Справа № 2а-16320/10/2670
Суддя: Костенко Д.А.
Дата ухвалення: 2011-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

Іменем України

м. Київ

21 січня 2011 року 11:36 год. № 2а-16320/10/2670

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Костенка Д.А.,

при секретарі судового засідання Тимкович І.О.,

за участю представників: позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Приватного підприємства "Соломея 2005" (далі ПП "Соломея 2005") до Державної податкової інспекції у Дніпров-ському районі м. Києва (далі ДПІ) про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2010 року ПП "Соломея 2005" звернулося до суду з позовом, у якому, з урахуванням заяв про зміну позовних вимог від 19 листопада та 27 грудня 2010 року, про-сить визнати протиправними дії ДПІ з неприйняття податкової декларації з податку на додану вартість (далі ПДВ) за вересень 2010 року та податкової декларації з податку на прибуток за 9 місяців 2010 року, поданих ПП "Соломея 2005", і зобов'язати ДПІ визнати податкову декларацію з ПДВ за вересень 2010 року та податкову декларацію з податку на прибуток за 9 місяців 2010 року, поданих ПП "Соломея 2005", як податкову звітність.

На обґрунтування своїх вимог позивач зазначив наступне. 19 жовтня 2010 року служ-бовою особою ДПІ було відмовлено позивачу в прийнятті податкової з ПДВ за вересень 2010 року, у зв'язку з чим дана податкова декларація задана на пошту 19 жовтня 2010 року. Однак, ДПІ своїм листом від 29 жовтня 2010 року повідомила позивача про несвоєчасне подання податкової декларації. 1 листопада 2010 року службовою особою ДПІ відмовлено позивачу в прийнятті податкової декларації з податку на прибуток за 9 місяців 2010 року, у зв'язку з чим дана податкова декларація надіслана поштою. Проте ДПІ не визнала отриману податкову декларацію з податку на прибуток за 9 місяців 2010 року як податкову звітність.

На судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги, посилаючись на обставини, зазначені у позовній заяві та заявах про зміну позовних вимог.

Відповідач надав письмові заперечення, у яких зазначив про порушення ПП "Соломея 2005" строку подання податкової декларації з ПДВ за вересень 2010 рокую, тому дата її находження до ДПІ 21 жовтня 2010 року є датою її прийняття. Крім цього, зазначив, що доданий до податкової декларації лист не містив ознак заяви чи скарги на дії посадової особи, як передбачено законом.

Представник відповідача не визнала позов, посилаючись на зміст письмових запере-чень. Щодо податкової декларації з податку на прибуток за 9 місяців 2010 року представник відповідача обмежилася лише твердженням про невідповідність даної декларації вимогам п. 1.7 Порядку складення декларації з податку на прибуток підприємств, затвердженого наказом ДПА України від 29 березня 2003 року № 143, водночас не відповіла суду, які саме недоліки має невизнана податкова декларація.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення адміністративного позову, виходячи з такого.

19 жовтня 2010 року ДПІ відмовлено у прийнятті податкової декларації ПП "Соломея 2005" з ПДВ за вересень 2010 року, що підтверджується поясненнями представника позива-ча, заявою на ім'я керівника ДПІ від 19 жовтня 2010 року № 19/10, і не спростовувалося представником відповідача.

У цей же день, що підтверджується відбитками календарного штемпелю на описі вкладення у цінний лист, корінці повідомлення про вручення та квитанцією від 19 жовтня 2010 року № 9018, позивач здав на пошту дану податкову декларацію з описом вкладеного і повідомленням про вручення, до якої долучив заяву на ім'я керівника ДПІ від 19 жовтня 2010 року № 19/10, із зазначенням прізвища службової особи, яка відмовилася прийняти декла-рацію, і дати такої відмови.

Зазначена податкова декларація надійшла до ДПІ 21 жовтня 2010 року, що підтвер-джується повідомленням про її вручення.

Листом від 29 жовтня 2010 року № 30714/10/15411 ДПІ повідомила ПП "Соломея 2005" про несвоєчасне подання 21 жовтня 2010 року податкової декларації з ПДВ за вересень 2010 року, граничний термін подання якої 20 жовтня 2010 року.

Відповідно до пп. 4.1.2 п. 4.1 ст. 4 Закону України від 21 грудня 2000 року № 2181-III "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" (далі Закон № 2181-ІІІ) прийняття податкової декларації є обов'язком контролюючого органу. Податкова декларація приймається без попередньої перевірки зазначених у ній показників через канцелярію, чий статус визначається відповідним нормативно-правовим актом. Відмова службової (посадової) особи контролюючого органу прийняти податкову декларацію з будь-яких причин або висування нею будь-яких передумов щодо такого прийняття (включаючи зміну показників такої декларації, зменшення або скасування від'ємного значення об'єктів оподаткування, сум бюджетних відшкодувань, незаконного збільшення податкових зобов'язань тощо) забороняється та розцінюється як перевищення службових повноважень такою особою, що тягне за собою її дисциплінарну та матеріальну відповідальність у порядку, визначеному законом (абзац 1) Якщо службова (посадова) особа контролюючого органу порушує норми абзацу першого цього підпункту, платник податків зобов'язаний до закінчення граничного строку подання декларації надіслати таку декларацію поштою з описом вкладеного та повідомленням про вручення, до якої долучається заява на ім'я керівника відповідного контролюючого органу, складена у довільній формі, із зазначенням прізвища службової (посадової) особи, яка відмовилася прийняти декларацію, та/або із зазначенням дати такої відмови. При цьому декларація вважається поданою в момент її вручення пошті, а граничний десятиденний строк, встановлений для поштових відправлень пп. 4.1.7, не застосовується (абзац 2).

Як вбачається, на момент вирішення справи судом позивач скористався своїм правом та подав податкову декларацію з ПДВ за вересень 2010 року поштою, яка прийнята ДПІ, що свідчить про те, що негативні наслідки для позивача відпали. З огляду на це та враховуючи, що правомірність визначення відповідачем дня подачі позивачем податкової декларації не є предметом розгляду цієї справи, позовні вимоги у частині, яка стосується податкової декларації з ПДВ за вересень 2010 року, не підлягає задоволенню.

Разом з цим, суд вважає за необхідне зазначити, що позивачем повністю дотримано вимоги абзацу 2 пп. 4.1.2 п. 4.1 ст. 4 Закону № 2181-ІІІ і в межах граничного строку для подання податкової декларації з ПДВ за вересень 2010 року (до 20 жовтня 2010 року включ-но) здано її на пошту, а саме 19 жовтня 2010 року, до якої було додану складену в довільній формі заяву на дії службової особи ДПІ, тому цей день слід вважати днем подання подат-кової декларації до ДПІ. Доводи відповідача про те, що додана заява не містить ознак заяви чи скарги, передбаченої абзацом 2 пп. 4.1.2 Закону № 2181-ІІІ, суд помилковими і не приймає до уваги.

1 листопада 2010 року ДПІ відмовлено у прийнятті податкової декларації ПП "Соло-мея 2005" з податку на прибуток підприємств за 9 місяців 2010 року, що підтверджується поясненнями представника позивача, заявою на ім'я керівника ДПІ від 1 листопада 2010 року № 1/11, і не спростовувалося представником відповідача.

5 листопада 2010 року, що підтверджується відбитками календарного штемпелю на описі вкладення у цінний лист, корінці повідомлення про вручення і квитанцією від 5 листо-пада 2010 року № 0486, позивач здав на пошту дану податкову декларацію з описом вкла-деного і повідомленням про вручення, до якої долучив заяву на ім'я керівника ДПІ від 1 листопада 2010 року № 1/11, із зазначенням прізвища службової особи, яка відмовилася прийняти декларацію, і дати такої відмови.

Зазначена податкова декларація надійшла до ДПІ 8 листопада 2010 року, що підтвер-джується повідомленням про її вручення.

Листом від 10 листопада 2010 року № 32818/10/28-011 ДПІ повідомила ПП "Соломея 2005" про те, що податкова декларація з податку на прибуток підприємств за 9 місяців 2010 року не визнана як податкова звітність.

Рішення ДПІ мотивовано тим, що подана декларація не відповідає вимогам п. 1.7 Порядку складення декларації з податку на прибуток підприємств, затвердженого наказом ДПА України від 29 березня 2003 року № 143, відповідно до якого декларація заповнюється таким чином, що забезпечує вільне читання тексту (цифр) та збереження цих записів протягом установленого терміну зберігання звітності (друкованим способом, чорнильними або кульковими ручками у синьому або чорному кольорі); заповнення олівцем не допус-кається; У декларації не повинно бути підчисток, помарок, виправлень та дописок і закреслень (крім передбачених формою декларації); у декларації не повинні міститися текст або цифри, які неможливо прочитати внаслідок пошкодження аркушів, їх потертості, залиття чорнилом чи іншою рідиною.

Згідно із абзацом 5 пп. 4.1.2 п. 4.1 ст. 4 Закону № 2181-ІІІ податкова звітність, отримана контролюючим органом від платника податків як податкова декларація, що заповнена ним всупереч правилам, зазначеним у затвердженому порядку її заповнення, може бути не визнана таким контролюючим органом як податкова декларація, якщо в ній не зазначено обов'язкових реквізитів, її не підписано відповідними посадовими особами, не скріплено печаткою платника податків. У цьому випадку, якщо контролюючий орган звертається до платника податків з письмовою пропозицією надати нову податкову декларацію з виправленими показниками (із зазначенням підстав неприйняття попередньої), то такий платник податків має право:

- надати таку нову декларацію разом зі сплатою відповідного штрафу;

- оскаржити рішення податкового органу в порядку апеляційного узгодження.

Таким чином, законодавцем у спеціальній нормі встановлено підстави невизнання контролюючим органом податкової декларації платника, а також, визначено його право оскаржити таке рішення контролюючого органу в порядку апеляційного узгодження (в адміністративному та/або судовому порядку).

При цьому передумовою для визначення наявності законних підстав для невизнання контролюючим органом податкової декларації платника є недотримання/порушення плат-ником конкретних правил, визначених у затвердженому порядку її заповнення.

ДПІ у своєму рішенні не зазначено, а її представником у судовому засіданні не вказано, які саме реквізити чи відомості податкової декларації з податку на прибуток за 9 місяців 2010 року не відповідають п. 1.7 названого вище Порядку. Водночас, як вбачається із самої податкової декларації з податку на прибуток за 9 місяців 2010 року, копія якої міститься у справі, всі необхідні реквізити і дані зазначені друкованим способом чітко і без виправлень, підчисток, дописок тощо, а їх заповнення забезпечує вільне читання тексту (цифр) та збереження цих записів.

За таких обставин, суд вважає протиправним та необґрунтованим рішення ДПІ від 10 листопада 2010 року про невизнання податкової декларації ПП "Соломея 2005" з податку на прибуток підприємств за 9 місяців 2010 року.

Жодних доводів чи доказів зворотного відповідачем суду не представлено.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що рішення ДПІ від 10 листопада 2010 року про невизнання податкової декларації ПП "Соломея 2005" з податку на прибуток підприємств за 9 місяців 2010 року слід скасувати, а ДПІ слід зобов'язати прийняти дану декларацію.

При цьому суд зазначає, що позивачем дотримано вимоги абзацу 2 пп. 4.1.2 п. 4.1 ст. 4 Закону № 2181-ІІІ і в межах граничного строку для подання податкової декларації з податку на прибуток підприємств за 9 місяців 2010 року (до 9 листопада 2010 року включно) здано її на пошту, а саме 5 листопада 2010 року, тому саме цей день слід вважати днем подання податкової декларації до ДПІ.

Вирішуючи спір, суд виходить з того, що згідно із положеннями КАС кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідач повинен довести правомірність своїх рішень, дій чи бездіяльності якщо він заперечує проти позову.

Виходячи з меж позовних вимог та аналізу положень чинного (на момент виникнення спору) законодавства, з огляду на викладені вище факти і мотиви, враховуючи приписи ст.ст. 6, 19 Конституції України і ст. 2 КАС, адміністративний позов підлягає частковому задоволенню, а саме оскаржуване рішення ДПІ від 10 листопада 2010 року про невизнання податкової декларації ПП "Соломея 2005" з податку на прибуток підприємств за 9 місяців 2010 року підлягає скасуванню, а податкова декларація прийняттю.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 9, 11, 14, 70, 71, 76, 79, 86, 158163 КАС, суд

п о с т а н о в и в:

1. Задовольнити адміністративний позов Приватного підприємства "Соломея 2005" частково.

2. Скасувати рішення Державної податкової інспекції у Дніпровському районі м. Києва від 10 листопада 2010 року про невизнання податкової декларації Приватного підприємства "Соломея 2005" з податку на прибуток підприємств за 9 місяців 2010 року.

3. Зобов'язати Державну податкову інспекцію у Дніпровському районі м. Києва прийняти податкову декларацію Приватного підприємства "Соломея 2005" з податку на прибуток підприємств за 9 місяців 2010 року.

4. Відмовити в задоволенні іншої частини позовних вимог.

5. Присудити на користь Приватного підприємства "Соломея 2005" судові витрати (державне мито) у розмірі 1,70 грн. з Державного бюджету України.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду в порядку та строки, встановлені ст.ст. 185-187 КАС. Апеляційна скарга на постанову подається до протягом 10 днів з дня отримання її копії.

Суддя Д.А. Костенко