Справа № 2а-2699/11/0508
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2011-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Попович Т.М.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2011 року справа №2а-2699/11/0508 приміщення суду за адресою:83017, м. Донецьк, бул. Шевченка, 26

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Юрко І.В.

суддів Блохін А. А. , Ястребової Л.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Дебальцевського міського суду Донецької області від 23 червня 2011 року у справі № 2а-2699/11/0508 за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в м. Дебальцеве Донецької області про визнання неправомірною відмови у проведенні перерахунку і виплаті підвищення до пенсії та зобовязання здійснити перерахунок та виплату підвищення до пенсії як «дитині війни»,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду 31.05.2011 року з позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Дебальцеве Донецької області про визнання неправомірною відмови у проведенні перерахунку і виплат підвищення до пенсії та зобовязання здійснити перерахунок та виплату підвищення до пенсії як «дитині війни» за період з 28.09.2010 року та довічно.

Ухвалою Дебальцевського міського суду Донецької області від 03 червня 2011 року позовні вимоги в частині періоду з 28 вересня 2010 року по 30 листопада 2010 року залишені без розгляду. Зазначена ухвала сторонами не оскаржувалась.

Постановою Дебальцевського міського суду Донецької області від 23 червня 2011 року позовні вимоги задоволені частково.

Визнано неправомірною бездіяльність відповідача щодо несплати підвищення до пенсії позивачу з 01.12.2010 року по 18.06.2011 року. Зобовязано відповідача здійснити нарахування та виплату на користь позивача підвищення до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, як дитині війни, з 01.12.2010 року по 18.06.2011 року з урахуванням фактично отриманих сум. В решті частини позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з судовим рішенням, позивачка подала апеляційну скаргу, в якій просила постанову суду скасувати та постановити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Судом першої інстанції справа розглянута в порядку скороченого провадження, тому відповідно до абз.4 частини восьмої статті 183-2 КАС України апеляційна скарга розглянута в порядку письмового провадження.

Перевіривши матеріали справи, вивчивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін, з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що позивач віднесений до категорії дітей війни, що підтверджується відповідним посвідченням.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», який набрав чинності з 01.01.2006 року, дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком. Водночас ст. 7 цього закону передбачено, що фінансове забезпечення соціальних гарантій, передбачених зазначеним законом, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007 р. внесено зміни до Закону України «Про соціальний захист дітей війни», зокрема статтею 6 вказаного Закону після внесення змін передбачалось, що дітям війни до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни.

Однак, рішенням Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22.05.2008 року положення пункту 28 розділу II «Внесення змін до деяких законодавчих актів України» Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007р. щодо внесення змін до Закону України «Про соціальний захист дітей війни» визнані такими, що не відповідають Конституції України.

Відповідно до положень ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 25, а у жінок - 20 років страхового стажу встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Законом України «Про встановлення прожиткового мінімуму та мінімальної заробітної плати» від 20 жовтня 2009 року за № 1646, встановлений прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність: з 1 листопада 2009 року - 573 гривень, з 1 січня 2010 року - 695 гривень, з 1 квітня - 706 гривень.

Статтею 52 Закону України «Про державний бюджет України на 2010 рік» № 2154 від 27 квітня 2010 р., встановлено прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність: з 1 січня - 695 гривень, з 1 квітня - 706 гривень, з 1 липня - 709 гривень, з 1 жовтня - 723 гривень, з 1 грудня - 734 гривень.

Оскільки норми наведених вище законів щодо спірних відносин не змінювалися з 22.05.2008 р., та відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», передбачено, що дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог позивача з 01.12.2010 року по 18.06.2011 року.

Крім того, приймаючи до уваги роз'яснення Вищого Адміністративного суду від 01.12.2009 року №1623/13/13-09 - нарахування та виплата дітям війни підвищення до пенсії або щомісячного грошового довічного утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, повинні здійснюватись відповідно до норм Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Що стосується позовних вимог за період з 28.09.2010 року по 30.11.2010 року, то суд першої інстанції вірно застосував до них вимоги ч. 2 ст. 99 КАС України відносно строків звернення до суду з огляду на приписи ч. 2 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України.

Крім того, колегія суддів відзначає, що в задоволенні позовних вимог позивача в частині зобовязання відповідача проводити виплати довічно суд першої інстанції вірно відмовив, оскільки Кодексом адміністративного судочинства передбачено відновлення лише порушеного права громадянина, а не того, яке може бути порушено в майбутньому.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та постанова прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду не вбачається.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 160, 167, 184, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Дебальцевського міського суду Донецької області від 23 червня 2011 року у справі № 2а-2699/11/0508 залишити без задоволення.

Постанову Дебальцевського міського суду Донецької області від 23 червня 2011 року у справі № 2а-2699/11/0508 за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в м. Дебальцеве Донецької області про визнання неправомірною відмови у проведенні перерахунку і виплат підвищення до пенсії та зобовязання здійснити перерахунок та виплату підвищення до пенсії як «дитині війни» залишити без змін.

Ухвала прийнята в порядку письмового провадження є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя І.В. Юрко

Судді А.А. Блохін

ОСОБА_3