Справа № 346/3945/13-а
Суддя: Довгополов Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2015-08-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2015 року Справа № 876/11117/13

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого судді Довгополова О.М.,
суддів Гудима Л.Я., Святецького В.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Львові апеляційні скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області та Івано-Франківського обласного військового комісаріату на постанову Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 23 липня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дій та бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області та ІНФОРМАЦІЯ_1 , яким просив: визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо перерахунку його пенсії у зв`язку із фактичним збільшенням грошового забезпечення відповідної категорії військовослужбовців з 01.04.2013 року; визнати протиправною відмову Івано-Франківського обласного військового комісаріату у видачі Головному управлінню Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області довідки за формою, встановленою законодавством України, про розмір грошового забезпечення станом на 01.04.2013 року за посадою, з якої він звільнявся, з врахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, встановленої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 року № 889 та зобов`язати Івано-Франківський обласний військовий комісаріат надати таку довідку; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області провести йому перерахунок пенсії за вислугу років з 01.04.2013 року з врахуванням в грошовому забезпеченні, з якого перераховується пенсія, щомісячної додаткової грошової винагороди, встановленої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 року № 889 та здійснити відповідні виплати з врахуванням проведених виплат.
Постановою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 23 липня 2013 року позов задоволено.
Постанова мотивована тим, що щомісячна додаткова грошова винагорода є додатковим видом грошового забезпечення і введена до виплати окремим категоріям військовослужбовців постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 року № 889, а згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 13.03.2013 року № 161 виплату цієї винагороди у розмірі 20% місячного грошового забезпечення з 01.04.2013 року розповсюджено на всі інші категорії військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби). При цьому, сама по собі невідповідність назви нового виду грошового забезпечення назвам, передбаченим постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 року № 393, за обставин, коли ознаки та цілі цих виплат співпадають, на думку суду, не може бути підставою для відмови у перерахунку пенсії. Таким чином, оскільки додаткову грошову винагороду було запроваджено Кабінетом Міністрів України, суд дійшов висновку, що це є підставою для перерахунку пенсій відповідній категорії військовослужбовців.
Постанову в апеляційному порядку оскаржили відповідачі, вважають, що суд неповно з`ясував обставини справи та порушив норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Просять скасувати постанову та прийняти нову, якою у задоволенні позову відмовити повністю.
На обґрунтування вимог апеляційних скарг зазначають однакові мотиви, а саме вказують, що постановою Кабінету Міністрів України від 13.03.2013 року № 161 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 року № 889» передбачено не підвищення одного з видів грошового забезпечення військовослужбовців, а запроваджено щомісячну грошову винагороду певним категоріям військовослужбовців в межах видатків на оплату праці. Крім того, даною постановою не передбачено проведення перерахунку пенсій і не дано доручення відповідним державним органам на його проведення. Також апелянти вказують, що ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» та п. 7 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 року № 393 не передбачено врахування щомісячної додаткової грошової винагороди при призначенні та перерахунку пенсії.
Оскільки апеляційну скаргу подано на постанову суду першої інстанції, яка прийнята в порядку скороченого провадження за результатами розгляду справи, передбаченої п. 2 ч. 1 ст. 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 197 цього Кодексу розглядає справу в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційних скарг та заперечення на них, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги слід задовольнити з наступних підстав.
Як встановив суд, ОСОБА_1 є військовим пенсіонером, був звільнений в запас з посади юрисконсульта авіаційної бригади, перебуває на обліку в Головному управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області та отримує пенсію за вислугу років з 11.06.2005 року відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб».
08.05.2013 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області із заявою про перерахунок раніше призначеної пенсії у зв`язку з введенням для відповідної категорії військовослужбовців щомісячного додаткового виду грошового забезпечення щомісячної додаткової грошової винагороди згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 13.03.2013 року № 161«Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 року № 889».
Однак листом від 15.05.2013 року № 407/Г-15 Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області повідомило про те, що перерахунок пенсії не може бути проведений, оскільки постанова Кабінету Міністрів України від 13.03.2013 року № 161 передбачає не підвищення одного з видів грошового забезпечення військовослужбовців, а запроваджено щомісячну грошову винагороду певним категоріям військовослужбовців в межах видатків на оплату праці. Крім того, даною постановою не передбачено проведення перерахунку пенсій і не дано доручення відповідним державним органам на його проведення, відповідно довідка про розмір грошового забезпечення станом на 01.04.2013 року для перерахунку його пенсії Івано-Франківським обласним військовим комісаріатом не подавалась.
26.05.2013 року ОСОБА_1 звернувся до Івано-Франківського обласного військового комісаріату із заявою про надання Головному управлінню Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області довідки за формою, встановленою законодавством України, про розмір грошового забезпечення станом на 01.04.2013 року за посадою, з якої він звільнявся, з включенням щомісячної додаткової грошової винагороди, встановленої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 року № 889 (з врахуванням змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України від 13.03.2013 року № 161).
Листом від 05.06.2013 року № 4/2772/7 ІНФОРМАЦІЯ_2 відмовив позивачу у наданні Головному управлінню Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області такої довідки, посилаючись на те, що Кабінет Міністрів України не приймав рішення про зміну видів грошового забезпечення військовослужбовців. Також позивача було повідомлено про те, що Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області не подавало списків пенсіонерів з числі військовослужбовців, пенсії яких підлягають перерахунку в зв`язку із зміною грошового забезпечення діючих військовослужбовців, тому військовий комісаріат не подавав довідок про грошове забезпечення для перерахунку пенсії. Крім того, грошова винагорода, яка була введена постановою Кабінету Міністрів України від 13.03.2013 року № 161, відсутня в переліку видів грошового забезпечення, які враховуються при обчисленні розміру пенсій, передбачених ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб».
Колегія суддів вважає помилковим і необґрунтованим висновок суду першої інстанції про протиправність оскаржуваних дій і бездіяльності відповідачів, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (тут і далі в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
До складу грошового забезпечення військовослужбовців входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.
Грошове забезпечення виплачується в розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та має забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Пунктом 2 ст. 15 цього Закону передбачено, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової служби, які звільняються з військової служби, зокрема, у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби за умови наявності у військовослужбовця вислуги 10 років і більше.
Відповідно до ч. 3 ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (тут і далі в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до ч. 3 ст. 63 цього Закону усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку зі зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством.
Постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 року № 45 був затверджений Порядок проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Відповідно до положень п. п. 1-4 цього Порядку(тут і далі в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) перерахунок раніше призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі Закон) пенсій проводиться у разі прийняття рішення Кабінетом Міністрів України про зміну розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення для відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за Законом (далі - особи), або у зв`язку із введенням для них нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, установлених законодавством.
На підставі зазначеного в пункті 1 цього Порядку рішення Кабінету Міністрів України Міноборони, МВС, Мінінфраструктури, СБУ, Служба зовнішньої розвідки, ДПС, Управління державної охорони, Адміністрація Держспецзв`язку, Адміністрація Держприкордонслужби, ДПтС, ДСНС (далі - державні органи) повідомляють у п`ятиденний строк Пенсійному фонду України про підстави перерахунку пенсій військовослужбовцям.
Пенсійний фонд України повідомляє у п`ятиденний строк з моменту надходження інформації від державних органів своїм головним управлінням в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі (далі - головні управління Пенсійного фонду України) про підстави для проведення перерахунку пенсій та про необхідність підготовки списків осіб, пенсії яких підлягають перерахунку (далі - списки).
Головні управління Пенсійного фонду України складають у десятиденний строк з моменту надходження зазначеної інформації списки за формою згідно із додатком 1 та подають їх органам, які уповноважені рішеннями керівників державних органів видавати довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії.
На підставі списків уповноважені органи готують для перерахунку пенсії довідки про розмір грошового забезпечення кожної особи, зазначеної в списку, за формою згідно із додатком 2 (далі довідка) та у місячний строк подають їх головним управлінням Пенсійного фонду України.
Довідки видаються державним органом, з якого особи були звільнені із служби, якщо інше не передбачено цим Порядком.
Перерахунок пенсії здійснюється на момент виникнення такого права і проводиться у строки, передбачені частиною другою статті 51 Закону. Якщо внаслідок перерахунку розмір зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.
Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 року № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (тут і далі в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 року № 889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби надзвичайних ситуацій» (тут і далі в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) встановлено щомісячну додаткову грошову винагороду (далі винагорода) для окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій.
На час установлення і початку виплати 01.10.2010 року дана винагорода згідно з п. 1 Постанови повинна була виплачуватися військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які займали посади плаваючого та льотного складу Збройних Сил, Державної прикордонної служби та льотного складу внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ.
Відповідно до п. 2 цієї Постанови граничні розміри, порядок та умови виплати винагороди, передбачені пунктом 1, визначаються Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ та Адміністрацією Державної прикордонної служби за погодженням з Міністерством праці та соціальної політики і Міністерством фінансів у межах затвердженого фонду грошового забезпечення.
На виконання даної Постанови Міністр оборони України наказом від 15.11.2010 року № 595, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 29.11.2010 року за № 1194/18489, затвердив Інструкцію про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України, положення якої почали застосовуватися з 01.10.2010 року (тут і далі в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин).
Даною Інструкцією були визначені умови та порядок виплати особам офіцерського складу винагороди, окреслено перелік військовослужбовців, яким вона виплачується, регламентовано повноваження командира (начальника) військової частини (організації, установи) щодо підстав та розміру її виплати.
Зокрема, п. 3 даної Інструкції був визначений перелік складових грошового забезпечення, з якого має обраховуватися й виплачуватися винагорода і який за обсягом є меншим за перелік, встановлений у п. 2 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Відповідно до п. 5 цієї Інструкції винагорода виплачується як окремий платіж разом (одночасно) з грошовим забезпеченням.
Згідно з п. 8 Інструкції грошова винагорода не включається до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Згідно з п. 9 Інструкції розміри винагороди встановлюються наказами Міністра оборони України (начальника Головного управління розвідки Міністерства оборони) з урахуванням конкретної військової частини, займаної посади та особливостей умов проходження служби в межах видатків на грошове забезпечення, передбачених для Міністерства оборони (Головного управління розвідки Міністерства оборони) в Державному бюджеті України на відповідний рік.
А відповідно до п. 10 Інструкції командир військової частини за наявності обставин, передбачених у цьому пункті, має право зменшувати розмір винагороди.
Також колегія суддів зазначає, що до вказаної постанови від 22.09.2010 року № 889 Кабінет Міністрів України неодноразово вносив зміни, якими було збільшено перелік категорій військовослужбовців та інших осіб, яким встановлювалася винагорода.
Зокрема, постановою Кабінету Міністрів України від 13.03.2013 року № 161 п. 1 постанови від 22.09.2010 року № 889 був викладений в новій редакції і серед іншого було передбачено виплату винагороди військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які займають посади у Військово-Морських Силах Збройних Сил та Морській охороні Державної прикордонної служби, посади у військових частинах, підрозділах, закладах, установах та організаціях Збройних Сил (за переліком згідно з додатком), посади наземних авіаційних спеціалістів, що забезпечують безпеку польотів літаків та вертольотів, у військових частинах і підрозділах Повітряних Сил та Сухопутних військ Збройних Сил, посади у військових частинах і підрозділах високомобільних десантних військ та спеціального призначення Збройних Сил, і військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) льотного складу Збройних Сил, внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ та Державної прикордонної служби у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення.
Також даною Постановою було визначено, що військовослужбовцям Збройних Сил (крім тих, що зазначені у підпункті 1 цього пункту, та військовослужбовців строкової військової служби): встановити надбавку: з 1 квітня 2013 року у розмірі, що не перевищує 20 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 вересня 2013 року у розмірі, що не перевищує 40 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 січня 2014 року у розмірі, що не перевищує 60 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 квітня 2014 року у розмірі, що не перевищує 80 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 липня 2014 року у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення.
Крім того, передбачалось, що особам начальницького складу, які проходять службу на посадах льотного складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій, у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення.
А відповідно до п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 13.03.2013 року № 161 Міністерство оборони України було зобов`язане забезпечити здійснення видатків, пов`язаних з набранням чинності цією постановою, в межах видатків на оплату праці, передбачених Міністерству в Державному бюджеті України на 2013 рік.
Проаналізувавши наведені вище положення нормативно-правових актів, які регулюють спірні правовідносини, колегія суддів дійшла висновку, що винагорода, передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 року № 889, яка була визначена згідно із змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 13.03.2013 року № 161, не входить до структури і складу грошового забезпечення військовослужбовців, з якого нараховується й виплачується одноразова грошова допомога на підставі п. 2 ст. 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», оскільки дана винагорода має окремий, особливий і разовий вираз виплати, так як виплачується лише тим категоріям військовослужбовців, перелік яких наведений у цій Постанові, і тільки за умови наявності у фонді грошового забезпечення коштів для її виплати.
Крім того, ця винагорода виплачується як доповнення до суми грошового забезпечення і її виплата залежить від порядку та умов, що нормативно встановлені розпорядником коштів, відповідно до яких, зокрема, щомісячна її виплата можлива, коли військовослужбовець перебуває на військовій службі, і водночас вона не включається до складу одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби.
Такий же підхід регулювання встановлений і щодо розміру винагороди, відповідно до якого до складу грошового забезпечення, з якого обраховується і виплачується винагорода, не введені всі його складові.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України, зокрема, у постановах від 05.11.2013 року, 30.09.2014 року та 30.06.2015 року у справах № № 21-210а13, 21-297а14 та 335/7227/14-а відповідно.
А згідно з ч. 1 ст. 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.
Одночасно колегія суддів зазначає, що оскільки апеляційну скаргу подано на постанову суду першої інстанції, яка прийнята в порядку скороченого провадження за результатами розгляду справи, передбаченої п. 4 ч. 1 ст. 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до ч. 10 цієї статті рішення апеляційного суду є остаточним і оскарженню не підлягає.
За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, оскільки вона прийнята з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, суд неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, а висновки суду не відповідають обставинам справи.
Керуючись ст. ст. 160, 183-2, 195, 196, п. 3 ч. 1 ст. 198, ст. 202, ч. 2 ст. 205, ст. ст. 207, 254 КАС України, суд -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області та Івано-Франківського обласного військового комісаріату задовольнити.
Постанову Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 23 липня 2013 року у справі № 346/3945/13-а за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дій та бездіяльності, зобов`язання вчинити дії скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити.
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий О.М. Довгополов

Судді Л.Я. Гудим

В.В. Святецький