Справа № 22-а-21669/11
Суддя: Голуб С. А.
Дата ухвалення: 2011-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Апеляційний суд Київської області
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2011року м. Київ

Колегія судців судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Г оловуючого судці: Воробйової Н.С.

суддів: Коцюрби О.П., Голуб С.А.

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні апеляційного суду Київської області адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України у Таращанському районі на рішення Таращанського районного суду Київської області від 17 вересня 2010 року по адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у Таращанському районі про зобовязнання провести перерахунок пенсії,

ВСТАНОВИЛА:

В вересні 2010 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України у Таращанському районі та зазначав, що він є інвалідом II групи внаслідок захворювання, повязаного з наслідками ліквідації аварії на ЧАЕС. Вказувала на те, що отримує державну та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоровю, у значно меншому розмірі ніж передбачено ст.50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Вважав, що такими діями відповідача порушуються норми вказаного ну та його конституційні права. Просив суд визнати дії відповідача - Управління Пенсійного фонду України у Таращанському районі неправомірними та зобовязати здійснити перерахунок та виплату основної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю.

Крім того, йому як непрацюючому пенсіонеру, який проживає в зоні посиленого радіологічного контролю, відповідно до ст.39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» щомісяця до пенсії повинні проводити доплату в розмірі однієї мінімальної заробітної плати.

Рішенням Таращанського районного суду Київської області від 17 вересня 2010 року позовні вимоги задоволені. Визнано неправомірною відмову відповідача щодо проведення перерахунку та виплати ОСОБА_1 державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю згідно ст.39, 50 та ч.4 ст.54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком в розмірі 75 % від мінімальної г тії за віком, та провести перерахунок та виплату додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю. Зобовязано Управління ПФУ у Таращанському районі здійснити перерахунок пенсії позивачу згідно ст.ст.39, 50, 54 ч.4 цього Закону за період з 08.09.2007 року по 31.12.2007 року та 22.05.2008 року з урахуванням фактично виплачених сум.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду, управління Пенсійного фонду України у Таращанському районі подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову. В своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на незаконність, необґрунтованість та необєктивність рішення суду, неповне зясування всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, порушення норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування судового рішення.

Заслухавши судцю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційних скарг, колегія г ців вважає, що апеляційні скарги УПФ України у Таращанському районі не підлягає задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1. є постраждалим від аварії на ЧАЕС 1 категорії та Крім цього, позивач є непрацюючим пенсіонером, постійно проживає у зоні посиленого!/^ Радіологічного контролю та одержує пенсію, яка призначена відповідно до ст.39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», але не у Ш повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, шо постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", громадянам, які працюють на територіях Радіоактивного забруднення, провадиться оплата в таких розмірах: - у зоні посиленого В радіоекологічного контролю - одна мінімальна заробітна плата.

Пенсії непрацюючим пенсіонерам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення,

В підвищуються у розмірах, встановлених ч. 1 ст. 39 вищезазначеного Закону (ч. 2 ст. 39 Закону України 1 "Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи").

Судом першої інстанції було встановлено, що відповідачем виплачувалась доплата до пенсії В відповідно до вимог постанови КМ України № 836 "Про компенсаційні виплати особам, які І постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в розмірі 5,20 гри.

Відповідно до ст.49 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали і; внаслідок Чорнобильської катастрофи", пенсії особам, віднесеним до категорій 1,2,3,4,т всановлююгься у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров»ю, яка |Ч»»ризначається після виникнення права на державну пенсію.

Згідно ч.І. ст.50 Закону особам, віднесеним до категорії II, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров»ю, у розмірі інвалідам другої групи - 75 % мінімальної пенсії за віком. Ця додаткова пенсія відповідно до положень ст.53 цього Закону виплачується повністю незалежно від заробітку, пенсії чи іншого доходу.

В ч. 4 ст. 54 цього Закону передбачено, що в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено звязок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими по другій групі інвалідності 8 мінімальних пенсій за віком.

ОСОБА_1 оспорюючи дії відповідача вважав, що він отримував доплату значно нижчу, ніж це передбачено ч. 2 ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали наслідок Чорнобильської катастрофи" у звязку з чим звернувся д0 суду за захистом своїх прав, "»також вважав, що він отримував пенсію та додаткову пенсію значно нижчу, ніж це передбачено ст. 50 та 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у звязку з чим звернувся до суду за захистом своїх прав.

При винесенні оскаржуваного рішення суд першої інстанції правомірно прийшов до висновку, що постанова КМ України № 836 "Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", суперечить вимогам ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", з огляду на наступне.

Відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" дію положень ст.

39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" на 2007 рік були призупинені в частині виплати компенсацій і допомоги ' розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати.

Згідно з рішенням Конституційного суду України від 09 липня 2007 року за № 6 - рп визнано неконституційними деякі положення Законів України "Про державний бюджет на 2007 рік", зокрема п. 28 розділу 2 зазначеного Закону, яким було призупинено дію ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в частині виплати компенсацій і допомоги у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати.

Також суд першої інстанції прийшов до висновку про порушення відповідачем норм ст. 50 та 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Колегія суддів вважає зазначений висновок суду першої інстанції законним та обгрунтованим.

Статтею 19 ч.2 Конституції України органи державної влади та органи місцевого ^ Самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При винесенні оскаржуваного рішення суд першої інстанції, виходячи з пріоритетності законів6'''"' «І, і підзаконними актами, правомірно прийшов до висновку, що постанова КМ України № 1 віп Вз 01.2002 року "Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету" . суперечить Вимогам ст. 50 та 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, що постраждати Унаслідок Чорнобильської катастрофи, оскільки істотно звужує обсяг встановлених законом прав.

Також суд першої інстанції правильно не взяв до уваги посилання відповідача на те, що порядок Вичисления пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у звязку з Втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається КМ України, оскільки ¦надання законодавцем такого права КМ України не означає, що останній встановлюючи такий ¦порядок, може допустити звуження змісту та обсягу прав позивача, встановленого цим же Законом.

Тобто, КМ України повинен був встановити зазначений порядок, не порушуючи положень ¦ цього Закону, в тому числі й інших законів, якими встановлено розмір мінімальної пенсії за віком, ¦розмір якої визначається лише за правилами, передбаченими ч. 1 ст. 28 Закону України «Про В загальнообовязкове державне пенсійне страхування» і іншого нормативно-правового акта, який би і визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

Згідно з рішенням Конституційного суду України від 22 травня 2008 року за № 10 - рп визнано «^конституційними деякі положення Законів України "Про державний бюджет на 2008 рік", зокрема ж п. 28 розділу 2 зазначеного Закону, яким було внесено на 2008 рік зміни до ст. 50 та 54 Закону Щ України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської ! катастрофи" в частині визначення розміру пенсії та додаткової пенсії по другій групі інвалідності повязаної з впливом аварії на ЧАЕС.

Рішення Конституційного суду є обовязковим до виконання на всій території України.

Крім того, відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 1 листопада 1996 року N 9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя", судам необхідно виходити з того, що нормативно-правові акти будь-якого державного чи іншого органу (акти Президента України, постанови Верховної Ради України, постанови і розпорядження Кабінету Міністрів України, нормативно-правові акти Верховної Ради Автономної Республіки Крим чи рішення Ради міністрів гвтономної Республіки Крим, акти органів місцевого самоврядування, накази та інструкції міністерств і відомств, накази керівників підприємств, установ та організацій тощо) підлягають оцінці на відповідність як Конституції, так і закону.

Якщо при розгляді справи буде встановлено, що нормативно-правовий акт, який підлягав застосуванню, не відповідає чи суперечить законові, суд зобов'язаний застосувати закон, який регулює ці правовідносини.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 13 червня 2007 року № 8 "Про незалежність судової влади" зазначено, що відповідно до статей 8 та 22 Конституції України не підлягають застосуванню судами закони та інші нормативно-правові акти, якими скасовуються конституційні права і свободи людини та громадянина, а також нові закони, які звужують зміст та обсяг встановлений Конституцією України і чинними законами прав і свобод (абз. 1 п. 19).

Відповідно до положень Конституції України, найвищою соціальною цінністю в Україні є людина 4її права і свободи та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, а їх утвердження забезпечення є головним обов'язком держави (ст.З), права і свободи людини є невідчужуваними т: непорушними (стаття 21), їх зміст і обсяг при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинни: законів не може бути звужений (стаття 22).

Зупинення дії положень законів, якими визначено права і свободи громадян, їх зміст та обсяг, обмеженням прав і свобод і може мати місце лише у випадках, передбачених Основним Законої України (лише в умовах воєнного або надзвичайного стану на певний строк).

Окрім того, встановлений ч. 2 ст. 95 Конституції України, ч. 2 ст. 38 Бюджетного Кодексу перелі правовідносин, які регулюються Законом про Державний бюджет України, є вичерпним, а тому це закон не може скасовувати чи змінювати обсяг прав і обов'язків, пільг, компенсацій і гаранті -передбачених іншими законами України, зокрема Законом України "Про статус і соціальний стат; громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та не може будь-яким чине змінювати визначене іншими законами України правове регулювання суспільних відносин. Колегія судців вважає, що суд першої інстанції зробив правильний висновок щодо того, позивач має право на перерахунок розміру пенсії та додаткової пенсії як інвалід II групи, захворювщ ої повязане з впливом аварії на ЧАЕС та непрацюючий пенсіонер, який проживає у зоні посиленого радіологічного контролю за період 08.09.2007 року по 31.12.2007 року та 22.05.2008 року з урахуванням фактично виплачених сум.

Виходячи з вищенаведеного, колегія судців дійшла висновку, що судом першої інстанції правил встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

За таких підстав апеляційна скарга управління Пенсійного фонду України у Таращанському районі на рішення Таращанського районного суду Київської області від 17 вересня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у І ¦

Таращанському районі про зобовязання провести перерахунок пенсії не підлягає задоволенню,а рішення суду першої інстанції - залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 198,200,205,206 КАС України, колегія судців, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у Таращанському районі - залишити без задоволення.

Постанову Таращанського районного суду Київської області від 17 вересня 2010 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційної інстанції набирає законної сили відповідно до частини 5 статті 254 КАС України та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Г оловуючий:

Судді: