Справа № 2а-16842/10/0570
Суддя: Міронова Г.М.
Дата ухвалення: 2010-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Козаченко А.В.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2010 року справа №2а-16842/10/0570

приміщення суду за адресою: 83017, м. Донецьк, бул. Шевченка, 26

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді Міронової Г.М., суддів Юрко І.В., Яманко В.Г., розглянувши апеляційні скарги Державної судової адміністрації України, Міністерства фінансів України на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 21 вересня 2010 року у справі № 2а-16842/10/0570 за позовом ОСОБА_2 до Державної судової адміністрації України, Апеляційного суду Донецької області, Міністерства фінансів України, Державного казначейства України, Кабінету Міністрів України про визнання незаконною бездіяльності, зобовязання вчинити певні дії та стягнення недоплаченої заробітної плати,

ВСТАНОВИЛА:

01 липня 2010 року позивач звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної судової адміністрації України, Державного казначейства України, Апеляційного суду Донецької області, Міністерства Фінансів України, Кабінету міністрів України про стягнення недоплачених сум. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що з 2002 року вона працює суддею Апеляційного суду Донецької області. З 2006 року по час звернення з позовом до суду заробітна плата їй нараховується виходячи з посадового окладу, що розрахований з мінімальної заробітної плати у розмірі 332 грн. Всупереч вимогам Закону України «Про статус суддів» та схемам посадових окладів, встановлених постановою Кабінету Міністрів України № 865 від 03.09.2005 р., в подальшому не здійснювалось перерахування розміру окладу. Вважає, що з січня 2006 року по травень 2010 року заробітна плата виплачувалася не у повному обсязі. Розмір недоплаченої заробітної плати, на думку позивача, складає 156064,67 грн. Просила визнати незаконною бездіяльність відповідачів по виконанню постанови Кабінету Міністрів України № 865 від 03 вересня 2005 року «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» щодо не нарахування їй посадового окладу у відповідності до встановленої мінімальної заробітної плати, стягнути з Державної судової адміністрації України на її користь суму недоплаченої заробітної плати в розмірі 156064,67 грн., зобовязати з 01 червня 2010 року виплачувати зарплату нарахування якої проводити із середнього заробітку, розрахованого відповідно до чинного розміру заробітної плати.

20.08.2010 року позивач змінила предмет позовних вимог, у якому, зокрема, зазначила, що окрім заробітної плати, з 01липня 2002 року їй призначено щомісячне довічне грошове утримання розмірі 80% від заробітної плати, розмір якого щорічно збільшувався на 2% і складає 90%. Просить суд поновити строк, передбачений для звернення до суду для захисту порушеного права. Визнати неправомірною бездіяльність апеляційного суду Донецької області щодо не проведення їй перерахунку заробітної плати та довічного грошового утримання з 19 серпня 2009 року з урахуванням вимог постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 № 865 в редакції станом на 31.12.2005 р., та неподання до Державної судової адміністрації України змін до її посадового окладу із зазначенням розміру заробітної плати та грошового утримання, виходячи із 9,5 мінімальних заробітних плат, встановлених Законом на момент проведення виплат, а з 22 травня 2008 року надбавки за вислугу років у розмірі 40 відсотків від загальної суми щомісячного заробітку з урахуванням доплати за кваліфікаційний клас. Визнати неправомірною бездіяльність Державної судової адміністрації України щодо неприйняття заходів з повного фінансування її заробітної плати та грошового утримання з 19 серпня 2009 року з розрахунку посадового окладу в розмірі 9,5 мінімальних заробітних плат, встановлених Законом на момент проведення виплат, а з 22 травня 2008 року надбавки за вислугу років у розмірі 40 відсотків від загальної суми щомісячного заробітку з урахуванням доплати за кваліфікаційний клас. Визнати неправомірною бездіяльність Міністерства фінансів України, щодо неприйняття заходів з повного фінансування моєї заробітної плати та грошового утримання з 19 серпня 2009 року з розрахунку посадового окладу в розмірі 9,5 мінімальних заробітних плат станом на момент проведення виплат, а з 22 травня 2008 року надбавки за вислугу років у розмірі 40 відсотків від загальної суми щомісячного заробітку з урахуванням доплати за кваліфікаційний клас. Зобов'язати апеляційний суд Донецької області провести мені перерахунок з 22 травня 2008 року надбавки за вислугу років у розмірі 40 відсотків від загальної суми щомісячного заробітку з урахуванням доплати за кваліфікаційний клас, а з 19 серпня 2009 року перерахунок заробітної плати та грошового утримання, визначивши їх розмір з урахуванням посадового окладу у розмірі 9,5 мінімальних заробітних плат, встановлених Законом на момент проведення виплат. Після перерахунку здійснити виплату недоплачених сум з утриманням обов'язкових податків та зборів з одночасним поданням до Державної судової адміністрації України змін до посадового окладу. Зобов'язати Міністерство фінансів України профінансувати вказані виплати. Зобов'язати Державну судову адміністрацію України виділити апеляційному суду Донецької області з єдиного рахунку Державного бюджету України № 4024, відкритого у Державному казначействі України МФО 820172, передбаченого на виконання рішень судів на користь суддів, кошти для проведення виплати недоплаченої з 22 травня 2008 року надбавки за вислугу років у розмірі 40 відсотків від загальної суми щомісячного заробітку з урахуванням доплати за кваліфікаційний клас, а з 19 серпня 2009 року заробітної плати та грошового утримання, обчислених з урахуванням посадового окладу, виходячи з 9,5 мінімальних заробітних плат, встановлених законом на момент проведення виплат з урахуванням раніше виплачених сум.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 21 вересня 2010 року позов було задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність міністерства фінансів України, Державної судової адміністрації України та Апеляційного суду Донецької області в частині не проведення перерахунку та виплати заробітної плати з урахуванням посадового окладу у розмірі 9,5 мінімальних заробітних плат, встановлених на законодавчому рівні з 19 серпня 2009 року. Зобов'язано Апеляційний суд Донецької області виплати ОСОБА_2 недоотриману заробітну плату з урахуванням підвищення мінімальної заробітної плати відповідно до Законів України «Про Державний бюджет України на 2009, 2010 роки» з 19 серпня 2009 року, а Міністерство Фінансів України та Державну Судову Адміністрацію України виділити для цього кошти і здійснити відповідне фінансування Апеляційного суду Донецької області.

Визнати неправомірною бездіяльність Міністерства фінансів України, Державної судової адміністрації України та Апеляційного суду Донецької області щодо нарахування ОСОБА_2 з 22.05.2008р. надбавки за вислугу років у відсотках від посадового окладу з урахуванням доплати за кваліфікаційні класи. Зобов'язано Апеляційний суд Донецької області здійснити ОСОБА_2 перерахунок та виплату надбавки за вислугу років з 22.05.2008р. відповідно до вимог ст.44 Закону України «Про статус суддів» (в редакції Закону №4015-ХИ від 24.02.1994р.), тобто виходячи з 40% від загальної суми щомісячного заробітку з урахуванням доплати за кваліфікаційні класи, а Міністерство Фінансів України та Державну Судову Адміністрацію України виділити для цього кошти і здійснити відповідне фінансування Апеляційного суду Донецької області. В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Не погодившись з таким судовим рішенням, відповідачі - Державна судова адміністрація України та Міністерство фінансів України оскаржили його до Донецького апеляційного адміністративного суду. В апеляційних скаргах відповідачі, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просили скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Так, в своїй апеляційній скарзі Державна судова адміністрація України в Донецькій області зазначає, що не є належним відповідачем у справі, що судом не зазначено яку саме суму слід сплатити позивачеві. Апелянт також зазначає, що виплата матеріального забезпечення суддів потребує фінансування з Держбюджету України. При цьому видатки на заробітну плату суддів за вказані позивачем періоди здійснені в межах норм чинного законодавства, яке в свою чергу не дає можливості профінансувати виконання рішення суду за минулі періоди. Міністерство фінансів України в апеляції зазначило, що не є належним відповідачем, оскільки розпорядником бюджетних коштів призначених на виплату заробітної плати суддям є саме Державна судова адміністрація України.

В судове засідання представники сторін не прибули. Про дату час та місце судового засідання були повідомлені належним чином. Згідно приписів ч. 4 статті 196 КАС України їх неявка не є перешкодою для розгляду справи. Відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України, суд під час судового розгляду адміністративної справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. У разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За нормами частини другої статті 197 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі: 2) неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційних скарг, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі задовольнити частково, а постанову суду першої інстанції скасувати, виходячи з наступного.

Судами першої та апеляційної інстанції було встановлено, що позивач працював на посаді судді Апеляційного суду Донецької області. Починаючи з 01 липня 2002 року отримував ще й довічне грошове утримання у розмірі 80 % від заробітної плати, яке на 01 липня 2007 року збільшилося до 90% (збільшення на 2% щорічно).

Згідно Розрахунку заробітної плати за період грудень 2007 року грудень 2009 року (а.с. 7-26), заробітна плата позивача розраховувалася з посадового окладу, розмір якого з січня 2006 року не змінювався та становив 3154 грн. що дорівнює розміру 9,5 мінімальних заробітних плат з розрахунку однієї зарплати 332 гривні. Надбавка за вислугу років за вказаний період склала 40%. Постановою Верховної ОСОБА_3 України від 7 жовтня 2010 року N 2596-VI позивач звільнена з посади судді у звязку з виходом у відставку.

Закон України «Про статус суддів» № 2862-ХІІ від 15 грудня 1992 року (далі Закон № 2862-ХІІ) визначає статус суддів з метою забезпечення належних умов для здійснення правосуддя, дотримання Конституції і законів України, охорони прав і свобод громадян.

Відповідно до пункту 14 частини першої статті 92 Конституції України статус суддів визначається виключно Конституцією України та законами України, якими гарантовано незалежність і недоторканність суддів (частина перша статті 126 Конституції України). А згідно з частиною першою статті 130 Основного Закону, держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів.

Зазначені функції держави, в межах визначених відповідними нормативними актами, покладені на відповідачів: Державну судову адміністрацію України, Апеляційний суд Донецької області, Міністерство фінансів України, Державне казначейство України.

Відповідно до ст. 44 Закону України «Про статус суддів» № 2862-ХІІ (в редакції, що діяла станом на 01.01.2006) заробітна плата суддів складається з посадового окладу, премій, доплат за кваліфікаційні класи, надбавок за вислугу років та інших надбавок. Розміри посадових окладів суддів встановлюються у відсотковому відношенні до посадового окладу Голови Верховного Суду України і не можуть бути меншими від 50 відсотків його окладу. Посадовий оклад судді не може бути меншим від 80 відсотків посадового окладу голови суду, в якому працює суддя та складається з посадового окладу, премій, доплат за кваліфікаційні класи, надбавок за вислугу років, інших надбавок.

На рівні Закону посадові оклади професійних суддів не встановлювались, а тому на реалізацію цього Закону, Постановою Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 № 865 «Про оплату праці суддів» було затверджено схеми посадових окладів керівників та суддів Конституційного Суду України, Верховного Суду України, вищих спеціалізованих судів, Апеляційного суду України, апеляційних та місцевих судів згідно з додатками 1-6, які розраховано виходячи з кратності до мінімальної заробітної плати, а також розміри надбавок до посадових окладів суддів за кваліфікаційні класи, яка набрала законної сили з 1 січня 2006 року.

Постановою Кабінету Міністрів України № 1310 від 31.12.2005 р. затверджено зміни, що вносяться до постанови Кабінету Міністрів України від 3 вересня 2005 року № 865, а саме: постанову доповнено п. 41 наступного змісту: «Установити, що розміри посадових окладів, передбачених цією постановою, встановлюються виходячи з розміру мінімальної заробітної плати 332 гривні і в подальшому при підвищенні мінімальної заробітної плати їх перерахунок не провадиться».

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.05.2008 року визнано незаконними постанови Кабінету Міністрів України від 21.12.2005 р. № 1243 «Про питання оплати праці вищих посадових осіб України, окремих керівних працівників органів державної влади і органів місцевого самоврядування та суддів» в частині встановлення розміру посадового окладу суддям; пункт 4-1 постанови Кабінету Міністрів України від 31.12.2005 р. № 1310 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 року № 865» та пункт 4-1 постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 року № 865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів».

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 19.08.2009 року дана постанова окружного суду залишена без змін, однак питання щодо повороту виконання судового рішення не прийнято, а тому Постанова Кабінету Міністрів України від 21.12.2005 № 1243 «Питання оплати праці вищих посадових осіб України, окремих керівних працівників органів державної влади і органів місцевого самоврядування та суддів» в частині встановлення розміру посадового окладу суддів; пункт 4-1 Постанови Кабінету Міністрів України від 31.12.2005 р. № 1310 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 3 вересня 2005 р. № 865» та пункт 4-1 Постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 року № 856 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» втратили чинність лише з 19 серпня 2009 року, тобто з часу набрання чинності рішення суду першої інстанції та є обовязковою для виконання саме з цього часу.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що з даного моменту втрачає чинність пункту 41 Постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 № 865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів», а тому вважає, що відповідачі зобовязані були застосовувати Постанову № 865 в первісній редакції, тобто проводити розрахунок посадового окладу судді з розміру мінімальної заробітної плати на дату 19.08.2009 року з послідовним збільшенням відповідно до статті 55 Закону України "Про Державний бюджет України на 2009 рік" від 26.12.2008 року № 835-VI та Закону України від 20 жовтня 2009 року № 1646-VI "Про встановлення прожиткового мінімуму та мінімальної заробітної плати", який спрямований на встановлення розміру прожиткового мінімуму та мінімальної заробітної плати, що забезпечить належний соціальний захист кожного громадянина України у період фінансово-економічної кризи, який складає з 1 листопада 2009 року в розмірі 744 грн., а з 1 січня 2010 року в розмірі 869 гривень.

Тобто, невиплата позивачеві заробітної плати, розрахованої з посадового окладу у розмірі 9,5 мінімальних заробітних плат, встановлених на законодавчому рівні, починаючи з 19 серпня 2009 року є звуженням права позивача на отримання належної заробітної плати від держави як конституційної гарантії, повязаного з одночасним порушенням державою конституційної гарантії недоторканості судді, втручанням виконавчої влади у виключну сферу судової влади, що порушує фундаментальний принцип поділу влади, як демократичної організації держави в розумінні ст. 6 Конституції України.

Відповідно до п. 5 ст. 116 Закону України «Про судоустрій в Україні» (в редакції до 30.07.2010 року), ОСОБА_3 суддів України, розробляє та організовує виконання заходів щодо забезпечення незалежності судів і суддів, поліпшення стану організаційного забезпечення діяльності судів, розглядає питання правового захисту суддів, соціального захисту суддів та їх сімей і приймає відповідні рішення з цих питань, здійснює контроль за організацією діяльності судів та діяльністю державної судової адміністрації, заслуховує інформацію голів судів і посадових осіб державної судової адміністрації про їх діяльність, та виконує інші функції.

ОСОБА_3 суддів України від 27.06.2008 року № 105 зобовязано Державну судову адміністрацію України, Конституційний Суд України, Верховний Суд України та вищі спеціалізовані суди України обрахувати і включити до бюджетного запиту на 2009 рік кошти, необхідні для здійснення перерахунку заробітної плати, щомісячного грошового (довічного) утримання та вихідної допомоги суддям за період з 01.06.2005 р. по 31.12.2005 р. та за період з 2005 по 2008 роки, а також підготувати пропозиції про внесення змін до скасованих постанов Уряду.

Бюджетним кодексом України (статті 32 37 в редакції до 13.10.2010 року) на Міністерство фінансів України покладено обовязок щодо складання проекту закону про Державний бюджет України, визначення основних організаційно-методичних засад бюджетного планування, які використовуються для підготовки бюджетних запитів і розроблення пропозицій проекту Державного бюджету України, визначення на підставі основних макропоказників економічного і соціального розвитку України на наступний бюджетний період та аналізу виконання бюджету у поточному бюджетному періоді загального рівня доходів та видатків бюджету і надання оцінки обсягу фінансування бюджету для складання пропозицій проекту Державного бюджету України.

Головні розпорядники бюджетних коштів організують розроблення бюджетних запитів для подання Міністерству фінансів України в терміни та порядку, встановлені Міністерством фінансів України.

Міністерство фінансів України здійснює контроль за дотриманням бюджетного законодавства на кожній стадії бюджетного процесу як стосовно державного бюджету, так і місцевих бюджетів, якщо інше не передбачено законодавством України (стаття 111 Бюджетного кодексу України ред. до 13.10.2010 року).

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 14 від 14 січня 2009 року Державна судова адміністрація України є центральним органом виконавчої влади та здійснює матеріальне і соціальне забезпечення суддів.

Статтею 126 Закону України «Про судоустрій України» (в редакції до 30.07.2010 року) встановлено, що Державна судова адміністрація України готує матеріали для формування пропозицій щодо бюджету судів та здійснює заходи щодо їх фінансування відповідно до цього Закону, здійснює матеріальне і соціальне забезпечення суддів, а згідно приписів статті 58 Бюджетного кодексу України є розпорядником коштів і зобовязане організовувати розроблення бюджетних запитів для подання Міністерству фінансів України, яке за результатами аналізу приймає рішення про включення бюджетного запиту до пропозиції проекту Державного бюджету, готує проект Закону про Державний бюджет України. Видатки Державного бюджету України на утримання судової влади захищені безпосередньо Конституцією та законами і не можуть бути скасовані чи зменшені без відповідної компенсації.

Тобто, Державна судова адміністрація України повинна була внести до Міністерства фінансів України пропозиції щодо збільшення бюджетного фінансування судової системи у звязку з визнанням судом незаконними постанови Кабінету Міністрів України від 21.12.2005 року № 1243 «Про питання оплати праці вищих посадових осіб України, окремих керівних працівників органів державної влади і органів місцевого самоврядування та суддів» в частині встановлення розміру посадового окладу суддям; пункту 41 постанови Кабінету Міністрів України від 31.12.2005 року № 1310 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 року № 865» та пункту 41 постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 року №865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів, що не було виконано в порушення вимог ст.ст. 20, 21 Бюджетного кодексу України, а тому порушено принцип відповідальності учасника бюджетного процесу, яким передбачено, що кожен учасник бюджетного процесу несе відповідальність за свої дії або бездіяльність на кожній стадії бюджетного процесу (п.11 ч.1ст.7 Бюджетного кодексу України).

Відповідно до наказу ДСА України від 09.06.2004 р. № 82/04 «Про організаційні заходи щодо забезпечення подання на затвердження штатних розписів апаратів місцевих та апеляційних судів» обовязок подавати штатні розписи до ДСА із зазначенням розміру фінансування оплати праці суддям покладено на апеляційний суд Донецькій області, який і здійснює фактичну виплату заробітної плати позивачу. Зазначені повноваження сторонами не оспорюються. Однак, зміни до штатних розписів не вносилися.

В суді першої інстанції, встановлено відсутність звернення апеляційного суду Донецької області з даними про коригування заробітної плати позивача виходячи з посадового окладу, розрахованого з 9,5 мінімальних заробітних плат, встановлених на законодавчому рівні на відповідний період. з огляду на що апеляційний суд Донецької області, як субєкт владних повноважень, на який законодавством покладено обовязок проінформувати Державну судову адміністрацію України головного розпорядника бюджетних коштів на утримання судової системи, щодо необхідності здійснення перерахунку заробітної плати позивача з нового розміру посадового окладу, не прийняв заходи щодо корегування посадового окладу позивача та кошторису суду з урахуванням визнання не чинним п. 41 постанови Кабінету Міністрів України від 31.12.2005 року № 1310 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 року № 865» та пункт 41 постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 року № 865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів».

З огляду на зазначене, відповідачами не було своєчасно здійснено відповідного перерахунку посадового окладу та грошового забезпечення позивача, оскільки нарахування заробітної плати та грошового утримання з 19.08.2009 року здійснювалось на підставі скасованого пункту 41 Постанови Кабінету Міністрів України № 865.

Статтею 159 Кодексу адміністративного судочинства встановлено, що рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим, як вбачається з предмету позову, позивач вимагає не лише перерахунку заробітної плати, а і перерахунку розміру довічного утримання, з тексту рішення суду першої інстанції не вбачається, що хоча предметом розгляду і був розмір довічного утримання, окружний суд ухилився від дослідження цих обставин. Задовольнив лише частину вимог, щодо перерахунку заробітної плати за минулі періоди. В той же час безпідставно відхилив позовні вимоги щодо перерахунку розміру довічного утримання.

Сума довічного утримання судді знаходиться у прямій залежності від розміру заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді.

Враховуючи це, колегія суддів вважає, в цій частині постанову суду першої інстанції такою, що не відповідає вимогам закону

Суд першої інстанції частково вірно прийшов до висновку, що викладені в позовній заяві вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню, однак прийняв рішення, яке не в повному обсязі відповідає фактичним обставинам справи. Колегія судів вважає, що за таких обставин постанову суду першої інстанції треба скасувати та прийняти іншу.

На підставі викладеного, керуючись, ст. 2, ст. 41, ст. 160, ст. 167, 195, 197, п. 2 ч. 1 ст. 198, ст. 201, ст. 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги Державної судової адміністрації України та Міністерства фінансів України задовольнити частково.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 21 вересня 2010 року у справі № 2а-16842/10/0570 за позовом ОСОБА_2 до Державної судової адміністрації України, Апеляційного суду Донецької області, Міністерства фінансів України, Державного казначейства України , Кабінету Міністрів України скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визнати неправомірною бездіяльність Міністерства фінансів України, Державної судової адміністрації України, Апеляційного суду Донецької області щодо непроведення ОСОБА_2 перерахунку заробітної плати та довічного грошового утримання з 19 серпня 2009 року з урахуванням вимог постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 № 865 в редакції станом на 31.12.2005, та неподання до Державної судової адміністрації України змін до посадового окладу із зазначенням розміру заробітної плати та довічного грошового утримання, виходячи із 9,5 мінімальних заробітних плат, встановлених Законом на момент проведення виплат, а з 22 травня 2008 року надбавки за вислугу років у розмірі 40 відсотків від загальної суми щомісячного заробітку з урахуванням доплати за кваліфікаційний клас.

Зобов'язати Апеляційний суд Донецької області провести перерахунок з 22 травня 2008 року надбавки за вислугу років у розмірі 40 відсотків від загальної суми щомісячного заробітку з урахуванням доплати за кваліфікаційний клас, а з 19 серпня 2009 року перерахунок заробітної плати та довічного грошового утримання, визначивши їх розмір з урахуванням посадового окладу у розмірі 9,5 мінімальних заробітних плат, встановлених Законом на момент проведення виплат. Після перерахунку здійснити виплату недоплачених сум з утриманням обов'язкових податків та зборів.

Зобов'язати Міністерство фінансів України профінансувати вказані виплати. Зобов'язати Державну судову адміністрацію України виділити апеляційному суду Донецької області з єдиного рахунку Державного бюджету України № 4024, відкритого у Державному казначействі України МФО 820172, передбаченого на виконання рішень судів на користь суддів, кошти для проведення виплати недоплаченої з 22 травня 2008 року надбавки за вислугу років у розмірі 40 відсотків від загальної суми щомісячного заробітку з урахуванням доплати за кваліфікаційний клас, а з 19 серпня 2009 року заробітної плати та довічного грошового утримання, обчислених з урахуванням посадового окладу, виходячи з 9,5 мінімальних заробітних плат, встановлених законом на момент проведення виплат з урахуванням раніше виплачених сум.

Постанова апеляційної інстанції за наслідками розгляду у письмовому провадженні набирає законної сили через пять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі, і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий суддя: Міронова Г.М.

Судді Юрко І.В.

ОСОБА_4