Справа № 2а-1391/09
Суддя: Довгополов Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2010-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2010 р. Справа № 8034/10

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді Довгополова О.М.

Суддів Пліша М.А. , Стародуба О.П.

при секретарі судового засідання Золотий Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м. Львова на постанову Сихівського районного суду м. Львова від 17 грудня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м. Львова про визнання неправомірними дій по відмові у нарахуванні пенсії,-

ВСТАНОВИЛА

28 жовтня 2009 року позивач звернувся до суду з позовом про визнання дій відповідача неправомірними та зобовязання провести перерахунок додаткової пенсії за період з 01.11.2006 року відповідно до статті 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», згідно з якою розмір додаткової пенсії повинен становити 50 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Постановою Сихівського районного суду м. Львова від 17 грудня 2009 року позов задоволено частково; визнано дії відповідача щодо відмови позивачеві у перерахунку додаткової пенсії відповідно до статті 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» неправомірними; зобовязано відповідача нарахувати та виплатити позивачеві недоплачену суму додаткової пенсії за періоди з 01.11.2006 по 31.12.2007 років та з 22.05.2008 по 31.10.2009 років у відповідності до статті 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та статті 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». У задоволенні решти позову відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати постанову, відмовивши у позові. Вимоги обґрунтовані правомірністю застосування Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» та постанов Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 року № 530 «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян», «Про підвищення розміру пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету» від 03.01.2002 року № 1. Крім того, просить відмовити у позові на підставі статті 100 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, позивача та його представників, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення скарги, враховуючи наступне.

Встановлено, що позивач віднесений до 1 категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та є інвалідом ІІІ групи у звязку із захворюванням, повязаним з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Наведене підтверджується відповідними посвідченням та довідкою МСЕК.

Відповідно до пункту «б» статті 49 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 року № 796-ХІІІ (далі Закон № 796-ХІІІ) пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Згідно статті 50 Закону № 796-ХІІІ особам, віднесеним до категорії 1 як інвалідам ІІІ групи призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 50 процентів мінімальної пенсії за віком.

Підпунктом 12 п. 28 розділу ІІ «Внесення змін до деяких законодавчих актів України» Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007 року, який набрав чинності 01.01.2008 року, текст статті 50 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», було викладено у новій редакції, згідно з якою особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, зокрема, інвалідам III групи, в розмірі 15 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Рішенням Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22.05.2008 року у справі № 1-28/2008 визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) положення пункту 28 розділу II «Внесення змін до деяких законодавчих актів України» Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України».

Частиною 2 статті 152 Конституції України встановлено, що закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Отже, що положення пп. 12 п. 28 розділу ІІ «Внесення змін до деяких законодавчих актів України» Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007 року втратили чинність з 22.05.2008 року, у звязку з чим із зазначеної дати відновлено дію статті 50 Закону № 796-ХІІІ в редакції, чинній до 31.12.2007 року включно.

Наведене обґрунтовано враховано судом першої інстанції, а тому задоволення позову за періоди з 01.11.2006 по 31.12.2007 років та з 22.05.2008 року відповідно до статті 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та статті 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» є правильним.

При цьому судом першої інстанції не враховано, що дія ст. 50 Закону № 796-ХІІІ не обмежена в часі, а тому визначення граничного строку, до настання якого відповідач зобовязаний виконувати покладені на нього цим Законом обовязки 31.10.2009 року, є безпідставним, у звязку з чим такий підлягає виключенню.

Водночас відмова у задоволенні позову за період до 22.05.2008 року у межах цього року є обґрунтованою, так як відповідач керувався чинними на той час положеннями Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007 року, а тому його дії є правомірними.

Вирішуючи питання про базову величину, з якої повинен обчислюватися розмір додаткової пенсії, передбаченої статтею 50 Закону № 796-ХІІІ, судом першої інстанції правильно враховано відсутність правил визначення розміру мінімальної пенсії за віком іншими нормативно-правовими актами, ніж Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», а тому врахування положень останнього при ухваленні рішення є обґрунтованим.

Покликання відповідача на правомірність визначення додаткової пенсії на підставі постанов Кабінету Міністрів України не заслуговують на увагу, оскільки зазначені відповідачем акти Уряду суперечать нормам закону як нормам правового акта вищої юридичної сили.

Не беруться до уваги й вимоги відповідача про відмову у позові у звязку із пропущенням позивачем встановленого частиною 2 статті 99 КАС України річного строку звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів особи, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, такі не були заявлені відповідачем у суді першої інстанції, що виключало можливість розгляду цим судом питання про поважність причини пропущення строку звернення до суду.

Таким чином, колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, доводи відповідача не спростовують висновків суду, а тому його скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись частиною 3 статті 160, статтями 195, 196, 198, 200, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м. Львова залишити без задоволення, постанову Сихівського районного суду м. Львова від 17 грудня 2009 року у справі № 2-а-1391/09 без змін, виключивши з абзацу 3 її резолютивної частини текст: «. . . по 31 жовтня 2009 року . . .».

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом місяця шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Довгополова О.М.

Судді Пліша М.А. , Стародуба О.П.