Справа № 2а-2142/10/1270
Суддя: Білак С.В.
Дата ухвалення: 2010-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Ірметова О.В.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2010 року справа №2а-2142/10/1270

приміщення суду за адресою: 83017, м. Донецьк, бул. Шевченка, 26

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного суд у складі:

головуючого судді Сухарька М.Г.,

суддів Гаврищук Т.Г., Білак С.В.,

при секретарі судового засідання Чаплигіні П.

за участю сторін:

представника позивача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної податкової інспекції в м. Свердловську Луганської області на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 19 травня 2010 року по справі № 2а-2142/10/1270 за позовом Державного підприємства «Свердловантрацит» до Державної податкової інспекції в м. Свердловську Луганської області про визнання недійсним податкових повідомлень та вчинення певних дій, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Державне підприємство «Свердловантрацит» звернувся до суду з позовом до Державної податкової інспекції в м. Свердловську Луганської області про визнання недійсним податкових повідомлень та вчинення певних дій.

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 19 травня 2010 року позовні вимоги задоволені у повному обсязі. Визнано протиправними дії Державної податкової інспекції в м. Свердловську Луганської області щодо розподілу та спрямуванню сум, сплачених згідно з платіжними дорученнями №56 від 24.07.2009 року, №2353 від 28.09.2009 року, № 1040 від 13.11.2009 р., №2532 від 30.12.2009 року, №40 від 29.01.2010 року, №169 від 26.02.2010 року, №170 від 26.02.2010 року, №783 від 10.03.2010 року на погашення податкового боргу та пені. Визнано недійними та скасувано повідомлення №85289 від 24.07.2009 р., №08639 від 28.09.2009 р., № 1040 від 13.11.2009 р., №64682 від 13.11.2009 р., №22756 від 30.12.2009р., № 286861 від 29.01.2009 р. № 15969 від 26.02.2010 р., № 15968 від 26.02.2010 р., № 23819 від 10.03.2010 р. Зобовязано Державну податкову інспекцію у м. Свердловську вчинити певні дії, а саме зобовязати суми сплачені підприємством за платіжними дорученнями № 56 від 24 липня 2009 року та № 2353 від 28 вересня 2009 року, № 2532 від 30.12.2009 р., № 40 від 29.01.2010 р., № 169 від 26.02.2010 р., № 170 від 26.02.2010 р., № 783 від 10.03.2010 р.; зарахувати відповідно призначенню платежу у рахунок сплати згідно ухвали Луганського окружного адміністративного суду від 24.06.2009 р. по справі № 2а-22643/09/1270 у повному обсязі; зобовязано Державну податкову інспекцію у м. Свердловську Луганської області внести відповідні зміни до картки особистого рахунку платника ДП «Свердловантрацит».

Не погодившись з рішеннями суду першої інстанції відповідачем подана апеляційна скарга, в якій він просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права а саме: ст. 9 Закону України від 25.06.91 № 1251 «Про систем оподаткування», пп.5.3.1 п.5.3 ст.5, пп.16.1.1 п.16.1 ст.16, пп. 16.3.3 п.16.3 ст.16 Закону України від 21.12.00 № 2181 «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», ст. 159 КАС України.

Представник позивача у судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечував.

Представник відповідача у судове засідання не з»явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, заперечення представника позивача, перевіривши матеріали справи, вивчивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін, з наступних підстав.

Як встановлено судом першої та апеляційної інстанції, протягом 2009 та 2010 років ДП «Свердловантрацит» платіжними дорученнями №2353 від 28.09.2009 року, № 1040 від 13.11.2009 р., №2532 від 30.12.2009 року, №40 від 29.01.2010 року, №169 від 26.02.2010 року, №170 від 26.02.2010 року, №783 від 10.03.2010 року погашав податковий борг з податку на прибуток згідно ухвали Луганського окружного адміністративного суду від 24.06.2009 року по справ №2а-22643/09/1270. В платіжних дорученнях зазначається призначення платежу «податку на прибуток згідно ухвали Луганського окружного адміністративного суду від 24.06.2009 року по справ №2а-22643/09/1270».

Платіжним дорученням №56 від 24.07.2009 року ДП «Свердловантрацит» сплатило ПДВ згідно декларації за червень 2009 року. 24.07.2009 року позивачем на адресу відповідача було направлено заяву про зарахування сплату ПДВ у розмірі 540744,15 грн. згідно платіжного доручення №56 від 24.07.2009 року у рахунок сплати розстроченого податкового боргу з податку на прибуток за липень 2009 року, згідно ухвали Луганського окружного адміністративного суду від 24.06.2009 року по справ №2а-22643/09/1270. На підставі даної заяви було зроблено залік переплат, про що надано повідомлення.

Згідно повідомлень ДПІ у м. Свердловську №85289 від 24.07.2009 р., №08639 від 28.09.2009 р., № 1040 від 13.11.2009 р., №64682 від 13.11.2009 р., №22756 від 30.12.2009р., № 286861 від 29.01.2009 р. № 15969 від 26.02.2010 р., № 15968 від 26.02.2010 р., № 23819 від 10.03.2010 р. зміна відбулася в платіжних дорученнях №56 від 24.07.2009 року, №2353 від 28.09.2009 року, № 1040 від 13.11.2009 р., №2532 від 30.12.2009 року, №40 від 29.01.2010 року, №169 від 26.02.2010 року, №170 від 26.02.2010 року, №783 від 10.03.2010 року суми були зараховані згідно призначення платежу платіжних доручень в рахунок погашення податкового боргу з визначенням суми пені.

Відповідно до вимог пункту 7.7. статті 7 Закону України від 21 грудня 2000 року № 2181 -III «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», на який посилається відповідач як на обґрунтування права зараховувати сплачені позивачем суми збору за забруднення навколишнього природного середовища у календарній черговості виникнення податкового боргу, встановлено, що податковий борг погашається попередньо погашенню податкових зобов'язань, які не є податковим боргом, у порядку календарної черговості його виникнення, а в разі одночасного його виникнення за різними податками, зборами (обов'язковими платежами) у рівних пропорціях.

Колегія суддів вважає, що ця норма взагалі не визначає коло осіб, на яких розповсюджується її дія: чи то контролюючі органи, чи то платники податків. Зазначена норма не визначає, хто зобов'язаний здійснювати погашення у встановленому нею порядку, такий обов'язок нею взагалі не визначений. Вказана норма не позбавляє платника податку права самостійно визначати джерела та черговість погашення податкових зобов'язань. Ця норма не встановлює права контролюючого органу, всупереч напрямку, зазначеному платником податку у платіжному документі, зараховувати платежі у рахунок погашення податкового боргу.

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 7 Закону України від 20 травня 1999 року № 679-ХІV «Про Національний банк України» Національний банк України визначає систему, порядок і форми платежів. Пунктом 1.7 глави 1 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 21 січня 2004 року № 22 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 29 березня 2004 року за № 377/89/76, кошти з рахунків клієнтів банки списують лише за дорученнями власників цих рахунків (включаючи договірне списання коштів згідно з главою 6 цієї Інструкції) або на підставі платіжних вимог стягувачів у разі примусового списання коштів згідно з главою 5 цієї Інструкції. При цьому, згідно з пунктом 3.8 зазначеної Інструкції реквізит «Призначення платежу» платіжного доручення заповнюється платником так, щоб надавати повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється перерахування коштів отримувачу. Повноту інформації визначає платник з урахуванням вимог законодавства України. Платник відповідає за дані, що зазначені в реквізиті платіжного доручення «Призначення платежу». Банк перевіряє заповнення цього реквізиту на відповідність установленим вимогам лише за зовнішніми ознаками. З наведеного випливає, що право визначати призначення платежу відповідно до чинного законодавства України належить виключно платнику.

Відповідно до Закону України від 21 грудня 2000 року № 2181-III «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», який є спеціальним законом з питань оподаткування і який установлює порядок погашення зобов'язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов'язкових платежів), нарахування і сплати пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків, визначено вичерпний перелік заходів, які вживаються контролюючим органом з метою погашення платниками податків податкового боргу. Серед таких заходів немає зміни призначення платежу, самостійно визначеного платником податків.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до правомірного висновку, що позивач має право самостійно визначати цільове призначення своїх грошових коштів, а також самостійно визначати призначення платежів.

Відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування рішення є порушення судом норм матеріального чи процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції було допущено неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Судова колегія дійшла висновку про те, що підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні, а тому відхиляє апеляційну скаргу і залишає судове рішення без змін.

З урахуванням викладеного, керуючись статтями 2, 11, 21, 70, 71, 159, 160, 184, 195, 196, 198 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія судів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції в м. Свердловську Луганської області - залишити без задоволення.

Постанову Луганського окружного адміністративного суду від 19 травня 2010 року по справі № 2а-2142/10/1270 за позовом Державного підприємства «Свердловантрацит» до Державної податкової інспекції в м. Свердловську Луганської області про визнання недійсним податкових повідомлень та вчинень певних дій залишити без змін.

Вступна та резолютивна частина ухвали складена в нарадчій кімнаті і проголошена в судовому засіданні 30 липня 2010 року, в повному обсязі складена 30 липня 2010 року.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: Сухарьок М.Г.

Судді: Білак С.В.

ОСОБА_3