Справа № 2а-5778/10/1370
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2011-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2011 р. Справа № 37343/10/9104

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Ліщинського А.М. та Улицького В.З.,

при секретарі судового засідання Васильків А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м.Львові на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 11.11.2010р. в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Львівська ізоляторна компанія» до Державної податкової інспекції у м.Львові про визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення про зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, -

В С Т А Н О В И Л А:

30.06.2010р. позивач ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю /ТзОВ/ «Львівська ізоляторна компанія» звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати нечинним податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції /ДПІ/ у м.Львові № /0/11023 від 14.06.2010р. про зменшення суми бюджетного відшкодування (у тому числі заявленого за рахунок зменшення податкових зобовязань наступних періодів) з податку на додану вартість /ПДВ/ у розмірі 27112 грн. 68 коп. (а.с.4).

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 11.11.2010р. заявлений позов задоволено, визнано протиправним і скасовано податкове повідомлення-рішення ДПІ у м.Львові № /0/11023 від 14.06.2010р.; стягнуто з державного бюджету на користь позивача понесені судові витрати в розмірі 03 грн. 40 коп. сплаченого судового збору (а.с.85-87).

Не погодившись з винесеним судовим рішенням, постанову суду оскаржила відповідач ДПІ у м.Львові, яка покликаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою в задоволенні заявлених позовних вимог відмовити (а.с.91-93).

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що у розглядуваному випадку позивачем допущено порушення вимог пп.7.2.3 п.7.2 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість», яке полягає у неправомірному включенні позивачем в податковий кредит січня 2010 року суми ПДВ по податкових накладних, які виписані в попередніх періодах; документального підтвердження отримання вказаних накладних в попередніх періодах платником податку не представлено.

Із змісту наведеного Закону убачається, що за результатами звітного періоду платник податку зобовязаний сформувати як суму податкових зобовязань такого звітного періоду, так і суму дозволеного в цьому самому звітному періоді податкового кредиту; своєчасне включення податкових накладних до складу податкового кредиту, а також забезпечення контролю за своєчасним їх отриманням є обовязком платника податку, при цьому Законом України «Про податок на додану вартість» передбачено низку можливостей для безперешкодної реалізації такого обовязку.

Заслухавши суддю-доповідача по справі, заперечення представника позивача, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, протягом 13.04.2010р.-26.04.2010р. відповідачем ДПІ у м.Львові проведена позапланова виїзна перевірка ТзОВ «Львівська ізоляторна компанія» з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на розрахунковий рахунок підприємства за січень 2010 року, яка виникла за рахунок відємного значення з ПДВ, що декларувалось в грудні 2009 року, по результатам якої складено Акт перевірки № 268/23-4/30823262 від 05.05.2010р. (а.с.5-11).

Проведеною перевіркою встановлено порушення позивачем вимог пп.7.2.6 п.7.2, пп.7.4.1 п.7.4, пп.7.5.1 п.7.5 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість», внаслідок чого завищено відємне значення різниці між сумою податкового зобовязання та сумою податкового кредиту за січень 2010 року в розмірі 27112 грн. 68 коп.

На підставі вказаного Акта перевірки податковим органом було винесено податкове повідомлення-рішення № /0/11023 від 14.06.2010р. про зменшення суми бюджетного відшкодування з ПДВ за лютий 2010 року в розмірі 27112 грн. 68 коп.

Задовольняючи заявлений позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем включені до складу податкового кредиту січня 2010 року податкові накладні попереднього звітного періоду (грудня 2009 року) з дотримання строку давності; на підтвердження правомірності заявленого податкового кредиту позивачем представлені копії вказаних податкових накладних, докази оплати та фактичного отримання по цим податковим накладним товарно-матеріальних цінностей, при цьому обставини реальності і товарності господарських операцій, оплати поставлених товарів відповідачем не заперечуються, спір щодо правильності оформлення податкових накладних та щодо арифметичних обрахунків між сторонами є відсутнім.

Колегія суддів вважає, що наведені висновки суду першої інстанції є правильними, оскільки ґрунтуються на фактичних обставинах справи та відповідають вимогам чинного законодавства, з огляду на таке.

Предметом спору у даній справі є оскарження рішення відповідача про зменшення суми заявленого бюджетного відшкодування з ПДВ через безпідставне, за твердженням відповідача, включення позивачем до податкового кредиту січня 2010 року податкових накладних, що були виписані не у звітному періоді, а у грудні 2009 року; при цьому господарські операції, по яким видані вказані накладні, відбулися у грудні 2009 року.

Розглядувані правовідносини регулюються приписами Закону України «Про податок на додану вартість» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), відповідно до приписів якого:

пп.7.4.1 - податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 81 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій в необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання у виробництві та/або поставці товарів (послуг) для оподатковуваних операцій у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари (послуги) та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

пп.7.4.5 - не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з підпунктом 7.2.6 цього пункту).

У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим підпунктом документами, платник податку несе відповідальність у вигляді фінансових санкцій, установлених законодавством, нарахованих на суму податкового кредиту, не підтверджену зазначеними цим підпунктом документами.

Таким чином, Законом України «Про податок на додану вартість» не передбачено обовязку платників податку здійснювати декларування суми податкового кредиту лише в період виникнення податкового зобовязання у продавця товарів, робіт (послуг).

Натомість, вказаний Закон вказує на можливість формування податкового кредиту сумами сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), що підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями.

В частині строків вказаного декларування податкового кредиту застосовуються приписи ст.15 Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами».

Оскільки суми податку, які були включені позивачем до складу податкового кредиту за січень 2010 року, підтверджені відповідними податковими накладними, вказані суми податку задекларовані в межах строків, вказаних у ст.15 Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»; податковим органом не висловлено зауважень до правильності оформлення податкових накладних, тому спірне рішення про зменшення суми бюджетного відшкодування з ПДВ прийнято безпідставно та всупереч вимогам закону.

Додатково колегія суддів підкреслює, що відповідно до вимог пп.7.2.6 п.7.2 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість» підставою для формування податкового кредиту є податкова накладна; наведена норма також закріплює право (а не обовязок) платника податку на подачу податковому органу разом з податковою декларацією за звітний період заяви із скаргою на постачальника, який відмовився видати податкову накладну або допустив порушення її заповнення.

Також згідно абз.2 пп.7.4.5 п.7.5 ст.5 Закону України «Про податок на додану вартість» підставою для відповідальності платника податку є непідтвердження сум податку, включеного до податкового кредиту, на момент проведення перевірки; позивачем під час проведення розглядуваної позапланової перевірки підтверджено податковими накладними суми податку, попередньо включених до складу податкового кредиту.

Окрім цього, відповідно до правил, викладених в пп.7.5.1 п.7.5 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість» право на податковий кредит виникає у платника податку лише після одержання податкової накладної, оскільки така є єдиним документом первинного бухгалтерського та податкового обліку, що вказує на суму ПДВ, яку можливо відобразити в податкових деклараціях з цього податку. Також включення сум податку до складу декларацій без отримання податкових накладних є безпідставним та кваліфікується як порушення вимог податкового законодавства.

Звідси, оскільки позивачем в січні 2010 року отримані податкові накладні по операціям, що мали місце в грудні 2009 року, тому останнім правомірно включені передбачені ними суми ПДВ до складу податкового кредиту за січень 2010 року.

Доводи апелянта в іншій частині на правомірність прийнятої постанови не впливають та висновків суду не спростовують.

Таким чином, заявлений позов є підставним та обгрунтованим, а відтак підлягає до задоволення з вищевикладених мотивів.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстави для скасування постанови колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на неї слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.94, ч.3 ст.160, ст.ст.195, 196, п.1 ч.1 ст.198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 254 КАС України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м.Львові на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 11.11.2010р. в адміністративній справі № 2а-5778/10/1370 залишити без задоволення, а вказану постанову суду без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів після набрання ухвалою законної сили.

Головуючий суддя: Р.М.Шавель

Судді: А.М.Ліщинський

ОСОБА_2