Справа № 804/6652/15
Суддя: Білак С.В.
Дата ухвалення: 2015-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Суддя-доповідач - Білак С.В.
Головуючий у 1 інстанції - Борисенко П.О.
ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

"16" вересня 2015 р.справа № 804/6652/15
Приміщення суду за адресою: м. Дніпропетровськ, проспект імені Газети «Правда», 29

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Білак С.В., суддів: Шальєвої В.А. Олефіренко Н.А. , розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Нікопольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 липня 2015 р. у справі №804/6652/15 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Нікопрогресбуд" до Нікопольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про скасування податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Нікопрогресбуд" звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Нікопольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про скасування податкових повідомлень - рішень від 28.04.2015 року № та № .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржувані податкові повідомлення - рішення є протиправними та такими, що підлягають скасуванню, оскільки вони були прийняті всупереч нормам діючого законодавства, а висновки, зазначені у акті перевірки є суб'єктивною думкою податкового органу і не ґрунтуються на вимогах закону.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 липня 2015 р. адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Нікопольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області від 28.04.2015 року № про зменшення від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 139 884,00 грн. за січень 2015 року.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Нікопольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області від 28.04.2015 року № про визначення грошового зобов'язання з податку на додану вартість у сумі 8 342,59 грн. та за штрафними санкціями у сумі 4171,30 грн.

Присуджено Товариству з обмеженою відповідальністю "Нікопрогресбуд" здійснені ним документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету на суму 304,81 грн.

Відповідач з постановою суду першої інстанції не погодився, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне та не всебічне з'ясування обставин в адміністративній справі просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що посадовими особами відповідача було проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ "Нікопрогресбуд" з питань дотримання вимог податкового законодавства по господарським операціям з постачальниками ТОВ фірма "Модем ЛТД", ТОВ "ТПК Агроінтекс", ТОВ "Буд - Інсайт" за період з 01.12.2014 року по 31.01.2015 року та подальшої реалізації придбаних товарів (робіт, послуг) у фактичних періодах їх здійснення, за наслідками якої складено акт перевірки № 1126/04-07-22-04/34124403 від 07.04.2015 року, на підставі якого податковим органом винесені оскаржувані податкові повідомлення - рішення.

Відповідач зауважив, що за результатами аналізу товарно-транспортних накладних встановлено їх невідповідність вимогам чинного законодавства України, а саме: не всі графи ТТН заповнені, не вказана інформація щодо операцій навантаження та розвантаження, підпис відповідальної особи. Окрім того до перевірки не надано ТТН згідно податкової накладної №105 від 29.01.2015 року.

Посилався на відсутність трудового персоналу контрагентів позивача, що свідчить про відсутність фізичних можливостей для здійснення господарської діяльності.

Крім того, згідно договорів поставки №08/02/15 від 20.01.2015 року та №09/02/15 від 20.01.2015 року, товар постачається ну мовах поставки EXW - склад постачальника, проте інформація щодо розміщення складу постачальника за зазначеною в договорах адресою відсутня. Основним видом діяльності ТОВ «ТПК АГРОІНТЕКС» є оптова торгівля побутовими електротоварами й електронною апаратурою побутового призначення, тоді як відповідно до податкових накладних позивачу постачались товари, що не пов'язані з господарською діяльністю контрагента (підшипники, диски, колесо, електродвигун тощо).

Зауважив, що основним видом діяльності ТОВ «БУД-ІНСАЙТ» є оптова торгівля деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічним обладнанням, а на адресу позивача, відповідно до акту приймання виконаних робіт були надані роботи, послуги з внутрішніх ремонтних робіт в будівлі АПК.

Наведені факти свідчать про відсутність факту реального здійснення господарської діяльності, а надані позивачем первинні документи лише фіксують господарські операції з вказаними контрагентами.

Особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, належним чином були повідомлені про дату, час і місце судового засідання. Відповідно до п.2 ч.1 ст. 197 КАС України, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції необхідно залишити без змін з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, у період з 25.03.2015 року по 31.03.2015 року посадовими особами відповідача було проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ "Нікопрогресбуд" з питань дотримання вимог податкового законодавства по господарським операціям з постачальниками ТОВ фірма "Модем ЛТД", ТОВ "ТПК Агроінтекс", ТОВ "Буд - Інсайт" за період з 01.12.2014 року про 31.01.2015 року та подальшої реалізації придбаних товарів (робіт, послуг) у фактичних періодах їх здійснення, за наслідками якої складено акт перевірки № 1126/04-07-22-04/34124403 від 07.04.2015 року, висновками якої не підтверджено реальність здійснення господарських відносин позивача із ТОВ "ТПК Агроінтекс", ТОВ "Буд - Інсайт", їх вид, обсяг, якість та розрахунки за січень 2015 року та встановлено порушення ст.ст. 185, 188, 198, 201 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість за перевіряємий період на загальну суму 148 226 грн. 59 коп.

28.04.2015 року на підставі висновків перевірки податковим органом винесені податкові повідомлення - рішення:

- № , яким зменшено від'ємне значення суми податку на додану вартість у розмірі 9884 грн. за січень 2015 року;

- № , яким визначено грошове зобов'язання з податку на додану вартість у сумі 8342 грн. 59 коп. та застосовані штрафні (фінансові) санкції в сумі 4171 грн. 30 коп.

З матеріалів справи вбачається, що у період, який перевірявся, ТОВ "Нікопрогресбуд" мало взаємовідносини з ТОВ "ТПК Агроінтекс" на підставі договору поставки №08/02/15 від 20.01.2015 року та договору поставки № 09/02/15 від 20.01.2015 року.

Реальність вчинення господарських операцій згідно вищевказаних договорів підтверджується наступними первинними документами: податковими накладними №119 від 30.01.2015 року, №105 від 29.01.2015 року; видатковими накладними: №119 від 30.01.2015 року, №105 від 29.01.2015 року; товарно - транспортною накладною №119 від 30.01.2015 року, подорожнім листом від 30.01.2015 року, рахунками на оплату №119 від 30.01.2015 року, №105 від 29.01.2015 року, специфікацією №1 до договору поставки №09/02/15 від 20.01.2015 року .

Розрахунки між підприємствами згідно вищевказаних договорів проведені повністю у безготівковій формі, що підтверджується платіжними дорученнями: від 23.02.2015 року №2963, від 20.03.2015 року №3072, від 31.03.2015 року №3154; від 31.03.2015 року №3153.

Товари придбані у ТОВ "ТПК Агроінтекс" за договорами поставки: №8/02/15 та №09/02/15 від 20.01.2015 року, були оприбутковані позивачем в Дт рах. 20 "Виробничі запаси" в сумі 415645 грн. з метою подальшого використання у власній господарській діяльності.

Також, у перевіряємий період позивач мав господарські взаємовідносини з ТОВ "Буд - Інсайт" на підставі договору підряду №181/05/14 від 03.12.2014 року.

Реальність вчинення господарських операцій згідно вищевказаних договорів підтверджується наступними первинними документами: податковою накладною №333 від 30.01.2015 року, розрахунком на оплату №333 від 30.01.2015 року, локальним кошторисом на будівельні роботи, актом приймання виконаних будівельних робіт за січень 2015 року, розрахунками загальновиробничих витрат до локального кошторису та акту, довідкою про вартість виконаних будівельних робіт за січень 2015 року, підсумковою відомістю ресурсів,

Розрахунки між підприємствами згідно вищевказаних договорів проведені повністю у безготівковій формі, що підтверджується платіжними дорученнями: від 23.02.2015 року №2964, від 26.03.2015 року №1083, від 26.03.2015 року №3120, від 27.03.2015 року №3131.

З матеріалів справи вбачається, що договір підряду №181/05/14 від 03.12.2014 року був укладений на виконання внутрішніх ремонтних робіт в будівлі АПК, яка належить позивачу згідно договору купівлі-продажу від 26.05.2006 року. Отже, внутрішні ремонтні роботи були придбані позивачем у ТОВ "Буд - Інсайт" для власної будівлі адміністративно-виробничого комплексу, а тому, використані позивачем у власній господарській діяльності.

Згідно з п.п. 14.1.181 пункту 14.1 статті 1 розділу І Податкового кодексу України, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V Кодексу.

Згідно з пунктом 198.3 статті 198 розділу V Податкового кодексу України, податковий кредит звітного періоду визначається, виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

- придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

При цьому, датою виникнення права платника податку на формування податкового кредиту відповідно до пункту 198.2 статті 198 розділу V Кодексу вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

- дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Платник податків не має права відносити до податкового кредиту суми податку, сплачені (нараховані) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу (пункт 198.6 статті 198 розділу V Кодексу).

У разі, коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеним цим підпунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу (абзац другий пункту 198.6 статті 198 розділу V Кодексу).

Отже, аналіз вищевказаних норм податкового законодавства свідчить про те, що право платника податку на податковий кредит виникає в періоді, в якому відбулося придбання товарів (робіт/послуг) або зроблена попередня оплата, але це право повинно бути підтверджене належним чином оформленою податковою накладною.

Відповідно до п.201.1 ст.201 Податкового кодексу України вказано, що платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну.

Згідно з п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

За правилами п. 201.4 ст.201 Податкового кодексу України встановлено, що податкова накладна виписується у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Оригінал податкової накладної видається покупцю, копія залишається у продавця товарів/послуг.

Відповідно до п.п. 201.6 та 201.8 ст.201 Податкового кодексу України податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця. Право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу

Виходячи із приписів вищевказаних норм Податкового кодексу України, податкова накладна є документом, який підтверджує фактичну сплату покупцем податку на додану вартість у ціні товару, та надає право на формування податкового кредиту платника податків-покупця. Лише придбання товарів (послуг, робіт), які не призначаються для їх використання в господарській діяльності платника податку, відсутність податкової накладної та складання податкової накладної особою, що не зареєстрована як платник ПДВ, позбавляють платника податку права на включення до податкового кредиту сплачених (нарахованих) сум податків у звітному періоді у зв'язку з придбанням товарів (робіт, послуг), вартість яких відноситься до складу валових витрат.

З акту перевірки позивача та доводів апелянта наведених у апеляційній скарзі вбачається, що відповідачем в ході перевірки були досліджені первинні документи, якими оформлювалось виконання умов договорів укладених позивачем з наведеними контрагентами.

Первинні документи, копії яких були надані до суду містять назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; особистий підпис особи, яка брала участь у здійсненні господарської операції; первинні документи виписані реально існуючими на час вчинення угоди суб'єктами права.

Докази підробки документів або складання фіктивних документів на підтвердження здійснених позивачем господарських операцій в матеріалах справи відсутні.

Тобто, надані до суду первинні бухгалтерські документи по формі та за змістом відповідають вимогам Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність" та Положенню про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, а тому є належними та допустимими доказами реальності вчинення господарських операцій.

З матеріалів справи вбачається, що позивач сформував податковий кредит на підставі належно оформлених податкових накладних, виданих йому контрагентами у перевіряємому періоді.

При цьому, податковим органом не надано доказів того, що на момент здійснення господарської операції контрагенти позивача - ТОВ "ТПК Агроінтекс", ТОВ "Буд - Інсайт", не були зареєстровані як платники податку на додану вартість.

Підставою для висновків акту перевірки № 1126/04-07-22-04/34124403 від 07.04.2015 року про нереальність господарських операцій позивача були відомості про контрагентів позивача - відсутність трудових ресурсів, неподання податкової звітності, відсутність інформації щодо адреси складу контрагента, тощо.

Проте суд вважає, що така позиція не є аргументованою та не може бути доводом неможливості виконання зобов'язань за договором, оскільки на позивача не покладено обов'язку, як і реальної можливості та право перевіряти кількість робітників, наявність транспорту, або інших засобів, складських приміщень та інших необоротних активів у контрагентів, а відтак відсутня залежність правомірності формування податкового кредиту від таких відомостей про контрагентів.

Суд зазначає, що з урахуванням статті 61 Конституції України передбачено індивідуальний характер відповідальності, яка розповсюджується в тому числі і у вигляді персональної відповідальності кожного платника за ведення податкового обліку.

Згідно пункту 36.1 статті 36 Податкового кодексу України податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Пунктом 36.5 даної статті встановлено, що відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов'язку несе платник податків, крім ви падків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи.

Якщо податковим органом встановлено нена лежне виконання контрагентом позивача своїх податкових обов'язків, відповідальність за їх невиконання або неналежне виконання повинно нести саме це підприємство.

При цьому колегією суддів встановлено, що на момент укладення угод та вчинення господарських операцій контрагенти позивача були зареєстровані як юридична особа та як платники податку на додану вартість, відтак перепон з приводу укладення, а також виконання будь-яких господарських договорів з ними, а надалі і включення до складу витрат для цілей оподаткування податком на додану вартість за такими договорами у позивача не було.

Окрім того, позивачем використано отримані товари та результати робіт, виконаних підрядником, у своїй господарській діяльності. Всі ці операції знайшли своє відображення у бухгалтерському обліку позивача.

Щодо посилання відповідача на невідповідність товарно - транспортних накладних вимогам чинного законодавства, колегія суддів зазначає наступне.

Товарно-транспортна накладна не може бути первинним документом, який підтверджує здійснення господарської операції з поставки товарів та, відповідно, набуття права власності на нього, оскільки не відображає відомості про господарську операцію з поставки товару, а відображає відомості про господарську операцію перевезення.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач надав усі підтверджуючі документи, що засвідчують факт виконання укладених між ним та ТОВ "ТПК Агроінтекс", ТОВ "Буд - Інсайт" договорів.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Факт реальності здійснення господарських операцій вчинених між позивачем та ТОВ "ТПК Агроінтекс", ТОВ "Буд - Інсайт" апелянтом не спростовано, правомірність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень не доведено.

З огляду на вищенаведене колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог.

Відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування рішення є порушення судом норм матеріального чи процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції було допущено неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Судова колегія дійшла висновку про те, що підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні, а тому відхиляє апеляційну скаргу і залишає судове рішення без змін.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 160, 167, 184, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Нікопольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області - залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 липня 2015 р. у справі №804/6652/15 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Нікопрогресбуд" до Нікопольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про скасування податкових повідомлень-рішень - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь в справі, та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя С.В. Білак

Судді Н.А.Олефіренко

В.А. Шальєва