Справа № 2а/1203/8043/2011
Суддя: Василенко Л. А.
Дата ухвалення: 2012-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції -
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2012 року справа №2а/1203/8043/2011

Донецький апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів: головуючого Василенко Л.А., суддів Гімона М.М., Карпушової О.В. розглянув в порядку письмового провадження в приміщенні суду апеляційні скарги ОСОБА_2 та управління Пенсійного фонду України в Артемівському районі м. Луганська на постанову Артемівського районного суду м. Луганська від 12 жовтня 2011 року у справі № 2а/1203/8043/2011 за позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в Артемівському районі м. Луганська про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України в Артемівському районі м. Луганська (далі УПФУ в Артемівському районі м.Луганська) про визнання дій неправомірними та щодо зобовязання нарахувати та виплатити заборгованість підвищення до пенсії у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком з 01.01.2001 року до наступного часу та з наступним нарахуванням, без обмеження певною датою.

Ухвалою Артемівського районного суду м. Луганська від 13 вересня 201 року позовні вимоги ОСОБА_2 за період з 01.01.2001 року до 08.04.2011 року залишені без розгляду )а.с.10) і сторонами в апеляційному порядку не оскаржена.

Постановою Артемівського районного суду м. Луганська від 12 жовтня 2011 року позов ОСОБА_2 до далі УПФУ в Артемівському районі м.Луганська про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії задоволений частково: визнано неправомірними дії посадових осіб відповідача щодо не нарахування та невиплати щомісячної соціальної допомоги як дитині війни позивачеві у період з 09.04.2011 року до 23.07.2011 року згідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»; зобовязано відповідача здійснити позивачеві перерахунок та виплату підвищення до пенсії у розмірі 30№ мінімальної пенсії за віком, як дитині війни, згідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» за період з 09.04.2011 року до 23.07.2011 року виходячи з встановленого прожиткового мінімуму на одну особу, яка втратила працездатність, на відповідний період з урахуванням фактично отриманих сум. Стягнуто з Державного бюджету на користь позивача збір в сумі 3,4грн. В решті позових вимог відмовлено.

Позивач не погодився з таким рішенням суду, подав апеляційну скаргу, яку обґрунтовує неправильним застосуванням судом норм матеріального права і просить постанову суду скасувати та винести нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач не погодився з постановою суду в частині задоволених позовних вимог, подав апеляційну скаргу, яку обґрунтовує неправильним застосуванням судом норм матеріального права і просить постанову суду скасувати та постановити нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Зокрема зазначає, що позов задоволений поза межами строку звернення до адміністративного суду.

Сторони в судове засідання не прибули, про час, дату та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, суд апеляційної інстанції розглянув справу у порядку письмового провадження.

Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційних скарг і дійшла висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що позивач віднесений до соціальної групи Дитина війни відповідно до вимог ст.1 Закону України Про соціальний захист дітей війни, перебуває на пенсійному обліку у відповідача, отримував і отримує підвищення до пенсії, як дитина війни у ,розмірі 10% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, що підтверджується матеріалами справи та не оспорюється сторонами.

Згідно до ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни № 2195-ІV від 18.11.2004р. в редакції, яка діяла до 01.01.2007 р., дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Згідно з пунктом 12 статті 71 Закону України від 19 грудня 2006 року № 489-V «Про Державний бюджет України на 2007 рік» зупинено дію статті 6 Закону про соціальний захист дітей війни на 2007 рік та встановлено, що підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, яка виплачується замість пенсії, відповідно до статті 6 Закону про соціальний захист дітей війни виплачується особам, які є інвалідами (крім тих, на яких поширюється дія Закону України від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), у розмірі 50 відсотків розміру надбавки, встановленої для учасників війни.

Рішенням Конституційного Суду України від 9 липня 2007 року № 6-рп/2007 зупинення дії статті 6 Закону про соціальний захист дітей війни визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним).

Законом України від 28 грудня 2007 року № 107-VI «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» внесено зміни до Закону про соціальний захист дітей війни та статтю 6 цього Закону викладено в такій редакції: «Дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни. Ветеранам війни, які мають право на отримання підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, відповідно до цього Закону та Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» дане підвищення провадиться за їх вибором згідно з одним із законів».

Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 зміни, внесені підпунктом 2 пункту 41 розділу ІІ Закону України від 28 грудня 2007 року № 107-IV, щодо розмірів підвищення пенсії дітям війни визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

Ураховуючи положення Конституції України щодо дії нормативно-правових актів у часі, положення статті 6 Закону про соціальний захист дітей війни у редакції 2004 року поновили свою дію у 2007 році з 9 липня 2007 року, у 2008 році з 22 травня 2008 року. Отже, право на здійснення перерахунку підвищення до пенсії у розмірах, визначених Законом про соціальний захист дітей війни, мають діти війни: за 2007 рік з 9 липня до 31 грудня 2007 року, за 2008 рік з 22 травня до 31 грудня 2008 року. Відповідно у 2007 році у період із 1 січня до 8 липня 2007 року та у 2008 році з 1 січня до 21 травня 2008 року положення законів про Державний бюджет на ці роки були чинними та підлягали виконанню.

Статтями 71 Закону України від 26 грудня 2008 № 835-VI «Про Державний бюджет України на 2009 рік» та 70 Закону України від 27 квітня 2010 року № 2154-VI «Про Державний бюджет України на 2010 рік» Кабінету Міністрів України було надано право у 2009 та 2010 роках встановлювати розміри соціальних виплат, які відповідно до законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати, в абсолютних сумах у межах асигнувань, передбачених за відповідними бюджетними програмами.

Варто звернути увагу, що названі норми передбачають встановлення в абсолютних сумах розмірів лише тих виплат, вихідним критерієм розрахунку яких є розмір мінімальної заробітної плати. Відповідно їхня дія не поширюється на спірні відносини, оскільки розмір зазначених соціальних виплат згідно із Законом про соціальний захист дітей війни залежить від розміру мінімальної пенсії за віком, а не від розміру мінімальної заробітної плати.

Пунктом 7 частини першої Закону України від 14 червня 2011 року № 3491-VI «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» Прикінцеві положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» доповнено пунктом 4, яким установлено, що у 2011 році норми і положення статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік.

З аналізу наведеної норми випливає, що визначення порядку та розмірів виплат указаним категоріям громадян делеговано Кабінету Міністрів України.

Вирішуючи питання про те, яка з однопредметних законодавчих норм однакової юридичної сили, що не визнані неконституційними в установленому порядку, підлягає застосуванню для вирішення спорів зазначеної категорії, судам необхідно надавати перевагу тій із них, що прийнята пізніше. У цих правовідносинах така норма міститься у Законі України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік».

На виконання вимог цього Закону Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 6 липня 2011 року № 745 «Про встановлення деяких виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету», яка набрала чинності 23 липня 2011 року.

Вихідним критерієм обчислення розміру підвищення до пенсії, встановленого статтею 6 Закону від 18 листопада 2004 року № 2195-IV, є мінімальна пенсія за віком. Законодавчо розмір мінімальної пенсії за віком установлено лише статтею 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», яка й підлягає застосуванню під час розгляду таких спорів. При цьому положення частини третьої вказаної статті не є перешкодою для застосування встановленого розміру мінімальної пенсії за віком, оскільки законодавство не містить іншої правової норми, якою було б установлено розмір мінімальної пенсії за віком.

Отже, суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги з 9 квітня 2011 року до 23 липня 2011 року, обґрунтовано виходив з того, що позивач як дитина війни має право на підвищення пенсії на 30% мінімальної пенсії за віком, розмір якої визначається згідно ст. 28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла до висновку, що спірні правовідносини за період з 9 квітня 2011 року до 23 липня 2011 року вирішені правильно, доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду першої інстанції, який правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстави для скасування постанови суду відсутні.

Керуючись ст.195, ст. 197 ч.1 п.2, п.1 ч.1 198 ч.1 п.1, ст. 200, ст. 205 ч.1 п.1, ст. 206, ст.212, ст. 254 ч.5 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 та управління Пенсійного фонду України в Артемівському районі м. Луганська залишити без задоволення.

Постанову Артемівського районного суду м. Луганська від 23 вересня 2011 року у справі за позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в Артемівському районі м. Луганська про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду в порядку письмового провадження набирає законної сили через пять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів після набрання нею законної сили.

Головуючий Л.А. Василенко

Судді М.М. Гімон

ОСОБА_3