Справа № 2а-13429/11/1370
Суддя: Заверуха Олег Богданович
Дата ухвалення: 2015-08-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2015 р. Справа № 30000/12/9104

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Заверухи О.Б.,

суддів - Гінди О.М., Качмара В.Я.,

за участю секретаря судового засідання Андрушківа І.Я.,

представника позивача Федорука В.В..,

представника відповідача Гладій О.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Львові на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 05 січня 2012 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Моршинський завод мінеральних вод «Оскар» до Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Львові про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В:

25.11.2011 року Приватне акціонерне товариство «Моршинський завод мінеральних вод «Оскар» звернулося до суду з позовом до Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Львові, в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення відповідача від 31.05.2011 року № /10790.

На обґрунтування позовних вимог зазначає, що віднесення спірної суми ПДВ до податкового кредиту є повністю правомірним, оскільки є належним чином оформлені податкові накладні, які повністю відповідають вимогам ст. 201 ПКУ та Порядку заповнення податкової накладної, затвердженого наказом ДПА України від 30.05.97 року № 165, податкові накладні підписані особою, що її оформила, та скріплені печаткою ПП «Тріумф ПАК» - постачальником, оформлені всі необхідні документи, які підтверджують реальність господарської операції.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 05 січня 2012 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Львові від 31.05.2011 року № /10790.

Постанова суду першої інстанції мотивована тим, що наявні в матеріалах справи докази повністю підтверджують обставини реальності господарської операції між позивачем та його контрагентом, а тому формування платником податків податкового кредиту за результатами такої господарської операції є правомірним.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, Спеціалізована державна податкова інспекція по роботі з великими платниками податків у м. Львові подала апеляційну скаргу, в якій просила оскаржувану постанову скасувати та прийняти нову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що оскаржувана постанова є незаконною та необґрунтованою, прийнята з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, Спеціалізованою державною податковою інспекцією по роботі з великими платниками податків у м. Львові з 12.05.2011 року по 01.06.2011 року проведено документальну позапланову невиїзну перевірку Приватного акціонерного товариства «Моршинський завод мінеральних вод «Оскар» з питань взаєморозрахунків з ТОВ «Лізоформ», ПП «Тріумф ПАК», ТОВ «Дукат УА» за лютий 2011 року та з ТОВ «Сіріус Екстружен» за січень, лютий 2011 року.

Перевіркою встановлено: порушення п.п.14.1.181, п.14.1 ст. 14, п. 198.2, п.198.3, п.198.6 ст. 198, п.201.1 ст. 200 Податкового кодексу України, встановлено завищення дозволеного податкового кредиту: в загальній сумі 71726,57 грн., втому числі: ПП «Тріумф ПАК» на суму 71726,57 грн., в рядку 10.1 декларації з ПДВ за період лютий 2011 року, заниження позитивного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду в сумі 71726,57 грн., що призвело до завищення зарахування від'ємного значення різниці поточного звітного періоду до складу податкового кредиту наступного звітного періоду в сумі 71726,57 грн.

За результатами даної перевірки складено Акт про результати перевірки №539/08-01/22415322 від 25.05.2011 року(а.с.11-24), на підставі якого відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 31.05.2011 року №/10790 про зменшення розміру від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 71726,58 грн.(а.с.28).

Відповідно до п. 185.1 ст. 185 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є операції платників податку з постачання товарів, послуг.

В розумінні пп. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України господарська діяльність - це діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Відповідно до п. 198.3 ст. 198 Податкового Кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари (роботи, послуги) та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Податковий кредит відповідно до п. 14.1.181 ст. 14 Податкового кодексу України визначається як сума, на яку платник податку має право зменшити податкове зобов'язання звітного періоду, визначена згідно з цим Законом.

Датою виникнення права платника податку на податковий кредит згідно з п. 198.2 ст. 198 Податкового кодексу України є дата здійснення першої з наступних подій: а) дата списання коштів з банківського рахунку платника податку в оплату товарів (робіт, послуг); б) дата отримання податкової накладної.

Відповідно до п. 201.1 ст. 201 цього Кодексу податкова накладна має містити: порядковий номер податкової накладної; дату її виписування, назву юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість; податковий номер платника податку (продавця та покупця); місце розташування юридичної особи або місце податкової адреси фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість; опис (номенклатуру) товарів (робіт, послуг) та їх кількість (обсяг, об'єм); повну назву отримувача; ціну продажу без врахування податку; ставку податку та відповідну суму податку у цифровому значенні; загальну суму коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку.

Відповідно до п. 201.6 ст. 201 цього Кодексу податкова накладна складається у, момент виникнення податкових зобов'язань продавця у двох примірниках. Оригінал податкової накладної надається покупцю, копія залишається у продавця товарів (робіт, послуг). Податкова накладна є звітним податковим документом і одночасно розрахунковим документом.

Згідно з п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України не дозволяється включення до податкового кредиту будь-яких витрат по сплаті податку, що не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями, а при імпорті робіт (послуг) - актом прийняття робіт (послуг) чи банківським документом, який засвідчує перерахування коштів в оплату вартості таких робіт (послуг).У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим підпунктом документами, платник податку несе відповідальність у вигляді фінансових санкцій, установлених законодавством, нарахованих на суму податкового кредиту, не підтверджену зазначеними цим підпунктом документами.

На підставі аналізу зазначених норм колегія суддів дійшла висновку, що формування суб'єктом господарювання податкового кредиту не може ставитись у пряму залежність від додержання податкової дисципліни третіми особами, а пов'язане з призначенням придбаних товарів (послуг) для використання у господарській діяльності та наявності податкової накладної (накладних).

Колегія суддів зазначає, що також необхідно встановити факт реальності господарських операцій, тобто фактичне поставлення товарів (послуг).

Разом з тим, якщо контрагент не виконав свого зобов'язання щодо сплати податку до бюджету, це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи. Зазначена обставина не є підставою для позбавлення платника податку права на формування валових витрат та податкового кредиту з податку на додану вартість у разі, якщо останній виконав усі передбачені законом умови щодо включення сум податку, сплачених ним в ціні придбаних товарів (робіт, послуг), до складу податкового кредиту та має всі документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту та валових витрат.

Наведене узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини у справі "БУЛВЕС" АД проти Болгарії" (заява № 3991/03), де Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 22 січня 2009 року зазначив, що платник податку не повинен нести наслідків невиконання постачальником його зобов'язань зі сплати податку і в результаті сплачувати ПДВ вдруге, а також сплачувати пеню. На думку Суду, такі вимоги стали надмірним тягарем для платника податку, що порушило справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту права власності.

Згідно з ст. 17 Закону України "Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

Отже, аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту.

При цьому необхідною умовою для віднесення сплачених (нарахованих) у ціні товарів сум податку на додану вартість до податкового кредиту є факт реальності придбання товарів, вартість яких відноситься до податкового кредиту з податку на додану вартість. Для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість витрати платника щодо сплати (нарахування) відповідної суми податку у складі ціни товару мають бути підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції та є підставою для формування податкового обліку платника податків.

З матеріалів справи слідує, що 31.12.2010 року між Приватним підприємством «Тріумф ПАК» (постачальник) та ПАТ «Моршинський завод мінеральних вод «Оскар» (покупець) було укладено договір поставки за № 6(а.с.66-72). ПП «Тріумф ПАК» здійснювало позивачу поставку стретч плівки.

Фактичне здійснення зазначених вище господарських операцій підтверджується дослідженими судом доказами, які надав позивач, а саме: договір поставки, податкові накладні, товаротранспортні накладні, платіжні доручення, видаткові накладні, прибуткові ордера, відомості обліку матеріалів по складу, журнал оприбуткування активів, відомості видачі активів, лімітно-забірні карти, калькуляції(а.с.38-52,75-242).

Як вбачається з наведених вище документів, всі вони відповідають вимогам до первинних документів, встановленим Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Крім того, виписані Приватним підприємством «Тріумф ПАК» позивачу податкові накладні не мали недоліків, а порядок їх заповнення відповідав чинному на момент їх видання законодавству.

Також колегія суддів враховує, що на момент здійснення господарських операцій з позивачем ПП «Тріумф ПАК» було зареєстроване у встановленому порядку, не виключене з ЄДРПОУ, перебувало на обліку в органах державної податкової служби та було зареєстроване платником податку на додану вартість.

Враховуючи наведені вище обставини, колегія суддів дійшла висновку, що на підставі належних, допустимих та достатніх доказів встановлено факти реального придбання ПАТ «Моршинський завод мінеральних вод «Оскар» зазначених вище товарів від ПП «Тріумф ПАК», підтвердження здійснення господарських операцій первинними документами, які відповідають вимогам законодавства, тому у податкового органу не було законних підстав для висновків про неправомірність формування позивачем податкового кредиту з податку на додану вартість по взаєморозрахунках з цим контрагентом за період, що перевірявся.

Щодо твердження відповідача про окремі недоліки товарно-транспортної накладної, то колегія суддів зауважує, що сама собою наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платників податків у зв'язку з його господарською діяльністю мали місце.

Отже відсутність товарно-транспортної документації або відсутність в перевізних документах певних відомостей при наявності інших первинних документів не може бути належним доказом відсутності факту реальності здійснених операцій.

Товарно-транспортні накладні не є єдиним та безумовним доказом, що підтверджує факт придбання або продажу товарно-матеріальних цінностей.

Відсутність таких документів у господарських операціях може бути прийнята судом як доказ недійсності угоди лише у випадку, якщо податковий орган доведе суду наявність наміру в обох сторін на укладання угоди з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави та суспільства.

Крім цього, відповідно до п. 1.1. Договору поставки від 31.12.2010 року №6 постачальник ПП «Тріумф пак» зобов'язується передавати(поставляти) в порядку, на умовах та в терміни, що передбачені вказаним Договором товари, матеріали в асортименті, кількості, якості та за цінами відповідно до Додатків та Додаткових угод, які є невід'ємними частинами Договору, а покупець ПАТ «Моршинський завод мінеральних вод «Оскар» зобов'язується прийняти цей товар і вчасно його оплатити в порядку і на умовах, передбачених вказаного Договору. Відтак, твердження відповідача про те, що відсутні докази, які б підтверджували фактичне отримання товару є помилковим, оскільки обов'язок поставки покладений на ПП «Тріумф пак».

Також, у додатку № 1 до договору поставки № 6 від 31.12.2010 року зазначено, що поставка товару здійснювалась на умовах DDP - склад покупця в редакції Інкотермс - 2000, відповідно позивач не несе витрати по транспортуванню та не втручається в господарську діяльність постачальника (ПП «Трумф пак») по вибору транспорту, форми та способу доставки товару.

Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, колегія суддів доходить висновку, що позивачем надано всі необхідні документи, які підтверджують отримання позивачем товару від вказаного підприємства та його використання в господарській діяльності позивача, що є належним підтвердженням реальності проведених позивачем господарських операцій та формування податкового кредиту за операціями з вказаним контрагентом.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржувану постанову слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 254 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Львові залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 05 січня 2012 року у справі № 2а-13429/11/1370 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: О.Б. Заверуха

Судді: О.М. Гінда

В.Я. Качмар