Справа № 626/1491/15-а
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2015-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2015 р.Справа № 626/1491/15-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Жигилія С.П.

Суддів: Перцової Т.С. , Дюкарєвої С.В.

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного Управління Пенсійного фонду України в Харківській області на постанову Красноградського районного суду Харківської області від 04.08.2015р. по справі № 626/1491/15-а

за позовом ОСОБА_1

до Головного Управління Пенсійного фонду України в Харківській області

про зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 (далі по тексту позивач, ОСОБА_1В.) звернувся до Красноградського районного суду Харківської області з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківської області (далі по тексту відповідач, ГУПФУ в Харківської області), в якому просив суд зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області вчинити дії по розрахунку та виплаті пенсії йому з 30 квітня 2014 року шляхом ділення на 24 загальної суми всіх видів грошового забезпечення за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням.

Постановою Красноградського районного суду Харківської області від 04.08.2015 року по справі №626/1491/15-а адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області, 4 вчинити, дії по розрахунку та виплаті пенсії ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, з 30 квітня 2014 року шляхом ділення на 24 загальної суми всіх видів грошового забезпечення за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням.

Відповідач, не погодившись із вказаною постановою, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови норм матеріального права, просив суд апеляційної інстанції скасувати постанову Красноградського районного суду Харківської області від 04.08.2015 року по справі №626/1491/15-а та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що позивачу було призначено пенсію за вислугу років, згідно із ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з 30.04.2014 року. За матеріалами пенсійної справи позивач був звільнений з військової служби 29.04.2014 року. Пенсію було обчислено з урахуванням норм та вимог постанови КМУ від 25.03.2014 року № 112, якою було внесено зміни до постанови КМУ від 17.07.1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсії і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей». Пояснив, що відповідно до п.7 вищевказаної постанови позивачу було призначено пенсію з урахуванням щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення, крім щомісячних надбавок (доплат), установлених особам, які мають право на пенсію за вислугу років згідно із законодавством і залишені за їх згодою та в інтересах справи на службі) та премії. Середньомісячна сума зазначених виплат за 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією визначалась шляхом ділення загальної суми таких виплат на 60. Стверджує, що Постанова КМУ № 155 від 30.04.2014 року «Про внесення змін до пункту 7 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 набрала чинності 04.06.2014 року після її офіційного опублікування в газеті «Урядовий курєр» від 04.06.2014 року № 99, тому дія вказаної постанови поширюється на військовослужбовців, які звільнені з військової служби після зазначеної дати, а оскільки ОСОБА_1 був звільнений з військової служби до набрання чинності вказаною постановою, вважає, що додаткові види грошового забезпечення не можуть визначатись за 24 календарних місяці при обчисленні його пенсії. Отже, з викладених підстав, внаслідок неправильного вирішення справи, вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню.

Позивач, у надісланих запереченнях на апеляційну скаргу, посилаючись на необґрунтованість апеляційної скарги та дотримання судом першої інстанції норм матеріального права, просить суд залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову Красноградського районного суду Харківської області від 04.08.2015 року по справі №626/1491/15-а залишити без змін. Посилаючись на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 листопада 2014 року по справі № 826/10137/14, вважає, що необхідно застосовувати абзац третій пункту 7 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей» у редакції, яка була чинною до внесення до неї змін постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2014 року № 112. Отже, з викладених підстав, вважає правомірними висновки суду першої інстанції про необхідність задоволення його позовних вимог.

Відповідно до ч. 8 ст. 183-2 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що Наказом № 109 о/с від 29.04.2014 року Головного управління МВС України в Харківській області, ОСОБА_1 був звільнений у відставку з органів внутрішніх справ України за ст. 65 п. «Б» /через хворобу/ у званні старшого прапорщика міліції з посади помічника оперативного чергового чергової частини Красноградського РВ ГУ МВС України в Харківській області, із вислугою років на день звільнення у запас у календарному обчисленні 21 рік 10 місяців 12 днів, у пільговому обчисленні 22 роки 03 місяці 05 днів (а.с. 9).

ОСОБА_1 було призначено пенсію за вислугу років, згідно із ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з 30.04.2014 року.

При обчисленні пенсії позивача було враховано грошове забезпечення, а саме середньомісячна сума додаткових видів грошового забезпечення за 60 місяців, що підтверджує відповідач. Тобто до позивача було застосовано положення змін, що вносились до постанови КМУ від 17 липня 1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей», затверджених постановою КМУ від 25 березня 2014 року № 112 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів з питань пенсійного забезпечення».

Не погоджуючись із таким обчисленням його пенсії, позивач звернувся до суду з даним позовом про зобов`язання пенсійний орган вчинити дії по розрахунку та виплаті йому пенсії з 30 квітня 2014 року шляхом ділення на 24 загальної суми всіх видів грошового забезпечення за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості позовних вимог, оскільки в даному випадку застосуванню підлягає абз. 3 п. 7 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей», відповідно до якого розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням, а середня сума щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається шляхом ділення на 24 загальної суми цих видів грошового забезпечення за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно з частиною третьою статті 43 Закону України від 09.04.1992 № 2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон № 2262-XII) (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до змісту пункту «б» частини першої статті 50 Закону № 2262-XII пенсії відповідно до цього Закону призначаються особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби і військової служби за контрактом та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом відповідно до пунктів «а», «в» статті 12 цього Закону, - з наступного дня після звільнення їх зі служби, але не раніше того дня, по який їм сплачено грошове забезпечення.

Абзацом третім пункту 7 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей» (далі по тексту - Постанови № 393) у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 25.03.2014 № 112 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України з питань пенсійного забезпечення» (далі - Постанова № 112), яка була чинною на час виникнення права на пенсію у позивача, було передбачено, що пенсії обчислюються з розміру грошового забезпечення, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування з урахуванням таких його видів: щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення, крім щомісячних надбавок (доплат), установлених особам, які мають право на пенсію за вислугу років згідно із законодавством і залишені за їх згодою та в інтересах справи на службі) та премії. Розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією за будь-які 60 календарних місяців служби підряд перед звільненням. Середня сума щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається шляхом ділення загальної суми цих видів грошового забезпечення за 60 календарних місяців служби на 60.

У рішенні Конституційного Суду України від 09.02.1999 № 1-рп/99 зазначено, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Водночас, колегія суддів звертає увагу на те, що постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 03.11.2014, залишеною без змін ухвалами Київського апеляційного адміністративного суду від 03.12.2014 та Вищого адміністративного суду України від 09.04.2015, у справі № 826/10137/14 визнано незаконними та нечинними з моменту прийняття положення підпункту 1 пункту 1 змін, що вносяться до постанов Кабінету Міністрів України, затверджених Постановою № 112 в частині внесення змін до абзацу третього пункту 7 Постанови № 393.

Таким чином, станом на 30.04.2014 (момент виникнення у позивача права на пенсію) положення абзацу третього пункту 7 Постанови № 393 були чинними у редакції Постанови № 151, згідно з якими пенсії обчислюються з розміру грошового забезпечення, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування з урахуванням таких його видів: щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення, крім щомісячних надбавок (доплат), установлених особам, які мають право на пенсію за вислугу років згідно із законодавством і залишені за їх згодою та в інтересах справи на службі) та премії. Розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням. Середня сума щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається шляхом ділення на 24 загальної суми цих видів грошового забезпечення за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо зобов'язання ГУПФУ в Харківській області вчинити дії по розрахунку та виплаті пенсії йому з 30 квітня 2014 року шляхом ділення на 24 загальної суми всіх видів грошового забезпечення за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів підтверджує, що при прийнятті судового рішення по даній справі суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги з наведених підстав висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно ч. 10 ст. 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі оскарження в апеляційному порядку постанови, прийнятої у скороченому провадженні, судове рішення апеляційної інстанції по такій справі є остаточним і оскарженню не підлягає.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 183-2, 198, 200, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Головного Управління Пенсійного фонду України в Харківській області залишити без задоволення.

Постанову Красноградського районного суду Харківської області від 04.08.2015р. по справі № 626/1491/15-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_2
Судді ОСОБА_3 ОСОБА_4