Справа № 2а-2539/08/1370
Суддя: Багрій В.М.
Дата ухвалення: 2011-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2011 р. Справа № 32265/09

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Багрія В.М.,

суддів Богаченка С.І., Старунського Д.М.,

при секретарі судового засідання Ткач О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Львівської митниці Державної митної служби України на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 22.04.2009 року у справі за позовом приватного підприємства «Хімпластпроект» до Львівської митниці Державної митної служби України, головного управління державного казначейства України у Львівській області про визнання протиправними дій та зобовязання до вчинення дій,

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2008 року ПП «Хімпластпроект» звернувся до суду з позовом до Львівської митниці Державної митної служби України, головного управління державного казначейства України у Львівській області про визнання протиправними дій та зобовязання до вчинення дій.

Позивач посилався на те, що довідка відповідача про визначення митної вартості винесена безпідставно та без врахування обєктивних обставин, з порушенням статей 259, 266 Митного кодексу України. При цьому позивачем було зайво сплачено суму з податку на додану вартість та мита. Розмір надміру сплачених платежів складав 931,21 грн.

Позивач просив визнати нечинними картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України № 209090326/2008/000006, яка прийнята Львівською митницею 16.08.2008 року та Довідку про визначення митної вартості товарів № 18/28/М-02355, яка прийнята відповідачем 16.08.2008 року. Зобовязати відповідача здійснити митне оформлення вати мінеральної «ROCMIN» виробництва «Rokwool Polska Sp.z o.o.» кількістю 892 пачки, вагою нетто 12443,00 кг., вагою брутто 12575,00 кг., за митною вартістю, заявленою позивачем у декларації митної вартості. Стягнути з бюджетного рахунку головного управління державного казначейства України у м. Києві на користь позивача зайво сплачені платежі: з податку на додану вартість у розмірі 752,13 грн. та мита у розмірі 179,08 грн.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 22.04.2009 року позов задоволено частково.

Визнано протиправною картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України №209090326/2008/000006, яка прийнята Львівською митницею 16.08.2008 року. Визнано протиправною довідку про визначення митної вартості товарів №18/28/М-02355, яка прийнята Львівською митницею 16.08.2008 року.

Постанову суду першої інстанції оскаржила Львівська митниця Державної митної служби України, подавши на неї апеляційну скаргу.

Апелянт в апеляційній скарзі вказує на те, що постанова суду першої інстанції є незаконною внаслідок неповного зясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду обставинам справи та порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Зокрема, апелянт зазначає, що позивачем не було подано до митного оформлення банківські платіжні документи, а також інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару, які зобовязаний подати декларант для підтвердження заявлених відомостей про митну вартість товару. За таких обставин митний орган правомірно застосував резервний метод визначення митної вартості товарів.

Апелянт просить скасувати постанову Львівського окружного адміністративного суду від 22.04.2009 року та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позову.

Вислухавши суддю-доповідача, представників Львівської митниці, які апеляційну скаргу підтримали, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

З матеріалів справа вбачається, що 01.06.2008 року між ПП «Хімпластпроект» (Україна) та фірмою «Rokwool Polska Sp.z o.o.» (ОСОБА_1) було укладено зовнішньоекономічний контракт №UA-PR/GMo 11/2008, за умовами якого Фірма «Rokwool Polska Sp.z o.o.» постачає за даним контрактом вироби з мінвати в асортименті, а позивач приймає такі вироби.

16 серпня 2008 року позивачем було подано на Львівську митницю для оформлення митну декларацію №209090326/8/001475 на вату мінеральну «ROCMIN», виробництва «Rokwool Polska Sp.z o.o.», кількістю 892 пачки, вагою нетто 12443,00 кг, вагою брутто 12575,00 кг., за ціною 1,03 Євро за 1 м2, що на день первинного митного оформлення становило 59706,00 грн.

Митна вартість вказаного товару була визначена позивачем в декларації митної вартості із застосуванням першого методу визначення митної вартості відповідно до ст. 267 Митного кодексу України - метод визначення митної вартості за ціною угоди щодо товарів, що імпортуються (вартість угоди).

Львівською митницею було відмовлено в прийнятті вищевказаної декларації, про що було винесено картку відмови в прийнятті митної декларації №209090326/2008/000006 у звязку з необхідністю коригування митної вартості товару.

Відповідно до ст. 260 МК України обов'язок визначення митної вартості товарів, які перемішуються через митний кордон України покладається на декларанта. Порядок визначення митної вартості товарів поширюється на товари, які переміщуються через митний кордон України. Для цілей визначення митної вартості використовується інформація підготовлена у спосіб, сумісний з принципами бухгалтерського обліку, прийнятими у відповідній країні і доцільними для певного методу визначення митної вартості.

Ст. 266 МК України передбачено, що визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, здійснюється за такими методами: за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); резервного.

Основним є метод визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).

Якщо митна вартість не може бути визначена за методом 1 згідно з положеннями статті 267 цього Кодексу, проводиться процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості відповідно до вимог статей 268 і 269 цього Кодексу. У ході таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, відповідно до вимог статей 268 і 269 цього Кодексу за основу може братися або ціна, за якою оцінювані ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному з продавцем покупцю відповідно до вимог статті 271, або обчислена відповідно до вимог статті 272 цього Кодексу вартість товарів.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на розсуд декларанта.

Згідно вимог вимог ст. 265 МК України, митний орган має право упевнитись в достовірності або точності будь - якої заяви, документа чи декларації поданої для цілей визначення митної вартості. Якщо митний орган дійшов висновку, що визначена декларантом митна вартість нижча, ніж прямі витрати на виробництво цього товару, в тому числі сировини, матеріалів та/або комплектуючих, які входять до складу товару, митний орган має право зобов'язати декларанта визначити митну вартість іншим способом, ніж він використав для її визначення.

Відповідно до ч. 3 ст. 266 МК України, митний орган проводить процедуру консультацій із декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості товару відповідно до вимог статей 268 та 269 цього Кодексу.

Відповідно до п.п. 3.5. п.3 Методичних рекомендацій із застосування окремих положень Митного кодексу України, що стосуються питань визначення митної вартості товарів, які

імпортуються на митну територію України, що затверджені наказом ДМСУ №74 від 31.01.2007 року - у разі неможливості визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, відповідно до вимог ст. 268 (визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів) і ст. 269 (визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів) Митного кодексу, митна вартість визначається митним органом на підставі наявних у нього відомостей згідно із законодавством, зокрема, з використанням інформації біржових організацій про ціни на сировину й матеріали, які є складовими оцінюваного товару, та інформації про розрахунки співвідношення вартості сировини (матеріалів, комплектуючих) та готової продукції, надісланих митною службою.

Твердження апелянта про те, що митна вартість, заявлена ПП «Хімпластпроекг», значно відрізнялася від рівня цінової бази даних ЄАІС ДМСУ, в підтвердження чого наведено витяги з такої бази, не заслуговують на увагу, оскільки проведення дослідження достовірності відомостей заявлених позивачем, у такий спосіб, суперечить вимогам ст.265 МК України.

Відповідно до ст. 273 МК України (резервний метод), якщо митна вартість не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 267-213 Митного кодексу України, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанні: способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (ГАТТ). Митна вартість, визначена згідно положеннями цієї статті, повинна щонайбільшою мірою ґрунтуватися на раніше визначеній за методами 1-6 митній вартості.

На основі вищенаведеного, колегія суддів приходить до переконання, що відповідачем Львівською митницею, жодним чином, з дотриманням вимог законодавства, не підтверджено свої сумніви щодо достовірності поданих декларантом відомостей про митну вартість товару і не спростовано достовірність поданих позивачем документів.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що Львівською митницею, на власний розсуд застосовано резервний метод (метод 6) ст.. 273 МК України та не надано доказів виконання основного правила, закріпленого у ч. 3 ст. 266 МК України, а саме доказів проведення процедури консультацій з декларантом, ПП «Хімпластпроект», з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості товару відповідно до вимог ст. 268 та 269 цього Кодексу.

З огляду на вищенаведене, суд першої інстанції, повно встановивши обставини справи, оцінивши наявні в ній докази, правильно застосувавши норми матеріального та процесуального права, прийняв постанову про часткове задоволення позову, підстав для скасування якої колегія суддів не знаходить.

Доводи апеляційної скарги в частині правомірності дій митного олргпну щодо визначення митної вартості товарів за резервним методом, спростовуються висновками суду першої інстанції, нормами матеріального права, застосованими ним, наведеним вище, тому підставою для її задоволення бути не можуть.

Керуючись ст.ст. 160 ч.3, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Львівської митниці Державної митної служби України залишити без задоволення.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 22.04.2009 року по справі № 2а-2539/08 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: В.М. Багрій

Судді : С.І. Богаченко

ОСОБА_2

Повний текст виготовлено 18.02.2011 р.