Справа № 2а-10/10
Суддя: Дякович В.П.
Дата ухвалення: 2012-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2012 р. Справа № 25954/12

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Дяковича В.П.,

суддів Обрізко І.М., Яворського І.О.,

з участю секретаря судового засідання Дембіцької Х.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Герцаївського районного суду Чернівецької області від 20 квітня 2010 року у справі № 2а-10/10/2402 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Герцаївського району Чернівецької області про скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до ОСОБА_2 сільської ради Герцаївського району Чернівецької області, яким просила визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 08.03.2000 року «Про внесення змін в рішення виконавчого комітету сільської ради від 20.03.1997 року № 3 «Про розгляд заяв громадян с. Петрашівка по приватизації присадибних ділянок» в частині надання у приватну власність гр. ОСОБА_3, яка проживає в с. Петрашівка сільської ради Герцаївського району Чернівецької області земельної ділянки в розмірі 0,25 га для обслуговування житлового будинку.

Постановою Герцаївського районного суду Чернівецької області від 20 квітня 2010 року в позові відмовлено повністю. Постанова мотивована тим, що рішення Герцаївського районного суду від 24.01.2008 року, яким позивач визнана власником домогосподарства (особовий рахунок № 561) і на яке вона посилається у своїй позовній заяві, скасовано ухвалою Герцаївського районного суду від 28.07.2009 року за нововиявленими обставинами, а рішенням цього ж суду від 08.12.2009 року позивачу в позові про визнання право власності на житловий будинок відмовлено. Посилання позивача на те, що їй для обслуговування житлового будинку, надано 0,15 га. землі спростовується копією паспорта на перестройку земельної ділянки (забудовник ОСОБА_4А.) згідно якого площа для будівництва складає 0,08 га. Згідно довідки ОСОБА_2 сільської ради від 05.05.2008 року № 1043 земельна ділянка, яка закріплена за ОСОБА_1 складає 0,47 га., із них 0,09 га. для обслуговування житлового будинку і 0,37 га. для ведення селянського господарства. Тому рішення ОСОБА_2 сільської ради від 08.03.2000 року про передачу у власність ОСОБА_5 земельної ділянки не порушує її право на земельну ділянку.

Постанову в апеляційному порядку оскаржила позивач, вважає, що постанова прийнята при неповному з'ясуванні судом обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, висновки суду не відповідають обставинам справи. Просить постанову скасувати та прийняти нову, якою позов задовольнити повністю. На обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що суд не дослідив і врахував той факт, що з 1987 року відповідно до особового рахунку погосподарських книг у користуванні членів господарства, головою якого був її покійний чоловік ОСОБА_4, перебувала земельна ділянка площею 0,15 га відведена під будівництво. Згодом їм була надана земельна ділянка для ведення особистого підсобного господарства. Згідно записів у господарських книгах у її користуванні перебуває 0,50 га, в тому числі для будівництва та обслуговування будинку та господарських будівель 0,25 га. Судом не надано оцінки тому, що в користуванні ОСОБА_3 з 1992 року перебувала земельна ділянка розміром 0,43 га, однак незаконно за рахунок її землі оскаржуваним рішенням в приватну власність ОСОБА_3 передана земельна ділянка розміром 0,54 га, в результаті чого у її користуванні залишилось 0,09 га для обслуговування житлового будинку замість 0,15 га, якими її сімя користувалася більше ніж 20 років і відповідно до ч. 1 ст. 119 Земельного кодексу України вона може звернутися до органу державної влади або органу місцевого самоврядування з клопотанням про передачу земельної ділянки у власність або надання у користування (набувальна давність). Суд не дослідив протоколу узгодження меж, який вона ніколи не підписувала та відмовив в клопотанні про витребування його із ОСОБА_2 сілької ради для дослідження в суді. Вона сплачувала державні внески за користування земельною ділянкою в розмірі 0,50 га і ніхто її не повідомив, що вона повинна сплачувати кошти за 0,47 га, однак суд цього до уваги не було взяв і відмовив у клопотанні про приєднання квитанцій до матеріалів справи в якості доказів. Отримати Державний акт на земельну ділянку площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель за наявності площі 0,09 га неможливо і суперечить ст.121 Земельного кодексу України. 0,06 га земельної ділянки, яка перебувала у її користуванні оскаржуваним рішенням відповідача було незаконно без її згоди і відома передано ОСОБА_3, тому Державний акт на право власності на землю виданий ОСОБА_3 в цій частині повинен бути визнаний недійсним. Коли існувало оскаржуване рішення їй видавались витяги з погосподарської книги № 6 виконавчого комітету ОСОБА_2 сільської ради від 27.11.2007 року № 1485, згідно якого за господарським номером № 561 рахується земельна ділянка у розмірі 0,50 га землі, з якої 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та 0.25 га для ведення особистого селянського господарства, рішення ОСОБА_2 сільської ради від 14.12.2007 року, згідно якого їй безоплатно у власність передана земельна ділянка загальною площею 0,50 га та дозволено виготовити державний акт на право власності на землю і встановити межі земельної ділянки в натурі, однак судом цього не було взято до уваги. Крім того, оскаржуване рішення ОСОБА_2 сільської ради, було прийняте 8 березня, тобто святковий день і в цей день не могла відбутись сесія сільської ради. ОСОБА_3 з 2001 по 2005 рок користувалась земельною ділянкою площею 0,10 га для будівництва та обслуговування будинку, що підтверджується копією з особового рахунку по її господарству, а у державному акті її присадибна ділянка займає площу 0,2490 га. Судом не врахована ст. 7 Перехідних положень Земельного кодексу України, згідно з яким громадяни та юридичні особи, що одержали у власність у тимчасове користування, в тому числі на умовах оренди, земельні ділянки у розмірах, що буди передбачені раніше діючим законодавством, зберігають право на ці ділянки.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та представника позивача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити з наступних підстав.

Рішенням ОСОБА_2 сільської ради Герцаївського району Чернівецької області від 14.12.2007 року № 07-11/2007 «Про передачу земельних ділянок у власність громадянам ОСОБА_2 сільської ради» ОСОБА_1 надано у безоплатну власність земельну ділянку площею 0,50 га, із них 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку і 0,25 га для ведення особистого селянського господарства.

Однак рішенням ОСОБА_2 сільської ради Герцаївського району Чернівецької області від 04.12.2009 року № 10-15/08 зазначене вище рішення скасоване. Зазначене рішення прийняте на підставі інформації землевпорядника та депутатів сільської ради та акту замірів земельної ділянки, що належала гр. ОСОБА_6, який помер18.06.2007 року, та його сім'ї, в результаті яких встановлено, що фактично сім'я користується земельною ділянкою у розмірі 0,47 га, з якої 0,09 га для будівництва та обслуговування житлового будинку і 0,38 га для ведення особистого селянського господарства.

Зазначене рішення є чинним, у встановленому порядку не скасоване і не змінене.

Відповідно до п. 1 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 16.04.2009 року № 7-рп/2009 у справі № 1-9/2009 в аспекті конституційного подання положення частини другої статті 19, статті 144 Конституції України, статті 25, частин першої, десятої статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21 травня 1997 року N 280/97-ВР (з наступними змінами) стосовно права органу місцевого самоврядування скасовувати свої раніше прийняті рішення та вносити до них зміни необхідно розуміти так, що орган місцевого самоврядування має право приймати рішення, вносити до них зміни та/чи скасовувати їх на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Колегія суддів не приймає посилання позивача на записи в погосподарських книгах, що в її користуванні перебувала земельна ділянка площею 0,50 га, із них 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку і 0,25 га для ведення особистого селянського господарства, оскільки, як зазначено в рішенні відповідача від 04.12.2009 року № 10-15/08, такі записи були внесені землевпорядником помилково без проведення замірів земельної ділянки і цим рішення землевпорядника зобовязано внести відповідні змін до погосподарської книги.

Наведене також підтверджується довідкою ОСОБА_2 сільської ради Герцаївського району Чернівецької області від 05.05.2008 року № 1043.

Посилання позивача на те, що їй для обслуговування житлового будинку, надано 0,15 га землі спростовується копією паспорта на перестройку земельної ділянки (забудовник ОСОБА_4А.), згідно з яким площа для будівництва складає 0,08 га.

Колегія суддів враховує також, що на підставі оскаржуваного рішення відповідача від 08.03.2000 року ОСОБА_3 30.06.2000 року видано Державний акт на право приватної власності на землю, відповідно до якого вона є власником земельної ділянки площею 0,5498 га для будівництва та обслуговування житлового будинку і для ведення особистого підсобного господарства, тобто зазначене рішення виконане і вичерпало свою дію фактом виконання.

Щодо доводів позивача про те, що вона та її сімя користуються зазначеною земельною ділянкою більше, ніж 20 років і відповідно до ч. 1 ст. 119 Земельного кодексу України вона має право на отримання цієї ділянки у власність, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 119 Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року № 2768-ІІІ (який набрав чинності 01 січня 2002 року), громадяни, які добросовісно, відкрито і безперервно користуються земельною ділянкою протягом 15 років, але не мають документів, які б свідчили про наявність у них прав на цю земельну ділянку, можуть звернутися до органу державної влади або органу місцевого самоврядування з клопотанням про передачу її у власність або надання у користування.

Земельний кодекс УРСР норми про набуття права користування земельною ділянкою за набувальною давністю не містив.

Таким чином перебіг строку користування земельною ділянкою для одержання права на цю земельну ділянку за набувальною давністю слід рахувати тільки після 1 січня 2002 року і не може бути раніше 1 січня 2017 року.

Крім того, користування земельною ділянкою на протязі п'ятнадцяти років не є єдиною та безпосередньою підставою для виникнення в особи права власності або права користування земельною ділянкою. Вона є лише умовою для застосування інших способів встановлення цих прав. Набувальна давність користування земельною ділянкою згідно з указаною статтею є лише підставою для звернення до органу державної влади, або органу місцевого самоврядування з відповідним клопотанням щодо оформлення правовстановлюючих документів на земельну ділянку.

Також колегія суддів враховує, що рішення Герцаївського районного суду від 24.01.2008 року, яким ОСОБА_1 визнана власником домогосподарства (особовий рахунок № 561) і на яке вона посилається у своїй позовній заяві скасовано ухвалою Герцаївського районного суду від 28.07.2009 року за нововиявленими обставинами, а рішенням цього суду від 08.12.2009 року позивачці ОСОБА_1 в позові про визнання право власності на житловий будинок відмовлено за безпідставністю.

Отже, позивач в судах першої та апеляційної інстанції не надала належних та достатніх доказів на підтвердження своїх доводів про те, що в її користуванні на законних підставах перебувала земельна ділянка, призначена для обслуговування житлового будинку в розмірі саме 0,15 га, а не 0,09 га, а також що ОСОБА_2 сільська рада Герцаївського району Чернівецької області, приймаючи оскаржуване рішення, діяла всупереч вимогам Конституції України чи законів, а саме Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та Земельного кодексу України.

За наведених обставин колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржувану постанову слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 254 КАС України, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Герцаївського районного суду Чернівецької області від 20 квітня 2010 року у справі № 2а-10/10/2402 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Герцаївського району Чернівецької області про скасування рішення залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

ГОЛОВУЮЧИЙ В.П. ДЯКОВИЧ

СУДДІ І.М. ОБРІЗКО

ОСОБА_7

Ухвала складена в повному обсязі 07.02.2012 року