Справа № 2а-1498/11/2670
Суддя: Санін Б.В.
Дата ухвалення: 2011-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження в частині позовних вимог та залишення позовної заяви в іншій частині без руху

м. Київ

03 лютого 2011 року № 2а-1498/11/2670

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Санін Б.В., ознайомившись з позовною заявою

за позовом ОСОБА_1
до 1) Генеральної прокуратури України 2) Прокурора Роздольненського району АРК ОСОБА_2
про скасування рішення суб"єкта владних повноважень, спонукання його утриматись від вчинення певних дій, виконання невчиненої дії та стягнення з нього коштів на відшкодування шкоди, завданої його незаконним рішенням та дією,
ВСТАНОВИВ:

02 лютого 2011 року до судді Окружного адміністративного суду міста Києва Саніна Б.В. надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Генеральної прокуратури України та прокурора Роздольненського району АРК ОСОБА_2, в якій позивач просить спонукати Генпрокуратуру утриматись від дій з порушення прав позивача в ознайомленні з матеріалами перевірок шляхом інструктажів підлеглих прокурорів по застосуванню п.4.15 Інструкції, затвердженої наказом Генпрокурора; визнати протиправними дії ОСОБА_2 з ненаданні позивачу відповіді на скаргу від 01.12.2010 року, з обмеженням доступу до інформації безпідставно, спонукати його дати відповідь на скаргу від 01.12.2010 року, скасувати його рішення щодо ОСОБА_3 і стягнути з Генпрокуратури солідарно 1500 гривень на користь позивача на відшкодування моральної шкоди.

Розглянувши позовну заяву та додатки, суд відмовляє позивачу у відкритті провадження в адміністративній справі в частині позовних вимог, а в іншій частині залишає без руху з огляду на наступне.

Статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі КАС України), передбачається, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність субєктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Із змісту позовних вимог вбачається, що позивач оскаржує протиправні дії прокурора Роздольненського району АРК ОСОБА_4 в частині не наданні його можливості ознайомитись із відмовними матеріалами, за наслідком розгляду його заяви.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 17 КАС України, юрисдикція адміністративних судів не поширюється на публічно-правові справи, що належить вирішувати в порядку кримінального судочинства.

Водночас, як зазначено в рішенні Конституційного Суду України №6-рп/2001 від 23.05.2001р. кримінальне судочинство - це врегульований нормами Кримінально-процесуального кодексу України (надалі КПК України) порядок діяльності органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду (судді) щодо порушення, розслідування, розгляду і вирішення кримінальних справ, а також діяльність інших учасників кримінального процесу - підозрюваних, обвинувачених, підсудних, потерпілих, цивільних позивачів і відповідачів, їх представників та інших осіб з метою захисту своїх конституційних прав, свобод та законних інтересів.

Захист прав і свобод людини не може бути надійним без надання їй можливості оскаржити до суду окремі процесуальні акти, дії чи бездіяльність органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду.

Але таке оскарження може здійснюватись у порядку, встановленому Кримінально-процесуальним кодексом України, оскільки діяльність посадових осіб прокуратури має свої особливості і не належить до управлінської сфери.

Таку ж позицію висловив Верховний Суду України в постанові від 23.12.2009 р. N 09/230, де зазначено, що повноваження прокурора при отриманні заяви про злочин регламентовані нормами КПК України, тому це виключає можливість розгляду такого позову в порядку адміністративного судочинства.

Приймаючи до уваги викладене, суд приходить до висновку, що вимога викладена в п.2 вимог позовної заяви, а саме щодо отримання інформації за відмовними матеріалами, не відноситься до компетенції адміністративних судів і не може бути розглянута за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.89 КАС України, особа, яка звертається до адміністративного суду із позовною заявою, апеляційною чи касаційною скаргою, заявою про перегляд судових рішень Верховним Судом України, заявою про перегляд справи за нововиявленими обставинами, повинна сплатити судовий збір.

При цьому, відповідно до п.3 Прикінцевих та перехідних положень КАС України, до набрання чинності законом, який регулює порядок сплати і розміри судового збору:

1) судовий збір при зверненні до адміністративного суду сплачується у порядку, встановленому законодавством для державного мита;

2) розмір судового збору визначається відповідно до підпункту «б»пункту 1 статті 3 Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито», крім випадків, встановлених підпунктом 3 цього пункту.

Однак, позивачем не було долучено до позовної заяви доказів проведення оплати державного мита.

Крім того, позивач, котрий просить спонукати Генпрокуратуру утриматись від дій, а саме проводити інструктажі по застосуванню положень Інструкції, затвердженої наказом Генпрокуратури №9 від 28.12.2005 року, не дотримався п.4 ч.1 ст.106 КАС України, та не надав в позовній заяві жодних пояснень, в чому саме полягало порушення субєктом владних повноважень його прав та інтересів. Більше того, позивачем не було зазначено, чому саме дії Генеральної прокуратури України порушують права та інтереси позивача при інформуванні прокурорів районів їх обовязку дотримуватись положень чинної Інструкції.

При цьому, позивач не дотримуючись положень п. 4 ч. 1 та ч.2 ст.106 КАС України, не виклав обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, щодо Генеральної прокуратури України, та не надав докази, про які йому відомо і які можуть бути використані судом на підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги. Зокрема, позивачем не було обґрунтовано та не надано доказів щодо проведення Генеральною прокуратурою України інструктажів по застосуванню п.4.15 Інструкції, затвердженої наказом Генпрокурора.

Крім того, п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 р. №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»встановлено, що у позовній заяві про відшкодування моральної шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Заявляючи вимогу про стягнення моральної шкоди з відповідачів у розмірі 1500 грн. солідарно, позивач не надав жодного доказу і не довів, що існує причинно-наслідковий зв'язок між моральними стражданнями позивача та діями відповідачів. Також, не надав доказів, що підтверджують заподіяння саме діями відповідачів моральної шкоди позивачу. В матеріалах справи відсутні будь-які докази, що підтверджують зазначені вимоги позивача щодо стягнення моральної шкоди. Крім того, позивач не зазначив, в чому саме полягає неправомірна діяльність або бездіяльність та вина відповідачів.

Відповідно до ч. 1 ст. 108 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених ст.106 Кодексу адміністративного судочинства України, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Таким чином, Позивачем мають бути усунуті вищевказані недоліки адміністративного позову у строк до 14.02.2011 року, шляхом надання через канцелярію суду (або надіслання поштою) з посиланням на реквізити даної ухвали (№ 2а-1498/11/2670 від 02.02.2011 року).

Враховуючи вищенаведене та керуючись положеннями ст.2, ст.17, ст. 105, ст.106, ст.107, ст.108, ст. 109, ст.ст.158, 160, 165 КАС України, -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити ОСОБА_1 у відкритті провадження в адміністративній справі щодо позовних вимог про визнання протиправними дії ОСОБА_2 в ненаданні позивачу відповіді на скаргу від 01.12.2010 року, з обмеженням доступу до інформації безпідставно, спонукати його дати відповідь на скаргу від 01.12.2010 року, скасувати його рішення щодо ОСОБА_3

2. В іншій частині адміністративний позов ОСОБА_1 залишити без руху та встановити строк для усунення недоліків до 14.02.2011 р.

3. Попередити позивача про те, що у випадку не усунення недоліків позовної заяви позовна заява буде повернута йому відповідно до п.1 ч.3 ст.108 Кодексу адміністративного судочинства України.

4. Ухвалу про відмову у відкритті провадження в частині позовних вимог та залишення позовної заяви в іншій частині без руху невідкладно надіслати на адресу Позивача.

5. Попередити Позивача, що позовні матеріали будуть йому повернуті супровідним листом рекомендованим поштовим відправленням із зворотною розпискою про їх одержання після спливу терміну для оскарження ухвали про відмову у відкритті провадження в частині позовних вимог та повернення позовної заяви.

6. У випадку оскарження ухвали позовні матеріли будуть скеровані до апеляційної інстанції разом з апеляційною скаргою.

7. Розяснити Позивачу, що в частині ухвали про відмову у відкритті провадження, повторне звернення тієї ж особи до адміністративного суду з таким самим адміністративним позовом, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Ухвала набирає законної сили у порядку, встановленому в ст.254 КАС України та може бути оскаржена у порядку і строки, встановлені ст.ст.185-187 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно.

Суддя Б.В. Санін