Справа № 815/2235/15
Суддя: Коваль М.П.
Дата ухвалення: 2015-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 вересня 2015 р.м.ОдесаСправа № 815/2235/15

Категорія: 8.3.12 Головуючий в 1 інстанції: Аракелян М. М.
Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Коваля М.П.,

суддів - Запорожана Д.В.,

- Шеметенко Л.П.,

за участю: секретар судового засідання - Курманова І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Металопром-Південь» на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 24 червня 2015 року по справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Металопром-Південь» до Державної податкової інспекції у Суворовському районі міста Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області про скасування вимоги, -

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшла адміністративна позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Металопром-Південь», в якій позивач просив суд скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ю-817 від 05.03.2015 року Державної податкової інспекції у Суворовському районі міста Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 24 червня 2015 року вказані вимоги залишено без задоволення.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення адміністративного позову, наголошуючи, зокрема, на невідповідності висновків суду обставинам справи, порушенні норм матеріального права, що призвело до неправильного її вирішення.

Розглянувши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ТОВ «Металопром-Південь» є правонаступником перетвореного ПрАТ «Металопром» (ідентифікаційний код 02138961).

У зв'язку з набранням чинності 11.08.2013 року Закону України від 04.07.2013 року «Про внесення змін до Податкового кодексу України у зв'язку з проведенням адміністративної реформи» Пенсійним фондом України Міністерству доходів і зборів України в електронному вигляді були передані облікові дані карток особових рахунків страхувальників про суми боргів та переплат по єдиному внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування станом на 01.10.2013 року.

Передана з Пенсійного фонду заборгованість по ПрАТ «Металопром» зі сплати єдиного внеску, станом на 01.10.2013 року, складала 104541,54 грн. та утворилася в результаті несплати позивачем сум єдиного внеску, самостійно визначених платником єдиного внеску у звітах про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за квітень, травень, червень, липень та серпень місяці 2013 року.

Згідно висновку ДПІ у Суворовському районі м. Одеси ГУ Міндоходів в Одеській області від 24.03.2015 року № 4101/8/15-54-25-01, у період з 01.10.2013 року по 05.03.2015 року ПрАТ «Металопром» продовжувало порушувати порядок сплати єдиного внеску, визначений п. 8 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», згідно положень якого внесок має сплачуватись не пізніше 20 числа наступного місяця.

Станом на 05.02.2015 року, заборгованість позивача по сплаті єдиного внеску становила 214247,48 грн., саме на зазначену суму позивачу була виставлена вимога від 05.03.2015 року № Ю-817 ДПІ у Суворовському районі м. Одеси.

Не погоджуючись з означеною вимогою позивач звернувся з вказаним позовом до суду про її скасування.

Вирішуючи спірне питання та відмовляючи у задоволенні заявлених позивачем вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем цілком обґрунтовано та у відповідності до вимог п.п. 6.3, 6.4 Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства доходів і зборів України від 09.09.2013 року № 455, сформовано та направлено на адресу позивача, як боржника, вимогу за № Ю-817 від 05.03.2015 року на суму боргу у розмірі 214247,48 грн.

В поданій апеляційній скарзі, як на підставу для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції, апелянт посилається на те, що спірна вимога про сплату боргу (недоїмки) не відображає реальний розмір заборгованості підприємства з огляду на сплату позивачем 05.03.2015 року 8600 грн. єдиного внеску згідно платіжного доручення № 86.

Також, апелянт зазначає, що за правилами Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства доходів і зборів України від 09.09.2013 року № 455, вимога про сплату боргу (недоїмки) надсилається одночасно з актом документальної перевірки платника єдиного внеску, проте разом з оскаржуваною вимогою позивачу такого акту надіслано не було.

Крім того, на думку апелянта, оскаржувана вимога надіслана відповідачем в порушенні вимог п. 6.3 Наказу Міністерства доходів і зборів України від 09.09.2013 року № 455 без наявності необхідної для цього підстави, оскільки недоїмка позивача не виникла і не збільшилась, навпаки зменшилась, станом на дату її винесення, а суми штрафів та пені залишилися незмінними.

Колегія суддів не погоджується з вказаними доводами апелянта та вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо відсутності підстав для задоволення заявленого позову з огляду на викладене.

Згідно з ч. 4 ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Згідно вимог п. 6.2 розділу VI Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства доходів і зборів України від 09.09.2013 року №455, недоїмкою є сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена платниками у строки, визначені відповідно до Закону підпунктом 6 пункту 4.3, абзацом другим підпункту 2, підпунктом 3 пункту 4.5 та підпунктом 2 пункту 4.6 розділу IV цієї Інструкції, обчислена органами доходів і зборів у випадках, передбачених Законом.

За правилами п. 6.3 розділу VI зазначеної Інструкції органи доходів і зборів надсилають платникам вимогу про сплату недоїмки, зокрема, якщо платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску та борги зі сплати фінансових санкцій.

Як встановлено судом першої інстанції, згідно облікової картки даних з особового рахунку платника, на 01.02.2015 року в КОР платника податків по платежу - єдиний внесок, нарахований робітникам на суми заробітної плати (КБК 71010000) значився борг в сумі 226108,84 грн.

20.02.2015 року в КОР платника проведено нарахування за січень 2015 року в сумі 17138,64 грн. (згідно наданої платником декларації № від 05.02.2015 року).

Сплачено підприємством в лютому 2015 року - 29000 грн.

Станом на 05.02.2015 року борг становив 214247,48 грн.

Тобто, з наведеного вбачається, що у позивача на кінець календарного місяця була недоїмка зі сплати єдиного внеску, а тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що відповідачем цілком обґрунтовано та у відповідності до п. п. 6.3, 6.4 Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства доходів і зборів України від 09.09.2013 року №455, сформовано та направлено на адресу позивача, як боржника, вимогу за № Ю-817 від 05.03.2015 року на суму боргу у розмірі 214247,48 грн.

Крім того, за правилами ч. 6 ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», за рахунок сум, що надходять від платника єдиного внеску або від державної виконавчої служби, погашаються суми недоїмки, штрафних санкцій та пені у порядку календарної черговості їх виникнення. У разі якщо платник має несплачену суму недоїмки, штрафів та пені, сплачені ним суми єдиного внеску зараховуються в рахунок сплати недоїмки, штрафів та пені у порядку календарної черговості їх виникнення.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано, з посиланням на зазначені положення ч. 6 ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», визнав помилковими доводи позивача, що в нього не виникла та не збільшилась недоїмка, станом на дату винесення оскаржуваної вимоги, оскільки заборгованість через несвоєчасну та не в повному обсязі сплату внесків виникла ще в попередніх періодах та є підтвердженою даними облікової картки.

Таким чином доводи апеляційної скарги є необґрунтованими та такими, які засновані на помилковому розумінні та застосуванні апелянтом норм матеріального права, які регулюють спірні правовідносини.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Отже, апелянт не довів суду належними доказами відповідні обставини, якими обґрунтовано заявлені вимоги. Обставини, на які посилається апелянт в своїй скарзі, не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції, оскільки не спростовують правильності висновків, які підтверджуються належними доказами, що містяться в матеріалах справи.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції порушень норм матеріального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відтак колегія суддів на підставі ст. 200 КАС України приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду - без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 158, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Металопром-Південь» на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 24 червня 2015 року - залишити без задоволення.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 24 червня 2015 року по справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Металопром-Південь» до Державної податкової інспекції у Суворовському районі міста Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області про скасування вимоги - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя: М.П. Коваль

Суддя: Д.В. Запорожан

Суддя: Л.П. Шеметенко