Справа № 2а-614/09
Суддя: Дякович В.П.
Дата ухвалення: 2011-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2011 р. Справа № 84786/09

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду складі:

головуючого судді Дяковича В.П.,

суддів Обрізка І.М., Яворського І.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Львові апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Тисменицькому районі Івано-Франківської області на постанову Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 28 жовтня 2009 року у справі № 2а-614/09/0915 за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Тисменицькому районі Івано-Франківської області про зобовязання нарахувати та виплатити підвищення до пенсії дитині війни, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернулась 03.08.2009 року до суду з адміністративним позовом, яким просила поновити їй строк звернення до суду, зобовязати управління Пенсійного фонду України в Тисменицькому районі Івано-Франківської області нарахувати та виплатити на її користь підвищення до пенсії дитині війни за 2006-2008 роки в сумі 4470,00 грн. та підвищувати пенсію на 30% мінімальної пенсії за віком з 01.01.2009 року щомісяця.

Постановою Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 28 жовтня 2009 року позов задоволено частково: зобовязано управління Пенсійного фонду України в Тисменицькому районі Івано-Франківської області нарахувати та виплатити позивачу підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» за періоди з 09.07.2007 року до 31.12.2007 року в сумі 710,93 грн. та з 22.05.2008 року до 31.12.2008 року в сумі 715,26 грн.; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

З таким рішенням суду не погодився відповідач, подав апеляційну скаргу, в якій покликається на порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Просить скасувати постанову суду першої інстанції і прийняти нову, якою повністю відмовити в задоволенні позовних вимог. Апеляційну скаргу мотивує тим, що фінансове забезпечення державних соціальних гарантій здійснювалось в розмірах передбачених Законами України «Про Державний бюджет України» на відповідний рік та в межах передбачених на це видатків. Крім того, законодавством не визначено, з якого саме розміру мінімальної пенсії за віком слід визначати розмір підвищення до пенсії дітям війни. Також вказує, що позивач пропустила строк звернення до суду, встановлений ст. 99 КАС України.

Особи, які беруть участь в справі, в судове засідання апеляційного суду не зявилися, хоч були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому на підставі п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України суд розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Частиною 2 статті 152 Конституції України встановлено, що закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Суд першої інстанції правильно відмовив у задоволенні позовних вимог за 2006 рік оскільки положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік», якими було зупинено дію ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», були чинними і неконституційними не визнавались.

Оскільки Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 року № 6-рп/2007 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) положення пункту 12 статті 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», яким зупинено на 2007 рік дію ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», з урахуванням статті 111 цього Закону, а Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року № 10-рп/2008 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) положення підпункту 2 пункту 41 розділу II Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», якими внесено зміни до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», з 09.07.2007 року та з 22.05.2008 року відповідач був зобовязаний нараховувати та виплачувати позивачу підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Водночас позовні вимоги щодо виплати підвищення до пенсії за періоди з 01.01.2007 року до 09.07.2007 року та з 01.01.2008 року до 22.05.2008 року задоволенню не підлягають, оскільки відповідач керувався чинними на той час положеннями Законів України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» та «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», а тому його дії є правомірними.

Також не підлягають задоволенню позовні вимоги про зобов'язання відповідача забезпечити проведення виплати перерахованої пенсії у подальшому, оскільки така не стосується спірних відносин, а носить перспективний, на думку позивача - ймовірний протиправний характер поведінки відповідача у відносинах із позивачем, у яких право останнього не є порушеним, а тому таке право відповідно до частини 1 статті 2 КАС України судовому захисту не підлягає.

Згідно з чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає. Тому правильними є висновки суду першої інстанції щодо неприйняття до уваги положень ч. 3 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», відповідно до якої мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом першим частини першої цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом, оскільки наявність такої норми та відсутність іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії та права на отримання підвищення до пенсії дітям війни.

Відсутність бюджетного фінансування, на яку вказує відповідач, не може бути підставою невиконання відповідним субєктом владних повноважень покладених на нього обовязків. В свою чергу реалізація особою права на отримання соціальних виплат не може бути поставлена у залежність від наявності відповідних бюджетних асигнувань.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що на спірні правовідносини не поширюється строк позовної давності, застосувавши до спірних правовідносин положення ст. 87 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Однак, суд не врахував положення Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», відповідно до п. 16 Прикінцевих положень якого, закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. Статтею 46 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» передбачено виплату пенсії за минулий час без обмеження у часі лише в разі її попереднього нарахування. Оскільки суми належної позивачу як дитині війни пенсії нараховані не були, а тому на спірні правовідносини положення ст. 46 зазначеного Закону також не поширюються.

Оскільки ст. 46 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» передбачено інші, ніж ст. 87 Закону України «Про пенсійне забезпечення» правила виплати пенсії за минулий час, тому в цій частині Закон України «Про пенсійне забезпечення» застосуванню не підлягає.

Таким чином, оскільки законами з питань пенсійного забезпечення не встановлено інші строки звернення до суду за захистом порушених прав, тому до спірних правовідносин слід застосувати положення ст. 99 КАС України (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин та вирішення справи судом першої інстанції), якими передбачено річний строк звернення до адміністративного суду.

Оскільки Законом України «Про державний бюджет України на 2009 рік» не було зупинено чи обмежено дію ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», а позивач звернулась до суду 03.08.2009 року, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за період з 03.08.2008 року до настання обставин, з якими закон пов'язує припинення виплати. Висновок суду першої інстанції щодо визначення періоду, за який необхідно здійснювати перерахунок та виплату підвищення до пенсії позивачу, є безпідставним та суперечить самій правовій природі інституту призначення, перерахунку та виплати пенсії.

Крім того, суд першої інстанції безпідставно вказав конкретні суми підвищення до пенсії, які належить нарахувати та виплатити позивачу, оскільки нарахування пенсій, в тому числі підвищення до них, належить до компетенції органів Пенсійного фонду Укураїни.

За наведених обставин колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню в звязку з порушенням судом першої інстанції норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 197, п. 3 ч. 1 ст. 198, п. 4 ст. 202, ч. 2 ст. 205, ст. ст. 207, 211, 212, 254 КАС України,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Тисменицькому районі Івано-Франківської області задоволити частково.

Постанову Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 28 жовтня 2009 року у справі № 2а-614/09/0915 за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Тисменицькому районі Івано-Франківської області про зобовязання нарахувати та виплатити підвищення до пенсії дитині війни скасувати та прийняти нову постанову.

Позов ОСОБА_1 задоволити частково.

Зобовязати управління Пенсійного фонду України в Тисменицькому районі Івано-Франківської області нараховувати та виплачувати ОСОБА_1 щомісячне підвищення до пенсії дитині війни відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком за період 03 серпня 2008 року, з врахуванням ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та виплачених сум.

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили через пять днів після направлення її копій особам, що беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

ГОЛОВУЮЧИЙ В.П. ДЯКОВИЧ

СУДДІ І.М. ОБРІЗКО

ОСОБА_2