Справа № 2а-18481/10/2670
Суддя: Беспалов О.О.
Дата ухвалення: 2011-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
У Х В А Л А

Іменем України

"11" жовтня 2011 р. м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Беспалова О.О.

суддів Губської О.А., Парінова А.Б.,

при секретарі Кропивному Є.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 лютого 2011 р. у справі за адміністративним позовом Державної податкової інспекції у Дарницькому районі м. Києва до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості в розмірі 41 267,12 грн.,-

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2010 року позивач звернувся до суду з позовом стягнення заборгованості в розмірі 41 267,12 грн.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 01 лютого 2011 року в позовні вимоги було задоволено.

Апелянт просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю - доповідача, осіб, що з"явились, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а постанова суду - підлягає залишенню без змін з наступних підстав.

Суд першої інстанції при винесенні оскаржуваної постанови дійшов висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується, виходячи з наступного.

Позовні вимоги мотивовано тим, що за відповідачем обліковується заборгованість з земельного податку в розмірі 41 267,12грн.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 зареєстрований ДПІ у Дарницькому районі м. Києва, як громадянин - платник земельного податного за земельну ділянку, загальною площею 660кв.м., категорія земель: землі житлової та громадської забудови.

На підставі свідоцтва про спадщину за заповітом від 09.11.2006р. та технічного паспорту на садибний житловий будинок № 27 по вул. Славгородській використовує земельну ділянку площею 660кв. м. за адресою: м. Київ, вул. Славгородська, 27, кадастровий № 63:358:025.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно акту Головного управління земельних ресурсів від 05.05.2009р. № 527/02 щодо перевірки дотримання вимог земельного законодавства земельна ділянка відповідачем використовується для обслуговування житлового будинку та для експлуатації та обслуговування автостоянки. ДПІ у Дарницькому районі м. Києва 05.02.2010р. проведено перевірку відповідача за результатами якої складено Акт № 394/1703/НОМЕР_1 про результати невиїзної документальної перевірки повноти, своєчасності, правильності нарахування та сплати до бюджету земельного податку за період з 01.04.2008р. по 31.12.2009р. Перевіркою встановлено порушення п. 1 "а", "в" ст. 91 ЗК України від 25.10.2001р. № 2768-111 (із змінами та доповненнями), в частині забезпечення використання землі за цільовим призначенням та своєчасністю сплати земельного податку, ст. ст. 2, 15, 17 ЗУ "Про плату за землю" № 2535-111 від 03.07.1992р. (із змінами та доповненнями), а саме не сплата земельного податку за період з 01.04.2008р. по 31.12.2009р. в сумі 25 158,88грн.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі Акту перевірки позивачем винесено податкове повідомлення-рішення від 15.02.2010р. №/0, яким визначено суму податкового зобов'язання з земельного податку 25158,88грн. Податкове повідомлення-рішення від 15.02.2010р. №/0 оскаржене в адміністративному порядку. За результатами оскарження винесено податкове повідомлення - рішення від 27.04.2010р. № /1/15062, яким залишено зобов'язання по земельному податку без змін. Зазначене податкове повідомлення-рішення отримано відповідачем 29.04.2010р

Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, колегія суддів зважає на наступне.

Відповідно до ст. 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Пунктом "а" та "в" ч.1 ст. 91 ЗК України передбачено, що власники земельних ділянок зобов'язані: забезпечувати використання їх за цільовим призначенням та своєчасно сплачувати земельний податок.

Відповідно до ст. 2 ЗУ "Про плату за землю" використання землі в Україні є платним. Плата за землю справляється у вигляді земельного податку або орендної плати, що визначається залежно від грошової оцінки земель. Розміри податку за земельні ділянки, грошову оцінку яких не встановлено, визначаються до її встановлення в порядку, визначеному цим Законом. Власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі, крім орендарів та інвесторів - учасників угоди про розподіл продукції, сплачують земельний податок.

Згідно ст.12 ЗУ від 03.07.1992р.№ 2335-ХП "Про плату за землю" із змінами та доповненнями, від земельного податку звільняються інваліди 1 та 2 групи за земельні ділянки, в межах граничних норм, встановлених Земельним кодексом України.

Згідно зі ст. 15 ЗУ "Про плату за землю" власники землі та землекористувачі сплачують земельний податок, а також орендну плату за земельні ділянки державної та комунальної власності з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.

Відповідно до п.п.6.2.1 п.6.2 ст. 6 ЗУ "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державним цільовими фондами" від 21.12.2000р. № 2181-111, у разі коли платник податків не сплачує узгоджену суму податкового зобов'язання в установлені строки, податковий орган надсилає такому платнику податків податкові вимоги.

Колегія суддів зауважує, що на вимогу абз.1 п.п. 6.2.3. та абз.2 п.п. 6.2.4. п. 6.2. ст. 6 ЗУ № 2181-III, з моменту виникнення податкового боргу відповідачу була направлена перша податкова вимога №1/99 від 18.05.2010р. на суму 25 158.88грн., дана податкова вимога була отримана відповідачем власноручно 02.06.2010р.

Відповідно до п.п.6.3.2 п.6.3 ст. 6 ЗУ № 2181-III, якщо у платника податків, якому надіслано першу податкову вимогу, виникає новий податковий борг, друга податкова вимога має містити суму консолідованого боргу.

Згідно абзацу б) п.п. 6.2.3. п.6.2 статті Закону України № 2181-111, друга податкова вимога надсилається не раніше тридцятого календарного дня від дня вручення першої податкової вимоги. Таким чином, друга податкова вимога № 2/100 від 05.07.2010р. на суму 25 158,88грн. була направлена рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення та вручена 04.08.2010р. особисто відповідачу.

Крім того колегія суддів зауважує, що позивачем винесено податкове повідомлення-рішення від 13.07.2010р. № НОМЕР_2, яким визначено податкове зобов'язання до сплати в сумі 16 108,24грн.

Підпунктом 3.1.1. п. 3.1. ст. 3 ЗУ № 2181 - III передбачено, що активи платника податків можуть бути примусово стягнуті в рахунок погашення його податкового боргу виключно за рішенням суду. Відповідно, узгоджена сума податкового зобов'язання, яка не була сплачена платником податків у визначені строки, вважається сумою податкового боргу (з урахуванням штрафних санкцій) платника податків і може бути примусово стягнута за рахунок активів платника в судовому порядку.

Згідно із ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтується її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч.2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно п.1 ч.1 ст.198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін.

Статтею 200 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що винесена постанова про задоволення позову є правомірною та такою, що не підлягає скасуванню, оскільки спірна постанова прийнята встановленими межами повноважень, що надані чинним законодавством України, з урахуванням всіх обставин справи, що мають значення для прийняття рішення.

Таким чином, колегія суддів вважає, що постанова Окружного адміністративного суду м. Києва від 01 лютого 2011 року відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, викладені у зазначеній постанові, у зв'язку з чим не має підстави для її скасування та постановлення нового рішення.

Керуючись ст.ст. 160, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 лютого 2011 р. у справі за адміністративним позовом Державної податкової інспекції у Дарницькому районі м. Києва до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості в розмірі 41 267,12 грн. - залишити без задоволення, а судове рішення без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядок і строки, визначені ст.212 КАС України.

Головуючий суддя О.О.Беспалов

Суддя О.А.Губська

Суддя А.Б.Парінов

(Повний текст ухвали складено 17.10.2011р.)