Справа № 2а-3146/09/2270
Суддя: Ніколін В.В.
Дата ухвалення: 2011-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2011 р. Справа № 24301/09

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Ніколіна В.В.,

суддів Любашевського В.П., Багрія В.М.,

при секретарі судового засідання Грищишин Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 24.03.2009 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Білогірського відділення Ізяславської МДПІ Хмельницької області про визнання нечинними податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИЛА :

В лютому 2009 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Білогірського відділення Ізяславської МДПІ Хмельницької області про визнання нечинними податкових повідомлень - рішень від 05.02.2009 р. за № /0 про нарахування податкових та штрафних санкцій за порушення вимог п.п. 7.3.1. п. 7.3 ст. 7 Закону України" Про податок на додану вартість" від 03.04.1997р. № 168/97-ВР із змінами та доповненнями, щодо донарахування 39806 грн. основного платежу та 19903 грн. штрафних санкцій із податку на додану вартість та від 05.02.2009 р. за № /0 за порушення вимог ст.ст. 13,14 р. ІУ Декрету Кабінету Міністрів України "Про прибутковий податок з громадян" № 13-92 від 26.12.1992 р. із змінами, щодо донарахування 574 грн. основного платежу по податку з доходів фізичних осіб. Позивач вищезазначені податкові повідомлення - рішення вважає незаконними і такими, що підлягають скасуванню.

В позові ОСОБА_1 покликається на те, що на протязі перевіряємого періоду, із 01.10.2005 року по 30.09.2008 року, позивач як приватний підприємець перебував на спрощеній системі оподаткування, обліку та звітності (платник єдиного податку), займався посередницькою діяльністю по закупівлі великої рогатої худоби (надалі ВРХ) в сільськогосподарських підприємствах та особистих селянських господарствах України, згідно договорів доручення для ТОВ «МС - Трейд» (31295756) с. Велика Олександрівка Київської області; ТОВ «3аготзбут» (31092091) с. Оришківці Тернопільської області,ИОВ «Шепетівський м»ясокомбінат»(00444257) м. Шепетівка. У книзі обліку доходів та витрат (Ф10), затвердженої наказом ГДПА України від 21.04.1993 року, та в звітах платника єдиного податку поданих до Білогірського відділення Ізяславської МДПІ відображалися кошти (виручка) отриманні згідно договорів-доручення від вищенаведених мясопереробних підприємств, як оплата організаційних витрат за заготовлену ВРХ, оскільки згідно договорів-доручення не набував права власності на заготовлену ВРХ та кошти надані переробними підприємствами йому, як в готівковій так і в безготівковій формі для проведення розрахунків із власниками ВРХ.

В своїй діяльності позивач вказує, що дотримувався Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств", Указу №746/99, ЦК України, роз'яснення Держпідприємства №9375 від 26.10.2005 року і не допустив ніяких порушень.

Позивач вважає, що перевірка була здійснена з численними порушеннями вимог чинного законодавства України та з перевищенням своїх повноважень службовими особами Білогірського відділення Ізяславської міжрайонної ДПІ.

Оскаржуваною постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 24.03.2009 року в адміністративному позові ОСОБА_1 до Білогірського відділення Ізяславської МДПІ Хмельницької області про визнання нечинними податкових повідомлень-рішень - відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить зазначену постанову скасувати та прийняти нову, якою задоволити його позовні вимоги в повному обсязі, покликаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Вимоги за апеляційною скаргою обґрунтовує тим, що відповідно до Указу Президента України від 03.07.1998 року №727 «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб»єктів малого підприємництва» у СДП - юридичних осіб, які обрали спосіб оподаткування доходів за спрощеною системою оподаткування, обсяг виручки від реалізацій продукції (товарів, робіт, послуг) є об»єктом оподаткування єдиним податком. У СДП - фізичних осіб обсяг виручки від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) є одним із критеріїв, що надає право на застосування спрощеної системи оподаткування.

Однак ні Цивільний кодекс України, ні Господарський кодекс України, ні інші нормативно-правові акти не розділяють визначення виручки від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) в залежності від організаційно-правової форми господарювання (юридичні чи фізичні особи).

Суд не звернув жодної уваги і на доводи позивача та його представника про те, що оскаржувані рішення винесенні неправомірно з порушенням вимог чинного законодавства, зокрема згідно з пунктом 1.31 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" 22.05.97р. N 283/97-ВР (283/97-ВР), зі змінами і доповненнями, продажем товарів вважаються будь-які операції, що здійснюються згідно з договорами купівлі-продажу, міни, поставки та іншими цивільно - правовими договорами, які передбачають передачу прав власності на такі товари за плату або компенсацію, незалежно від строків її надання, а також: операції з безоплатного надання товарів. Не вважаються продажем операції з надання товарів у межах договорів комісії, схову (відповідального зберігання), доручення, інших цивільно - правових договорів, які не передбачають передачу прав власності на такі товари. Адже при визначенні обсягу виручки не враховуються, так звані «транзитні» кошти, які тимчасово надаються платнику єдиного податку в користування без надання на них права власності для виконання різних цивільно - правових угод, в т.ч. договору доручення, оскільки кошти, що надійшли транзитом на розрахунковий рахунок суб»єкта підприємницької діяльності платника єдиного податку, не є власністю даного суб»єкта, так як підлягають обов»язковому перерахуванню відповідній третій особі, а тому ці кошти не є виручкою від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг), і не можуть бути предметом оподаткування єдиним податком, про що було надано роз»яснення у листах ДПА України М14724/7/15-1317 від 07.11.2000 року та М4025/6/15-0416 від 10.04.2006року, однак при проведенні перевірки посадовими особами Білогірського відділення Ізяславської МДПІ та при розгляді справи судом, дані листи були проігноровані.

Виходячи із даної норми Закону, а також із ст. 1000 Цивільного кодексу України, яка не містить жодної згадки про перехід прав власності на кошти, отримані повіреним від довірителя як забезпечення договору, можна зробити висновок, що сума коштів, отримана повіреним, не включається до виручки, яка підлягає оподаткуванню, а включається лише сума винагороди, на яку повірений має право у разі виконання договору доручення. На обґрунтування даних обставин мною були надані суду докази, які судом були також: проігноровані.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подана скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Відмовляючи в позові ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що фізична особа - платник єдиного податку здійснює за договором доручення певні юридичні дії (в тому числі продаж, придбання товарів, робіт, послуг покупцю), тому сума, фактично отримана суб»єктом підприємницької діяльності на розрахунковий рахунок, або (та) в касу за здійснення операцій з продажу продукції (товарів, робіт, послуг), яка включає в себе і суму винагороди, вважається виручкою від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) та враховуючи положення Указу, не повинна перевищувати протягом календарного року 500 тис. грн.

У разі порушення вимог, установлених статтею 1 Указу, зокрема, якщо у звітному періоді (кварталі) сума доходу перевищила обсяг виручки від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) понад 500 тис. гри., платник єдиного податку, починаючи з наступного звітного періоду (кварталу), повинен перейти на загальну систему оподаткування, обліку та звітності.

Тобто, що відповідно до статті 3 Указу Президента нарахування сум єдиного податку для юридичних осіб, на відміну від фізичних осіб, напряму залежать саме від суми виручки від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) та ставок податку, тоді як ставки єдиного податку для суб»єктів малого підприємництва - фізичних осіб встановлюються місцевими радами залежно від виду діяльності, є фіксованими і не залежать від обсягу виручки фізичної особи - платника єдиного податку з межах дозволеного Указом її обсягу - 500 тис. грн.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку колегії суддів, відповідають нормам матеріального права.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 відповідно до Свідоцтва про державну реєстрацію зареєстрований 21.08.2001 року Білогірською райдержадміністрацією є приватним підприємцем та платником єдиного податку, на протязі перевіряємого періоду із 01.10.2005 р. по 30.09.2008 року, займався посередницькою діяльністю по закупівлі великої рогатої худоби в сільськогосподарських підприємствах та особистих, селянських господарствах України, згідно договорів доручення для ТОВ "МС- Трейд "Київської області., ТОВ " Заготзбут" Тернопільської області., ИОВ "Шепетівський м'ясокомбінат".

В ході розгляду справи встановлено, що СПД - фізична особа ОСОБА_1 у IV кварталі 2005 року, 2006р. 2007р та І- III кварталах 2008 року при здійсненні підприємницької діяльності застосовував спрощену систему оподаткування. На підставі поданих до Білогірського відділення Ізяславської МДПІ заяв на право застосування спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності. СПД ОСОБА_1 отримав свідоцтва про сплату єдиного податку: свідоцтво серії «В» №302192 від 01.01.2005р термін дії на 2005 рік; свідоцтво серії «Г» .№552869 від 01.01.2006р термін дії на 2006 рік; свідоцтво серії «Д» №087792 від 01.01.2007р термін дії на 2007 рік: свідоцтво серії «Д» №788732 від 01.01.2008р термін дії на 2008 рік за видами діяльності - діяльність автомобільного вантажного транспорту, посередництво в торгівлі сільськогосподарською сировиною, живими тваринами, текстильною сировиною та напівфабрикатами. Перевіркою виписки банку та первинних документів встановлено, що СПД - ОСОБА_1 до обсягу виручки віднесено лише кошти отримані, як оплата наданих ним послуг, згідно договорів-доручення, для переробних підприємств по закупівлі ВРХ в особистих селянських господарствах та сільськогосподарських підприємствах України. Таким чином перевіркою встановлено, що приватним підприємцем в IV кварталі 2007 року допущено перевищення виручки (500 тис. грн. ) від реалізації товарів, робіт та послуг в сумі 3825,15 грн. Таким чином перевіркою донараховано 574,00 грн. податку з доходів фізичних осіб (3825,15 х 15%). Крім того враховуючи те, що приватним підприємцем було допущено перевищення виручки від реалізації товарів, робіт та послуг в IV кварталі 2007 року відповідно до п.2.1 ст.2 та п.п.2.3.1 п.2.3 ст.2 Закону України "Про податок на додану вартість" із змінами та доповненими №168/97-ВР, підлягав обов'язковій реєстрації як платник податку на додану вартість. Таким чином перевіркою донараховано 39806,00 грн. основного платежу та 19903,00 грн. штрафних санкцій із податку на додану вартість.

Наведене об'єктивно підтверджується актом перевірки від 30.01.2009 року за №42-17-.

За результатом перевірки Білогірським відділенням Ізяславської МДПІ прийнято податкові повідомлення-рішення від 05.02.2009 року за №/0 про сплату 39806,00 грн. основного платежу і 19903,00грн. застосованої штрафної санкції із податку на додану вартість, а також від 05.02.2009 року за №/0 про сплату 574,00 грн. основного платежу по податку з доходів фізичних осіб від зайняття підприємницькою діяльністю.

Відповідно до статті 1000 Цивільного кодексу за договором доручення одна сторона (повірений) зобов'язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки довірителя. Договір доручення відноситься до числа договорів про надання нематеріальних посередницьких послуг, головним чином при здійсненні торгових операцій.

Позивач, згідно Указу Президента України від 28 червня 1999 року за №746/99 «Про внесення змін до Указу Президента України від 03.07.1998 року за №'727 «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб»єктів малого підприємництва» , як фізична особа - платник єдиного податку сплачує єдиний податок у фіксованому розмірі, який встановлюється місцевими радами за місцем державної реєстрації цього платника залежно від виду діяльності в межах від 20 до 200 грн., на місяць і розмір єдиного податку не залежить від результатів підприємницької діяльності, тобто від розміру чистого доходу при умові, що обсяг виручки від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) не перевищує 500 тис. грн. на календарний рік.

Указом (абзац 5 статті 1) встановлено, що виручкою від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) вважається сума фактично отримана суб»єкгом підприємницької діяльності на розрахунковий рахунок або (та) в касу за здійснення операцій з продажу продукції (товарів, робіт, послуг).

Законом України «Про оподаткування прибутку підприємств» (п. 31 стаття 1) визначено, що продаж товарів - будь-які операції, що здійснюються згідно з договорами купівлі-продажу, міни, поставки та іншими цивільно-правовими договорами, які передбачають передачу права власності на такі товари за плату або компенсацію, незалежно від строків надання, а також операції з безоплатного надання товарів.

Отже, враховуючи зазначене повірений (фізична особа - платник єдиного податку) здійснює за договором доручення певні юридичні дії (в тому числі продаж, придбання товарів, робіт, послуг покупцю), тому сума, фактично отримана суб»єктом підприємницької діяльності на розрахунковий рахунок, або (та) в касу за здійснення операцій з продажу продукції (товарів, робіт, послуг), яка включає в себе і суму винагороди, вважається виручкою від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) та враховуючи положення Указу, не повинна перевищувати протягом календарного року 500 тис. грн.

У разі порушення вимог, установлених статтею 1 Указу, зокрема, якщо у звітному періоді (кварталі) сума доходу перевищила обсяг виручки від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) понад 500 тис. гри., платник єдиного податку, починаючи з наступного звітного періоду (кварталу), повинен перейти на загальну систему оподаткування, обліку та звітності.

Слід зазначити, що відповідно до статті 3 Указу Президента нарахування сум єдиного податку для юридичних осіб, на відміну від фізичних осіб, напряму залежать саме від суми виручки від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) та ставок податку, тоді як ставки єдиного податку для суб»єктів малого підприємництва - фізичних осіб встановлюються місцевими радами залежно від виду діяльності, є фіксованими і не залежать від обсягу виручки фізичної особи - платника єдиного податку з межах дозволеного Указом її обсягу - 500 тис. грн.

Обґрунтування позиції позивача та його представника не можуть бути прийняті до уваги, оскільки відсутні правові підстави. Факт порушення позивачем вимог вказаних вище нормативних актів підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами.

З огляду на викладене відповідно до абзаців четвертих підпунктів 5 2.2 та 5.2.4 та підпункту 5.2.5 пункту 5.2 статті 5 Закону України «Про порядок погашення зобов»язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» від 20.12.2000р за №2181 рішення Білогірського відділення Ізяславської МДПІ прийняте рішення від 05.02.2009 року за №/0, податкове - рішення від 05.02.2009 р. за № /0 є обґрунтованим та правомірним, а тому в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

А тому висновки суду першої інстанції відповідають нормам матеріального та процесуального права.

На підставі наведеного колегія судів прийшла до висновку, що судом першої інстанції, при винесені оскаржуваної постанови вірно дано правову оцінку обставинам справі та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що згідно ст. 200 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду першої інстанції без змін.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 24.03.2009 року у справі № 2а-3146/09 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду у порядку адміністративного судочинства протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий В.В. Ніколін

Судді В.М. Багрій

ОСОБА_2