Справа № 2а-3495/10/1370
Суддя: Онишкевич Т.В.
Дата ухвалення: 2011-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2011 р. Справа № 37336/10

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Онишкевича Т.В.,

суддів Сапіги В.П., Попка Я.С.,

при секретарі судового засідання Патлевіч Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Львівської обласної державної адміністрації на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2010 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Львівської обласної державної адміністрації про зобовязання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА :

У квітні 2010 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просив зобовязати Львівську обласну державну адміністрацію (далі ЛОДА) виконати вимоги пп. 1-5 Положення про працевлаштування випускників Національної академії державного управління при Президентові України (далі НАДУ) , затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.04.2004 року № 468 та працевлаштувати його на посаду у ЛОДА не нижче IV категорії посад згідно із Законом України «Про державну службу».

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 04.11.2010 року у справі № 2а-3495/10/1370 позов ОСОБА_1 було задоволено повністю.

У поданій апеляційній скарзі відповідач ЛОДА просить зазначену постанову суду першої інстанції скасувати і прийняти нову, якою відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову. Апеляційну скаргу обґрунтовують тим, що суд першої інстанції дійшов неправильного висновку про те, що НАДУ визнала неправомірність відрахування позивача за грубе порушення правил внутрішнього розпорядку, оскільки він був поновлений на навчанні у Львівському регіональному інституті державного управління НАДУ наказом №15 від 15.01.2009 року на виконання ухвали Залізничного районного суду м. Львова від 26.12.2008 року про затвердження мирової угоди і закриття провадження у справі, якою спірний наказ про відрахування ОСОБА_1 № 2/15-12-1242 від 19.11.2007 року неправомірним не визнавався і не скасовувався.

Одночасно звертає увагу апеляційного суду на те, що відповідно до абз. 3 п. 21 Положення про прийом слухачів до Національної академії державного управління при Президентові України затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.04.2004 року № 468 (далі Положення), у разі поновлення на навчанні за денною формою договір-направлення укладається повторно незалежно від причин відрахування, однак такий договір-направлення із позивачем повторно не укладався.

Окрім того, просить врахувати відсутність у ЛОДА вакантних посад, а також пропуск позивачем строку звернення до суду з огляду на застосування судом першої інстанції загального строку звернення до суду, а не спеціального строку щодо розгляду спорів про прийняття громадян на публічну службу.

Представник апелянта ЛОДА у ході апеляційного розгляду вимоги, викладені у своїй апеляційній скарзі, підтримав повністю поясненнями, аналогічними до викладеного у самій скарзі, просить їх задовольнити.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання апеляційного суду не прибув, що не перешкоджає судовому розгляду справи у його відсутності з огляду на приписи ч. 4 ст. 196 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апелянта у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подана апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких мотивів.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач безпідставно при відмові у працевлаштуванні позивача покликається на положення п. 21 Положення про необхідність переукладення договору-направлення у випадку поновлення позивача на навчанні, оскільки така вимога стосується лише відрахування за особистою заявою, яка позивачем не подавалася. При цьому судом було зроблено висновок про те, що приймаючи умови мирової угоди, НАДУ фактично визнала незаконність наказу № 2/15-12-1242 від 19.11.2007 року про відрахування ОСОБА_2, а відтак підстав для переукладення договору-направлення із позивачем не було. Окрім того судом не було взято до уваги відсутність вакантних посад та зміни у структурі апарату ЛОДА з огляду на те, що така підстава для відмови у працевлаштуванні не була передбачена у договорі-направленні та Положенні. Даючи правову оцінку покликанню відповідача на пропуск ОСОБА_1 строку звернення до адміністративного суду, суд першої інстанції виходив із того, що оскільки письмову відмову у працевлаштуванні позивач отримав лише 23.04.2009 року, а із даним позовом до суду звернувся через засоби поштового звязку 21.04.2010 року, то ним було дотримано передбаченого ст. 99 КАС України річного строку звернення до суду.

Такі висновки суду першої інстанції, на переконання колегії суддів, не відповідають нормам процесуального права і фактичним обставинам справи.

Як безспірно встановлено у ході судового розгляду, позивач ОСОБА_1 розпорядженням голови ЛОДА № 873 від 28.08.2006 року був звільнений з посади головного спеціаліста відділу взаємодії з правоохоронними органами апарату облдержадміністрації з 31.08.2006 року за власним бажанням у звязку із зарахуванням слухачем першого курсу денної форми навчання НАДУ.

Окрім того, між сторонами було укладено договір-направлення № 38 від 16.06.2006 року, який передбачав права та обовязки сторін під час здобуття позивачем степеня магістра за спеціальністю «Державне управління» у НАДУ, а також умови подальшого працевлаштування ОСОБА_1

Разом із тим, як було встановлено судом у ході розгляду справи, позивач ОСОБА_1 був відрахований із зазначеного навчального закладу наказом № 2/15-12-1242 від 19.11.2007 року за грубе порушення правил внутрішнього розпорядку.

За наслідками оскарження ОСОБА_1 вказаного наказу НАДУ 26.12.2008 року ухвалою Залізничного районного суду м. Львова було затверджено умови примирення, внаслідок чого позивач наказом президента НАДУ № 15-к від 15.01.2009 року був поновлений слухачем другого курсу денної форми навчання за спеціальністю «Державне управління» за державним замовленням, однак не у НАДУ, а у Львівському регіональному інституті державного управління НАДУ, тобто у іншому навчальному закладі ніж той, який зазначено у договорі-направленні № 38 від 16.06.2006 року.

Вказана обставина була залишено поза увагою судом першої інстанції, хоча має важливе значення для вирішення даного спору, оскільки свідчить про те, що позивач ОСОБА_1 не був поновлений у тому навчальному закладі, про який зазначено в укладеному між сторонами договорі-направленні № 38 від 16.06.2006 року.

Окрім того, судом першої інстанції не було враховано того, що відповідно до ч. 2 ст. 99 КАС України у редакції, яка була чинна на час виникнення спірних правовідносин, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Однак ч. 3 ст. 99 КАС України встановлено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до суду.

Так, при розгляді спорів з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби застосовуються строки звернення до суду, встановлені спеціальними законами. У разі коли ці закони зазначені питання не врегульовують, то з врахуванням необхідності субсидіарного застосування законів про працю суди повинні виходити із строків звернення до суду, визначених ч. 1 ст. 233 КЗпП України . Тому громадянин може звернутися із заявою про вирішення спору в тримісячний строк із дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення з публічної служби - у місячний строк із дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. (п. 13 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 2 від 06.03.2008 року)

З огляду на викладене колегія суддів вважає безпідставним покликання суду першої інстанції на дотримання позивачем ОСОБА_1 загального річного строку звернення до адміністративного суду.

Пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін (ч.1 ст. 100 КАС України у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин та вирішення справи судом першої інстанції).

Оскільки ОСОБА_1 будь-яких поважних причин пропуску встановленого законом 3-місячного строку звернення до адміністративного суду не навів, а відповідач наполягав у своїх письмових поясненнях на застосуванні наслідків пропущення строку звернення до суду, колегія суддів приходить до переконання про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1

На підставі наведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при вирішенні даного спору допустив невідповідність своїх висновків обставинам справи та допустив порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору, а відтак оскаржуване судове рішення слід скасувати з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 160 ч. 3, 195, 196, 198, 202 п. 3, 4, 205, 207, 254 КАС України колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА :

апеляційну скаргу Львівської обласної державної адміністрації задовольнити.

Скасувати постанову Львівського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2010 року у справі № 2а-3495/10/1370 та прийняти нову, якою у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Постанова у повному обсязі складена 20 січня 2011 року.

Головуючий суддя Т.В.Онишкевич

Судді В.П.Сапіга

ОСОБА_3