Справа № 673/684/15-а
Суддя: Сушко О.О.
Дата ухвалення: 2015-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 673/684/15-а

Головуючий у 1-й інстанції: Коваль Ф.І.

Суддя-доповідач: Сушко О.О.

23 вересня 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сушка О.О.

суддів: Залімського І. Г. Смілянця Е. С.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Деражнянському районі Хмельницької області на постанову Деражнянського районного суду Хмельницької області від 24 червня 2015 року у справі за адміністративним позовом Управління Пенсійного фонду України в Деражнянському районі Хмельницької області до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Хмельницькій області про скасування постанови,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом про скасування постанови головного державного виконавця №46635915 від 6 травня 2015 року про накладення штрафу.

Відповідно до постанови Деражнянського районного суду Хмельницької області від 24 червня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, позивач оскаржив його до суду апеляційної інстанції. Посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, а також, на неповне з'ясування судом всіх обставини справи, позивач просив скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою задовольнити вказаний адміністративний позов.

Сторони в судове засідання не з'явились, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, надавши правову оцінку обставинам та доказам по справі, колегія суддів прийшла до висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Як встановлено судом першої інстанції, згідно з постановою Деражнянського районного суду від 13 січня 2015 року управління Пенсійного фонду України в Деражнянському районі зобов`язано здійснити перерахунок та виплатити позивачу державну пенсію в розмірі 10 мінімальних пенсій за віком та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, в розмірі 100 % мінімальної пенсії за віком, відповідно до ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», взявши за основу розмір мінімальної пенсії за віком, встановлений ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», починаючи з 01 січня 2014 року по 16 серпня 2014 року, з урахуванням проведених виплат. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

На виконання вказаної постанови суду 17 лютого 2015 року видано виконавчий лист №673/1822/14-а.

23 лютого 2015 року головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Хмельницькій області Пещанюк І.А. виніс постанову про відкриття виконавчого провадження №46635915 щодо примусового виконання вказаного виконавчого листа Деражнянського районного суду.

За невиконання виконавчого листа постановою того ж державного виконавця від 06 травня 2015 року на управління Пенсійного фонду України в Деражнянському районі накладено штраф у розмірі 1360 грн.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову виходив з того, що дії відповідача по накладенню штрафу в межах вказаного виконавчого провадження є правомірними та необхідними заходами щодо повного та своєчасного виконання рішення суду, тому оскаржена постанова є законною та обґрунтованою.

Надавши правову оцінку діям відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначені правовими нормами Закону України "Про виконавче провадження" (надалі - Закон).

Як зазначено в ст. 75 вказаного Закону, після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що зобов'язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше ніж на наступний день після закінчення строку, встановленого ч. 2 ст. 25 цього Закону для самостійного виконання рішення. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, його виконання перевіряється не пізніше наступного робочого дня після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання зазначених вимог без поважних причин державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до ст. 89 цього Закону і не пізніше п'яти робочих днів з дня його накладення повторно перевіряє стан виконання рішення.

Водночас, в мотивувальній частині оскарженої постанови про накладення штрафу не наведені доводи прийнятого державним виконавцем рішення щодо відсутності поважних причин у боржника, які б унеможливлювали повного виконання ним судового рішення. Прийняте рішення нічим не вмотивовано, вказано лише, що рішення не виконано, що є недостатнім та не відповідає положенням ст. 89 зазначеного Закону. Тобто, Закон пов'язує настання відповідальності лише за умови невиконання боржником рішення без поважних причин.

При цьому, на виконання постанови Деражнянського районного суду від 13.01.2015 року та постанови державного виконавця від 29.01.2015 року позивачем 04.02.2015 року призначено пенсію ОСОБА_3 в межах стягнення за один місяць, про що 05.02.2015 року позивачем направлено листа на адресу відповідача за вих. №788/03, у якому зазначено про виконання постанови.

Відповідно до ст. 63 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" передбачено, що фінансування виплат відповідно ст.ст. 50, 54 вказаного Закону здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Бюджетні призначення на виплату підвищення до пенсії відповідно до ст. 63 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", визначених у інших розмірах, ніж ті, що встановлені постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року №1210 "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", не передбачені.

Разом з тим, реалізація нормативних приписів і пенсійних програм здійснюється шляхом фінансування пенсійних виплат за рахунок чітко визначених прибутковою частиною бюджету Пенсійного фонду джерел і відповідно до конкретних напрямів видаткової частини бюджету Пенсійного Фонду України. Бюджет Пенсійного Фонду України щорічно затверджується Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п.п. 9, 10 Положення «Про Пенсійний Фонд України» визначений вичерпний перелік напрямів використання коштів Пенсійного Фонду України, які виключно використовуються за призначенням і вилученню не підлягають. Тому, виплата коштів за рішенням суду та сплата вказаного штрафу призведе до нецільового використання коштів Пенсійного Фонду України.

На підставі зазначених норм та в зв`язку із відсутністю відповідного фінансування виплата коштів по постанові Деражнянського районного суду від 13.01.2015 року не проводилась.

Таким чином, позивачем рішення суду виконане в межах наданих повноважень.

Слід зазначити, що невиконання судового рішення управлінням ПФУ в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин. Накладення штрафу у такому випадку жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів.

Зважаючи на викладене, колегією суддів встановлено, що при вирішення справи по суті, судом першої інстанції не була надана повноцінна та належна оцінка всім обставинам справи, не надано правової оцінки діям відповідача.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно п.1, п.4 ч.1 ст.202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, а також, порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Згідно з ч. 2 ст. 159 КАС України, законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм адміністративного процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції, ухвалюючи рішення не повно з'ясував обставини справи, що призвело до неправильного вирішення справи, а відтак, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Деражнянському районі Хмельницької області задовольнити повністю.

Постанову Деражнянського районного суду Хмельницької області від 24 червня 2015 року скасувати.

Прийняти нову постанову, якою адміністративний позов задовольнити.

Скасувати постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Хмельницькій області №46635915 від 06.05.2015 року про накладення штрафу в сумі 1360 грн. на Управління Пенсійного фонду України в Деражнянському районі Хмельницької області.

Постанова суду набирає законної сили в порядку встановленому ч.5 ст. 254 КАС України та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Головуючий Сушко О.О.

Судді Залімський І. Г.

Смілянець Е. С.