Справа № 803/316/15-а
Суддя: Гінда Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2015-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2015 р. № 876/4332/15
Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гінди О.М.

суддів: Качмара В.Я., Ніколіна В.В.

за участю секретаря судових засідань: Андрушківа І.Я.

представника позивача - ОСОБА_2

представника відповідача - Сахарчука А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 12 березня 2015 року у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 до Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області про визнання дій протиправними, зобов'язання до вчинення дій, визнання протиправним та скасування рішення, -

встановив:

18.02.2014 ФОП ОСОБА_4 звернулася в суд із адміністративним позовом до Луцької ОДПІ ГУ Міндоходів у Волинській області у якому просить: визнати протиправними дій щодо незарахування в картку особового рахунку платника податку платежу 18050400 «Єдиний податок з фізичних осіб» за ІІ квартал 2013 року в сумі 44569,07 грн з моменту надходження його до бюджету; зобов'язати вчинити дії щодо зарахування в картку особового рахунку платника податку платежу 18050400 «Єдиний податок з фізичних осіб» за ІІ квартал 2013 року в сумі 44569,07 грн з моменту надходження його до бюджету; визнати протиправними дії щодо нарахування пені в сумі 8012,48 грн; зобов'язання провести коригування в картці особового рахунку, виключивши з нього пеню в сумі 8012,48 грн, а також визнати протиправним та скасувати рішення про анулювання свідоцтва платника єдиного податку № 340 від 10.11.2014.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 15.10.2014 в телефонному режимі інспектор Луцької ОДПІ ГУ ДФС у Волинській області Грабарчук А.Й. повідомила її про несплату задекларованих податкових зобов'язань за 2013 рік. 31.10.2014 позивачем отримано відповідь від Луцької ОДПІ ГУ ДФС у Волинській області за № 3234/1/03-18-11-07, у якій повідомляється, що згідно проведеної звірки з особовою карткою платника податків по платежу 18050400 «Єдиний податок з фізичних осіб» станом на 27.10.2014 рахується борг в сумі 46881,86 грн. Згідно поданої податкової декларації платника єдиного податку за 1-ше півріччя 2013 року від 05.07.2013 сума задекларованого єдиного податку, яка підлягала сплаті в бюджет становить 44569,07 грн. Факт наявності податкового боргу став підставою для проведення звірки розрахунків з бюджетом м. Луцька, під час якої виявлено відсутність зарахування сплати Єдиного податку за II квартал 2013 року в розмірі 44569,07 грн, сплаченого 08.07.2013, однак помилково зараховано на реєстраційний номер облікової картки іншого платника податків. 21.11.2014 ОСОБА_4 подано заяву з метою зарахування суми єдиного податку в розмірі 44569,07 грн на її картку особового рахунку. Згідно акта звірки розрахунків з місцевим бюджетом міста Луцька узгоджена сума податкового зобов'язання за ІІ кв. 2013 року була зарахована Луцькою ОДПІ як така, що була здійснена в листопада 2014 року, у зв'язку з чим було нараховано пеню з липня 2013 року по листопад 2014 року. Крім того, при внесенні суми податкового зобов'язання з єдиного податку за ІІІ квартал 2013 року до внутрішньої електронної бази було допущено помилку, у зв'язку з чим штучно створено податковий борг в сумі 2000,00 грн. Вважає дії відповідача щодо зарахування коштів через 1 рік і 4 місяці після фактичної їх сплати та нарахування пені протиправними. В результаті таких дій 05.02.2015 позивачем отримано рішення № 340 від 10.11.2014 про анулювання свідоцтва платника єдиного податку на підставі наявного податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів. Крім того, в рішенні відсутні відомості про дату виключення з реєстру платників єдиного податку.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 12.03.2015 позов задоволено.

Із постановою суду першої інстанції не погодився відповідач та оскаржив її в апеляційному порядку. Вважає, що така прийнята з порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому просить її скасувати та прийняти нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт посилається на те, що платники єдиного податку третьої-шостої груп сплачують єдиний податок протягом 10 календарних днів після граничного строку подання декларації за податковий (звітний) квартал. Платники єдиного податку зобов'язані сплачувати єдиний податок у встановлений законодавством термін. При цьому, за правильність обчислення, своєчасність та повноту сплати сум єдиного податку, а також за своєчасність подання податкових декларацій відповідальність несуть платники єдиного податку. Позивачем 05.07.2013 до Луцької ОДПІ подано податкову декларацію платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця за перше півріччя 2013 року, згідно якої сума єдиного податку, яка підлягає до сплати в бюджет становить 44569,07 грн. Однак, при сплаті вказаної суми було невірно зазначено ідентифікаційний код платника податку, що призвело до невчасного надходження коштів, у зв'язку з чим платнику було нараховано пеню, а також скасовано свідоцтво платника єдиного податку.

Представник апелянта у судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав та просить її задовольнити.

Представник позивача у судовому засіданні апеляційну скаргу заперечив та просить залишити її без задоволення.

Суд апеляційної інстанції, заслухав доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, перевірив матеріали справи та обговорив підстави і межі апеляційних вимог, вважає, що апеляційна скарга задоволеною бути не може.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_4 зареєстрована як фізична особа-підприємець 13.02.2013, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців (а.с. 8) та є платником єдиного податку третьої групи згідно Свідоцтва платника єдиного податку серії НОМЕР_1 від 19.02.2013 (а.с. 9).

Згідно поданої податкової декларації платника єдиного податку - фізичної особи -підприємця за перше півріччя 2013 року від 05.07.2013, задекларована сума єдиного податку, яка підлягає сплаті до бюджету за ІІ квартал 2013 року становить 44569,07 грн (а.с. 10-11), яка була сплачена 08.07.2013 згідно платіжного доручення № 5 (а.с. 15).

Згідно цього платіжного доручення, з розрахункового рахунку (рах. 786 в ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива» МФО 380054) було сплачено задекларовану ОСОБА_4 суму Єдиного податку за II квартал 2013 року у бюджет м. Луцька (рах. 0002 в ГУ ДКСУ у Волинській області), проте в графі «призначення платежу» було допущено помилку, а саме - зазначено реєстраційний номер облікової картки іншого платника податків.

З відповіді в.о. начальника Луцької ОДПІ ГУ Міндоходів у Волинській області від 31.10.2014 № 3234/1/03-18-11-07 на скаргу позивача від 17.10.2014 вбачається, що згідно проведеної звірки з особовою карткою платника податків СПД ОСОБА_4 по платежу 18050400 «Єдиний податок з фізичних осіб» станом на 27.10.2014 за платником рахується борг в сумі 46881,86 грн. На підставі платіжного доручення № 5 від 08.07.2013 встановлено, що платіж здійснений на розрахунковий рахунок 0002 за ІІ квартал 2013 року в сумі 44569,07 грн на ідентифікаційний код НОМЕР_2, згідно вказаного в платіжному дорученні призначення платежу, який не відповідає ідентифікаційному коду платника податку ОСОБА_4 РНОКПП НОМЕР_3. Відповідно, сплата податку в сумі 44569,07 грн зарахована в картку особового рахунку платника податку з ідентифікаційним кодом НОМЕР_2 по платежу 18050400 «Єдиний податок з фізичних осіб». Крім того, запропоновано звернутись в центр обслуговування платників податків Луцької ОДПІ ГУ Міндоходів у Волинській області у вікно № 5 «Проведення звірки стану розрахунків платника податків з бюджетами за податками, зборами» для отримання повної інформації про стан розрахунків з бюджетом (а.с.18).

21.11.2014 позивачем подано заяву про зарахування сплаченої суми єдиного податку за ІІ квартал 2013 року в сумі 44569,07 грн., яка була помилково зарахована на реєстраційний номер облікової картки НОМЕР_2 іншого платника, на її картку особового рахунку.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що позов належить задовольнити, оскільки при внесенні оплати на картку особового рахунку платника податку, відповідальними працівниками Луцької ОДПІ не було враховано норм чинного законодавства України та не було зауважено хто саме є платником в цій розрахунковій операції, незважаючи на те, що така інформація містилася у банківській виписці з казначейського рахунку, яка, власне, і є підставою для внесення оплати на картку особового рахунку платника податків. Крім того, задекларована позивачем сума Єдиного податку за II квартал 2013 року в розмірі 44569,07 грн збігається з сумою платежу, який був здійснений на підставі платіжного доручення № 5 від 08.07.2013. Оскільки платіжне доручення про сплату задекларованої суми єдиного податку за II квартал 2013 року було отримано та проведено установою банку 08.07.2013, то відповідно до вимог Бюджетного кодексу України, можна зробити висновок, що кошти були зараховані на єдиний казначейський рахунок того ж дня - 08.07.2013, а отже у позивача відсутнє будь-яке прострочення сплати податкового зобов'язання. Однак, всупереч зазначеному, згідно акта звірки № 11330-20 від 03.12.2014 розрахунків з місцевим бюджетом м. Луцька, сплата узгодженої суми податкового зобов'язання за II квартал 2013 року була зарахована Луцькою ОДПІ ГУ ДФС у Волинській області як така, що була здійснена в листопаді 2014 року і, відповідно, нарахована пеня за період з липня 2013 року по листопад 2014 року, що є протиправно. З огляду на своєчасність сплати позивачем податку та відповідно відсутність у нього податкового боргу, протиправним є і рішення відповідача про анулювання свідоцтва платника податків.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується і суд апеляційної інстанції, з огляду на таке.

Відповідно до пункту 57.1 статті 57 ПК України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Пунктом 295.3 статті 295 ПК України платники єдиного податку третьої групи сплачують єдиний податок протягом 10 календарних днів після граничного строку подання податкової декларації за податковий (звітний) квартал.

Відповідно до пункту 296.3. статті 296 ПК України платники єдиного податку третьої групи подають до контролюючого органу податкову декларацію платника єдиного податку у строки, встановлені для квартального податкового (звітного) періоду.

Податкові декларації, подаються за базовий звітний (податковий) період, що у відповідності до підпункту 49.18.2 пункту 49.2 статті 49 ПК України дорівнює календарному кварталу або календарному півріччю (у тому числі в разі сплати квартальних або піврічних авансових внесків) - протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) кварталу (півріччя).

За правилом пункту 126.1 статті 126 ПК у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу. Зокрема, при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Згідно пп. 129.1.1 п. 129.1 ст. 129 ПК України після закінчення встановлених цим Кодексом строків погашення узгодженого грошового зобов'язання на суму податкового боргу нараховується пеня.

Таким чином, за несплату платником податків узгодженої суми грошового зобов'язання у певний термін законодавець для такого платника передбачив негативні наслідки у вигляді штрафних санкцій та пені.

Водночас суд апеляційної інстанції зазначає, що при виконанні державного бюджету і місцевих бюджетів застосовується казначейське обслуговування бюджетних коштів. Державна казначейська служба України, діяльність якої спрямовується і координується через Міністра фінансів України , забезпечує казначейське обслуговування бюджетних коштів на основі ведення єдиного казначейського рахунку, відкритого у Національному банку України (частина перша статті 43 БК України).

А згідно із частиною п'ятою статті 45 БК України податки і збори (обов'язкові платежі) та інші доходи державного бюджету визнаються зарахованими до державного бюджету з дня зарахування на єдиний казначейський рахунок.

Крім цього, пунктом 22.4 статті 22 Закону України від 5 квітня 2001 року № 2346-ІІІ «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» визначено, що при використанні розрахункового документа ініціювання переказу вважається завершеним з моменту прийняття банком платника розрахункового документа на виконання.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що 08.07.2013, тобто у строк, передбачений пунктом 57.1 статті 57 ПК України, позивач здійснив оплату податкового зобов'язання з єдиного податку за 2 кв. 2013 року в сумі 44569,07 грн до місцевого бюджету м. Луцька, проте помилково у призначенні платежу платіжного доручення № 5 ідентифікаційний код іншого платника, хоча вірно зазначив рахунок ГУ Держказначейства, який призначений для сплати до місцевого бюджету м. Луцька єдиного податку.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції зазначає, що усі інші реквізити були заповнені позивачем правильно, а відповідно до п. 4.2 Наказу ДПС від 24.12.2012 № 1198 «Про введення в дію Тимчасового регламенту експлуатаційної інформаційної системи «Податковий блок» щоденно в автоматичному режимі завантажуються технологічні файли, отримані від органів ДКС України, та на основі інформаційних даних «призначення платежу» відображаються в інтегрованих картках платника податків.

Територіальний орган ДФС у разі виявлення в реєстрі розрахункових документів помилкових записів, облікує ці дані в окремій картці за спеціальним кодом «нез'ясовані платежі». Форма інтегрованої картки за спеціальним кодом платника «нез'ясовані платежі» відповідає формі інтегрованої картки, за якою ведеться оперативний облік платежу. На виконання 4.3 Наказу ДПС від 24.12.2012 № 1198 «Про введення в дію Тимчасового регламенту експлуатаційної інформаційної системи «Податковий блок» щоденно, до 10 години, здійснюється відпрацювання та рознесення сплачених сум з карток «нез'ясовані платежі» до відповідних карток платників податків. Ці суми вважаються сплачені та зараховані до відповідних бюджетів.

Отже, враховуючи наведені норми, податковий орган повинен був встановити невідповідність відомостей зазначених у графі платник податку «Підприємець ОСОБА_4 код - НОМЕР_3» з зазначеним у призначенні платежу ідентифікаційним кодом - НОМЕР_2, повинен був облікувати ці дані в окремій картці за спеціальним кодом «нез'ясовані платежі» і не пізніше наступного дня після відповідного з'ясування (відпрацювання) занести їх до картки платника податків - позивача.

Верховний Суд України у своїй постанові від 16.06.2015 № 21-377а15 зазначив, що здійснення помилки під час перерахування узгодженої суми грошового зобов'язання до державного бюджету в строк, встановлений пунктом 57.1 статті 57 ПК, має кваліфікуватися як дія, хоча й помилкова. Відтак дії, які не містять ознак бездіяльності платника податків при сплаті узгодженої суми грошового зобов'язання, не можуть бути підставою для застосування штрафів, передбачених пунктом 126.1 статті 126 ПК України. Крім того, Верховний Суд України зазначив, що для підтвердження факту несплати узгодженої суми грошового зобов'язання необхідно встановити, що у строк, передбачений пунктом 57.1 статті 57 ПК України, платник податків не вчинював дії, спрямовані на перерахування узгодженої суми грошового зобов'язання до державного бюджету. А оскільки такі суми зараховуються на єдиний казначейський рахунок, то помилкове визначення коду бюджетної класифікації у платіжному дорученні під час сплати суми податкового зобов'язання не є достатньою правовою підставою для висновку про несплату необхідної суми грошового зобов'язання у визначений вказаною нормою ПК України строк, а відтак і для застосування на підставі пункту 126.1 статті 126 ПК України штрафних (фінансових) санкцій.

Отже, враховуючи викладену вище правову позицію Верховного Суду України та обставини цієї справи, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що оскільки суми податкового зобов'язання зараховуються на єдиний казначейський рахунок, то помилкове визначення ідентифікаційного коду платника податків у платіжному дорученні під час сплати суми податкового зобов'язання не є достатньою правовою підставою для висновку про несплату необхідної суми грошового зобов'язання у визначений вказаною нормою ПК України строк, а відтак і для нарахування пені.

Однак, як вірно встановлено судом першої інстанції з акта звірки № 11330-20 від 03.12.2014 розрахунків з місцевим бюджетом м. Луцька, сплата узгодженої суми податкового зобов'язання за II квартал 2013 року була зарахована Луцькою ОДПІ ГУ ДФС у Волинській області як така, що була здійснена в листопаді 2014 року і, відповідно, нарахована пеня за період з липня 2013 року по листопад 2014 року, що з огляду на викладене вище, є протиправним.

Крім цього, посадовими особами Луцької ОДПІ ГУ ДФС у Волинській області при внесенні суми податкового зобов'язання з Єдиного податку за III квартал 2013 року до внутрішньої електронної бази даних було допущено помилку і замість суми 23053,35 грн, внесено суму 25053,35 грн, у зв'язку з чим виник податковий борг в сумі 2000 грн. Станом на 01.01.2014 наявний податковий борг у сумі 46569,08 грн. і пеня у сумі 280,81 грн.

Згідно з актом звірки № 8037-20 від 03.12.2014, станом на 03.12.2014 податковий борг складає 10011,92 грн, з яких по Єдиному податку у сумі 2774,89 грн. і пені у сумі 7237,03 грн. (а.с.21-22).

З листа Луцької ОДПІ ГУ ДФС у Волинській області від 22.12.2014 №1174/Л/03-18-17-01 вбачається, що в картці особового рахунку єдиного податку з фізичних осіб по СПД ОСОБА_4 знято помилково внесену суму податкового зобов'язання в розмірі 2000,00 грн. (а.с.38-39).

Крім того, рішенням від 10.11.2014 №340 було анульовано свідоцтво платника Єдиного податку (а.с. 14).

При цьому, 01.07.2014 ОСОБА_4 було виключено з реєстру платників Єдиного податку, що підтверджується довідкою Луцької ОДПІ №383 від 16.02.2015, з якої вбачається, що позивач з 01.07.2014 по 05.02.2015 перебуває на загальній системі оподаткування (а.с. 36).

Відповідно до пункту 299.10 статті 299 ПК України реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу.

Як вбачається з матеріалів справи, зміни в Реєстрі платників єдиного податку по платнику податку ОСОБА_5 були внесені 01.07.2014, в той час як рішення про анулювання свідоцтва платника єдиного податку - 10.11.2014, тобто через три місяці з дня внесення відповідних змін до реєстру, що є порушенням вимог податкового законодавства.

Відповідно до пункту 299.11 статті 299 Кодексу у разі виявлення відповідним контролюючим органом під час проведення перевірок порушень платником єдиного податку вимог, встановлених цією главою, анулювання реєстрації платника єдиного податку проводиться за рішенням такого органу, прийнятим на підставі акта перевірки, з першого числа місяця, наступного за кварталом, в якому допущено порушення.

Проте, як встановлено у процесі судового розгляду, жодних перевірок господарської діяльності позивача не проводилось.

Враховуючи те, що у процесі судового розгляду встановлено своєчасність сплати позивачем єдиного податку за 2 кв. 2013 року та відповідно відсутність податкового боргу, а також протиправність нарахування пені, рішення відповідача про анулювання свідоцтва платника єдиного податку, у зв'язку з наявність податкового боргу, також є протиправним та підлягає скасуванню.

При цьому суд першої інстанції обґрунтовано визнав протиправними дії відповідача щодо невідображення у картці особового рахунку позивача сплату єдиного податку за 2 кв. 2013 року з моменту зарахування його бюджету, а також щодо відображення у цій картці пені та відповідно зобов'язав відповідача провести відповідні коригування, оскільки відповідно до п. 1 розділу ІІ Порядку ведення органами Міністерства доходів і зборів України оперативного обліку податків, зборів, митних платежів, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, інших платежів, які сплачуються під час митного оформлення товарів, затвердженого Наказом Міністерства доходів і зборів України 05.12.2013 № 765 (далі - Порядок), з метою обліку нарахованих і сплачених сум податків, зборів, митних платежів, єдиного внеску територіальними органами Міндоходів відкриваються інтегровані картки платників за кожним платником та кожним видом платежу, які повинні сплачуватися платниками, а для обліку сум передоплати - за кожним платником.

Згідно 11 розділу І цього Порядку, ведення органами Міністерства доходів і зборів України оперативного обліку податків, зборів, митних платежів, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, інших платежів, які сплачуються під час митного оформлення товарів, затвердженого Наказом Міністерства доходів і зборів України 05.12.2013 № 765, за даними оперативного обліку податків, зборів, митних платежів, коштів передоплати та єдиного внеску Міндоходів та його територіальними органами в автоматичному режимі формуються звітність і зведена інформація про нарахування та надходження податків, зборів, митних платежів, коштів передоплати, єдиного внеску, податковий борг, недоїмку із сплати єдиного внеску відшкодування податку на додану вартість, результати перевірочної роботи, розстрочення (відстрочення) грошових зобов'язань (податкового боргу), надміру сплачених сум платежів та єдиного внеску тощо.

Відповідно 1 розділу V Порядку, у разі наявності у платника податкового боргу за податками, зборами територіальні органи Міндоходів зобов'язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник, в рахунок погашення боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником.

Отже, картка облікового рахунку (інтегрована картка платника) - це документ, який знаходиться в оперативному стані і відображає облік нарахованих і сплачених сум платежів до бюджету. Зазначення в ньому суми податку, яка вже фактично сплачена, але в картці зазначена як наявна заборгованість, порушує права позивача, оскільки відображає суму неіснуючого податкового боргу. Зокрема, серед іншого, такі дії контролюючого органу, як наслідок, спричиняють безпідставне невідворотне штучне формування у платника податкового боргу на підставі необ'єктивних даних його картки облікового рахунку, враховуючи вимог п. 87.9 ст. 87 Податкового кодексу України щодо обов'язку органів державної податкової служби у разі наявності у платника податків податкового боргу зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив позовні вимоги, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування оскаржуваної постанови, суд апеляційної інстанції не вбачає.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд -

ухвалив:

апеляційну скаргу Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області - залишити без задоволення, а постанову Волинського окружного адміністративного суду від 12 березня 2015 року у справі № 803/316/15-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

На ухвалу протягом двадцяти днів, з дня складення її у повному обсязі, може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: О.М. Гінда

Судді: В.Я. Качмар

В.В. Ніколін

Ухвала у повному обсязі складена та підписана 21.09.2015.