Справа № 2а-652/10
Суддя: Багрій В.М.
Дата ухвалення: 2012-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2012 р. < Текст >Справа № 8501/11

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Багрія В.М.,

суддів Кушнерика М.П., Старунського Д.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Воловецькому районі Закарпатської області на постанову Воловецького районного суду Закарпатської області від 10.12.2010 року у справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Воловецькому районі Закарпатської області про стягнення недоплаченого підвищення до пенсії,

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2010 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України в Воловецькому районі Закарпатської області про стягнення недоплаченого підвищення до пенсії.

Позивачка посилалася на те, що в 2009-2010 роках відповідач зобовязаний був здійснити перерахування пенсії, тобто привести у відповідність з ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни та рішеннями Конституційного суду України розмір виплати їй пенсії з врахуванням права на надбавку як дитині війни.

Позивачка просила зобовязати відповідача виплатити на її користь недоплачену як дитині війни доплату до пенсії за період з 01.01.2009 року по день звернення до суду.

Ухвалою Воловецького районного суду Закарпатської області від 30.11.2010 року адміністративний позов ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Воловецькому районі Закарпатської області про стягнення недоплаченого підвищення до пенсії за період до 29.05.2010 року залишено без розгляду

Постановою Воловецького районного суду Закарпатської області від 10.12.2010 року позов задоволено.

Зобовязано управління Пенсійного фонду України в Воловецькому районі Закарпатської області провести нарахування та виплату ОСОБА_1 недоплаченого підвищення до пенсії як дитині війни за період з 29.05.2010 року по 29.11.2010 року відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» з врахуванням ч. 1 ст. 28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування з врахуванням виплачених сум.

Постанову суду першої інстанції оскаржило управління Пенсійного фонду України в Воловецькому районі Закарпатської області, подавши на неї апеляційну скаргу.

Апелянт в апеляційній скарзі зазначає, що постанова суду першої інстанції є необґрунтована та винесена з порушенням норм матеріального права.

Апелянт звертає увагу на те, що законодавством України не прийнято жодного нормативного акту на виконання вимог ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни про підвищення розміру пенсій дітей війни, не визначено, які саме органи мають проводити такі виплати, за рахунок яких коштів і джерел. Крім того, залишається невизначеним порядок обчислення такого підвищення та його розмір. Просить врахувати, що встановлений ч.1 ст. 28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування мінімальний розмір пенсії за віком застосовується виключно для визначення розміру пенсій, призначених відповідно до зазначеного Закону, і не може враховуватися для перерахунків або підвищень інших пенсій.

Апелянт просить скасувати постанову Воловецького районного суду Закарпатської області від 10.12.2010 року та прийняти нове рішення, яким відмовити позивачу у повному обсязі заявлених позовних вимог.

Оскільки, клопотань від осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю не поступило, тому, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки таку може бути вирішено на основі наявних у ній доказів (ч. 1 ст. 197 КАС України із змінами і доповненнями, внесеними згідно із Законом України від 07.07.2010 року N 2453-VI), що є достатнім для розгляду даної справи.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з того, що позивачка належить до категорії громадян, на яких поширюються державні соціальні гарантії дитини війни, а тому вона має право на встановлене ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни підвищення до пенсії. Відмова управління Пенсійного фонду України в Воловецькому районі Закарпатської області у проведенні перерахунку пенсії позивачки з врахуванням вимог ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни є неправомірною в межах строку звернення до суду, встановленого ст. 99 КАС України.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку колегії суддів, відповідають нормам матеріального права та є правильними.

Встановлено, що позивачка ОСОБА_1 є дитиною війни та відповідно до ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни, у редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин та вирішення даного публічно-правового спору судом, мала право на отримання підвищення виплачуваної їй управлінням Пенсійного фонду України в Воловецькому районі Закарпатської області пенсій за віком.

Ч. 1 та ч. 2 ст. 99 КАС України встановлено, що адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Позивачка пропустила строк звернення до суду, оскільки звернулася з позовом 29.11.2010 року.

За таких обставин, колегія суддів приходить до переконання про підставність позовних вимог ОСОБА_1 в частині нарахування та виплати підвищення до пенсії як дитині війни в межах строку звернення до суду, тобто за період з 29.05.2010 року по 29.11.2010 року.

Достатніх правових підстав чи застережень щодо неможливості підвищення пенсії позивачці у передбаченому ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни розмірі колегія суддів не вбачає.

Доводи апелянта в тій частині, що законодавством України не визначено поняття «мінімальна пенсія за віком» як розрахункової величини для підвищення пенсії згідно ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», не заслуговують на увагу, оскільки за чинним законодавством України розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Однак, згідно ч.3 ст. 28 цього Закону мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом 1 частини 1 цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсії, призначених згідно з цим Законом. Оскільки законодавством інший мінімальний розмір пенсії за віком не визначений, слід застосовувати цей розмір.

Керуючись ст.ст. 195, 197 ч.1, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Воловецькому районі Закарпатської області залишити без задоволення.

Постанову Воловецького районного суду Закарпатської області від 10.12.2010 року по справі №2а-652/10 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі.

Ухвала остаточна та оскарженню не підлягає

Головуючий: В.М. Багрій

Судді : М.П. Кушнерик

ОСОБА_2