Справа № 2а-352/11/1225
Суддя: Ляшенко Д.В.
Дата ухвалення: 2011-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Цибульник С.І.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2011 року справа №2а-352/11/1225 приміщення суду за адресою:83017, м. Донецьк, бул. Шевченка, 26

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Ляшенка Д.В.

суддів Ястребової Л.В. , Чумака С.Ю.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги Управління Пенсійного фонду України в Сватівському районі Луганської області, ОСОБА_2 на постанову Сватівського районного суду Луганської області від 02 березня 2011 року у справі № 2а-352/11/1225 за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Сватівському районі Луганської області про визнання бездіяльності протиправною та зобовязання провести виплату підвищення до пенсії як « дитині війни»,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Сватівському районі Луганської області про визнання бездіяльності протиправною та зобовязання провести виплату підвищення до пенсії як « дитині війни».

Постановою Сватівського районного суду Луганської області від 02 березня 2011 року позовні вимоги задоволені.

Визнана неправомірною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в Сватівському районі Луганської області щодо несплати підвищення до пенсії ОСОБА_2 з 14.08.2010 року.

Зобовязано Управління Пенсійного фонду України в Сватівському районі Луганської області здійснити нарахування та виплату на користь ОСОБА_2 підвищення до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, як дитині війни, з 14.08.2010 року.

Не погодившись з судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову суду скасувати та постановити нове рішення, яким у задоволені позову відмовити повністю. В обґрунтування апеляційної скарги відповідач посилається по-перше, на те, що Закони України «Про державні соціальні стандарти і державні соціальні гарантії» та «Прожитковий мінімум» відносяться до загальних норм, яким держава задекларувала відповідні показники, тоді як Закон України «Про соціальний захист дітей війни» є спеціальним законом. Відповідач вважає, що саме спеціальним законом повинно бути обумовлено, який саме прожитковий мінімум на одну особу (для працездатних, непрацездатних чи ін.) використовувати при розрахунку розміру пенсії, як дитині війни. По-друге, відповідач вважає, що питання, повязані з підвищенням пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, яка виплачується замість пенсії, відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» слід вирішувати шляхом внесення змін в діюче законодавство України. На думку апелянта, судом першої інстанції не враховані положення ст. 7 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», згідно яких - фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених цим Законом, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України, а не бюджету Пенсійного фонду України. Апелянт посилаючись на ст. 72 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» вказує, що кошти Пенсійного фонду не включаються до складу Державного бюджету України.

Не погодившись з судовим рішенням, позивач також подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову суду скасувати та постановити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Сторони у судове засідання не зявились, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Колегія суддів розглядає дану справу відповідно вимогам ст. 197 КАС України у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Перевіривши матеріали справи, вивчивши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає необхідним апеляційні скарги залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін, з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що позивачі віднесені до категорії дітей війни, що підтверджується відповідними посвідченнями.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», який набрав чинності з 01.01.2006 року, дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Водночас ст. 7 цього закону передбачено, що фінансове забезпечення соціальних гарантій, передбачених зазначеним законом, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007 р. внесено зміни до Закону України «Про соціальний захист дітей війни», зокрема статтею 6 вказаного Закону після внесення змін передбачалось, що дітям війни до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни.

Однак, рішенням Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22.05.2008 року положення пункту 28 розділу II «Внесення змін до деяких законодавчих актів України» Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007р. щодо внесення змін до Закону України «Про соціальний захист дітей війни» визнані такими, що не відповідають Конституції України.

Відповідно до положень ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 25, а у жінок - 20 років страхового стажу встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Законом України «Про встановлення прожиткового мінімуму та мінімальної заробітної плати» від 20 жовтня 2009 року за № 1646, встановлений прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність: з 1 листопада 2009 року - 573 гривень, з 1 січня 2010 року - 695 гривень, з 1 квітня - 706 гривень.

Статтею 52 Закону України «Про державний бюджет України на 2010 рік» № 2154 від 7 квітня 2010 р., встановлено прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність: з 1 січня - 695 гривень, з 1 квітня - 706 гривень, з 1 липня - 709 гривень, з 1 жовтня - 723 гривень, з 1 грудня - 734 гривень.

Оскільки норми наведених вище законів щодо спірних відносин не змінювалися з 22.05.2008 р., та відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», передбачено, що дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог позивача з 14.08.2010 року.

Крім того, приймаючи до уваги роз'яснення Вищого Адміністративного суду від 01.12.2009 року №1623/13/13-09 - нарахування та виплата дітям війни підвищення до пенсії або щомісячного грошового довічного утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, повинні здійснюватись відповідно до норм Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування рішення є порушення судом норм матеріального чи процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та постанова прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду не вбачається.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 160, 167, 184, 195, 196, 197, п.1 ч. 1 ст. 198, ч. 1 ст. 200, ч.1 ст. 205, ст.ст. 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги Управління Пенсійного фонду України в Сватівському районі Луганської області, ОСОБА_2 на постанову Сватівського районного суду Луганської області від 02 березня 2011 року у справі № 2а-352/11/1225 залишити без задоволення.

Постанову Сватівського районного суду Луганської області від 02 березня 2011 року у справі № 2а-352/11/1225- залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції, постановлена у порядку письмового провадження, набирає законної сили через пять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Суддя-доповідач: /підпис/ ОСОБА_1

Судді: /підпис/ ОСОБА_3

/підпис/ ОСОБА_4

З оригіналом згідно: