення: 2015-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

"23" вересня 2015 р. справа № 804/4830/15а(2а/205/69/15)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Туркіної Л.П.

суддів: Дурасової Ю.В. Проценко О.А.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Дніпропетровська на постанову Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 червня 2015 р. у справі №804/4830/15а(2а/205/69/15) за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Дніпропетровська про визнання протиправними дій щодо відмови у проведенні розрахунку щомісячного грошового утримання судді у відставці у відповідному розмірі, -

В С Т А Н О В И В:

06 квітня 2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Дніпропетровська про визнання протиправними дій щодо відмови у проведенні розрахунку щомісячного грошового утримання судді у відставці у відповідному розмірі, в якому просила визнати протиправними дії відповідача щодо відмови їй в проведенні розрахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 90 відсотків відповідно до ч.3 ст. 138 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» від 07 липня 2010 року з 31 грудня 2014 року на підставі довідки апеляційного суду Дніпропетровської області від 30.12.2014 р. за №7-425-С; зобов'язати відповідача здійснити розрахунок та виплату їй щомісячного утримання судді у відставці, починаючи з 31.12.2014 року, із розрахунку 90 відсотків від грошового утримання судді в розмірі 24116,40 грн. на підставі довідки апеляційного суду №7-425-С від 30.12.2014р., починаючи з 31.12.2014 року.

Постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська позов ОСОБА_1 - задоволено.

Рішення суду обґрунтовано тим, що нараховуючи позивачці щомісячне грошове утримання із застосуванням відсотка розрахунку утримання 70% відповідно до Закону України Про судоустрій та статус суддів» в редакції Закону №1166-VII від 27 березня 2014 року від заробітку в розмірі 16881,48 грн., який встановлено Законом України «Про Державний бюджет України на 2014р.», що набрав чинності 03.08.2014р., відповідач допустив звуження змісту та обсягу існуючих прав та свобод позивачки, порушив її гарантії незалежності судді, знизив рівень гарантій суддів вже досягнутих раніше, позбавив її майнових прав на отримання законного щомісячного грошового утримання в сенсі вимог ст.1 Протоколу №1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та застосував зворотню дію закону, чим порушив ст. ст. 22, 58 Конституції України.

Не погодившись з постановою суду, Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Дніпропетровська подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить постанову Ленінського районного суду м. Дніпропетровська по справі №2а/205/69/15 від 15 червня 2015 року скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі.

Відповідач вказує, що рішення суду не відповідає нормам ст. 138 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» у редакції, що мала місце у період звернення позивача з приводу призначення пенсійних виплат у вигляді довічного грошового утримання судді у відставці, а також нормам п.4 статті 1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 №2464-VI в редакції від 15.10.2014, згідно якої максимальна величина бази нарахування єдиного внеску визначена як максимальна сума доходу застрахованої особи, що дорівнює 17 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом, на яку нараховується єдиний внесок.

При цьому, відповідач посилається на неправомірність доводів позивача та суду стосовно того, що положення частини 3 статті 138 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» у редакції Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 №3668-VI, визнані неконституційними, та втратили чинність, оскільки це не стосується Закону України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» №1166-VII від 27.03.2014, яким було внесено зміни у статтю 138 Закону України «Про судоустрій та статус суддів, а саме, у частині третій статті 138 цифри « 80» змінено цифрами « 70».

Письмових заперечень на апеляційну скаргу не надходило.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено, що Постановою Верховної Ради України від 25 грудня 2014 року №59-VIII ОСОБА_1 була звільнена з посади судді апеляційного суду Дніпропетровської області у відставку.

Відповідно до вищезазначеної постанови Верховної Ради України наказом голови Апеляційного суду Дніпропетровської області від 30 грудня 2014 року №229-к названу особу було відраховано зі штату суду 30 грудня 2014 року.

Розпорядженням Пенсійного Фонду України в Ленінському районі м. Дніпропетровська №193710 від 04.03.2015р. позивачу з 30.12.2014р. було призначено довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 16881,48 грн. із застосуванням відсотка розрахунку утримання 70% відповідно Закону України «Про судоустрій і статус суддів» в редакції Закону №1166-VII від 27 березня 2014 року та суми 20706,00 грн., що складає максимальну величину бази нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування».

04 березня 2015 року ОСОБА_1 звернулась до відповідача з заявою про призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90% від заробітної плати розміром 24116,40 грн., яка вказана в довідці апеляційного суду №7-425-С від 30.12.2014р., на підставі ч.3 ст. 138 ЗУ «Про судоустрій та статус суддів» від 07 липня 2010 року №2453 та на підставі рішення Конституційного Суду України від 03.06.2013р. №3рп/13.

Листом від 13 березня 2015 року Управлінням Пенсійного Фонду України в Ленінському район м. Дніпропетровська позивачу було відмолено у призначенні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90% від заробітної плати розміром 24116,40 грн. в зв'язку з відсутністю правових підстав.

Не погодившись з позицією Управління Пенсійного Фонду України в Ленінському район м. Дніпропетровська ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом.

Вимоги позивача слід вважати, частково обґрунтованими, виходячи з такого.

Порядок призначення та виплати щомісячного грошового утримання судді у відставці визначається Законом України «Про судоустрій та статус суддів».

Рішенням Конституційного Суду України від 18.06.2007 року №4-рп/2007 у справі №1-23/2007 встановлено, що довічне грошове утримання судді - це особлива форма соціального забезпечення суддів, яка виражається у гарантованій державою щомісячній, звільненій від сплати податків, грошовій виплаті, що забезпечує їх належне матеріальне утримання. Особливість щомісячного довічного грошового утримання полягає у правовому регулюванні, а також у джерелах його фінансування, які визначенні Конституцією України, Законом України «Про судоустрій та статус суддів», не можуть бути скасовані чи знижені іншими нормативними актами України гарантії незалежності суддів, в тому числі гарантії її матеріального і соціального забезпечення.

Відповідно до ч.3 ст. 138 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» у редакції від 26.10.2014 року щомісячне грошове утримання виплачується судді у розмірі 70 відсотків грошового утримання судді, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, який працює на відповідній посаді.

Отже відповідач правомірно визначив відсоток суми заробітної плати, який підлягає застосуванню при розрахунку довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 у розмірі 70%.

Посилання позивача та суду першої інстанції на Рішення Конституційного суду від 03.06.2013р. №3рп/13 не приймаються судом апеляційної інстанції, виходячи з норм ч. 2,4,5 КАС України та приймаючи до уваги те, що вказане рішення Конституційного Суду України не стосується Закону України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» №1166-VII від 27.03.2014, яким було внесено зміни у статтю 138 Закону України «Про судоустрій та статус суддів, а саме, у частині третій статті 138 цифри « 80» змінено цифрами « 70».

В той же час, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Як свідчать матеріали справи, зокрема довідка Апеляційного суду Дніпропетровської області №7-425-С від 30.12.2014р. (а.с. 20), грошове утримання позивача, визначене відповідно до Закону України «Про судоустрій», складало 24116,40 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 129 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» суддівська винагорода регулюється цим Законом, Законом України «Про Конституційний Суд України» та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Згідно п.4 ч.1 ст.1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», на який посилається відповідач, максимальна величина бази нарахування єдиного внеску визначена як максимальна сума доходу застрахованої особи, що дорівнює сімнадцяти розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом, на яку нараховується єдиний внесок.

Отже, Розмір довічного грошового утримання судді у відставці визначається спеціальним Законом України «Про судоустрій та статус суддів», а не законодавством, яке визначає порядок нарахування та сплати єдиного соціального внеску, зокрема базу нарахування останнього.

При цьому, поняття грошового утримання, з якого сплачується внесок, не є тотожнім поняттю максимальної величини бази нарахування єдиного соціального внеску, на яку посилається орган Пенсійного фонду України, та яка визначена п. 4 ч.1 ст.1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування».

Тобто, при визначенні спірних виплат необхідно застосовувати саме розмір грошового забезпечення судді, з якого у визначеному законодавством порядку, зокрема бази нарахування, слід нараховувати та сплачувати єдиний соціальний внесок.

Виходячи з викладеного, позовні вимоги ОСОБА_1 в частині визначення суми заробітної плати, що підлягає застосуванню при розрахунку довічного грошового утримання судді у відставці, слід визнати обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до п.4 ст.202 КАС України рішення суду першої інстанції скасовується у разі порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Виходячи з викладеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Дніпропетровська слід задовольнити частково, постанову Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 червня 2015 р. - скасувати. Позов задовольнити частково: визнати протиправними дії управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Дніпропетровська щодо відмови ОСОБА_1 в проведені перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки апеляційного суду Дніпропетровської області №7-425-С від 30.12.2014р.; зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Дніпропетровська здійснити розрахунок і виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1, із розрахунку від заробітної плати в розмірі 24116, 40 грн. на підставі довідки апеляційного суду Дніпропетровської області № 7-425-С від 30.12.2014р., починаючи з 31 грудня 2014 року, з урахуванням виплачених сум.

Керуючись ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Дніпропетровська - задовольнити частково.

Постанову Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 червня 2015 р. у справі №804/4830/15а(2а/205/69/15) - скасувати.

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Дніпропетровська щодо відмови ОСОБА_1 в проведені перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки апеляційного суду Дніпропетровської області №7-425-С від 30.12.2014р.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Дніпропетровська здійснити розрахунок і виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1, із розрахунку від заробітної плати в розмірі 24116, 40 грн. на підставі довідки апеляційного суду Дніпропетровської області № 7-425-С від 30.12.2014р., починаючи з 31 грудня 2014 року, з урахуванням виплачених сум.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили відповідно до ч.5 ст.254 КАС України та не підлягає оскарженню.

Головуючий: Л.П. Туркіна

Суддя: Ю.В. Дурасова

Суддя: О.А. Проценко