Справа № 22-ц-1476/11
Суддя: Матвієнко Ю. О.
Дата ухвалення: 2011-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Апеляційний суд Київської області
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2011 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді Волохова Л.А.,

суддів Матвієнко Ю.О., Олійника В.І.,

при секретарі Білан К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за апеляційною скаргою управління Пенсійного Фонду України у Вишгородському районі Київської області на постанову Вишгородського районного суду Київської області від 03 листопада 2008 року по справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного Фонду України у Вишгородському районі Київської області про визнання дій неправомірними та стягнення недоплаченої щомісячної державної допомоги дітям війни,

В С Т А Н О В И Л А:

20.08.2008 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із вищевказаним позовом, посилаючись на те, що вона має статус «дитини війни», а тому згідно із ст. 6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни» їй щомісячно, починаючи з 01.01.2006 року, повинна була виплачуватися соціальна допомога в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком. Проте, на протязі 2006-2007 років їй вказана соціальна допомога не виплачувалась, в зв»язку з чим позивач просила відновити їй пропущений строк для звернення до суду за захистом своїх прав за період з 01.01.2006 по 31.12.2007 року, визнати неправомірними дії відповідача щодо відмови у проведенні нарахування та виплати соціальної допомоги відповідно до ст. 6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни» в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком та зобов'язати управління Пенсійного фонду України у Вишгородському районі нарахувати та виплатити на її користь недоплачену щомісячну соціальну допомогу за період 2006-2007 років в розмірі 2733 грн. 30 коп.

Постановою Вишгородського районного суду Київської області від 03 листопада 2008 року позов задоволено. Стягнуто з управління Пенсійного фонду України у Вишгородському районі Київської області недоплачену щомісячну державну соціальну допомогу дітям війни за 2006-2007 роки на користь ОСОБА_1 в сумі 2733 грн. 33 коп.

У апеляційній скарзі апелянт, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким позивачу в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про часткове задоволення позову, з чим погоджується і колегія суддів, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 має статус дитини війни і посилаючись на ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» вважає, що відповідачем порушено норми діючого законодавства, оскільки їй відповідно до вищезазначеної правової норми щомісячно, починаючи з 01.01.2006 року, повинна була виплачуватися соціальна допомога в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов»язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", дітям війни пенсії підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Позивач таке підвищення не отримувала, що стало підставою звернення її до суду з позовом за захистом свого порушеного права та інтересу.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про правомірність вимог позивача щодо перерахунку розміру її пенсійного забезпечення відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» з наступних підстав.

Відповідно до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", дітям війни пенсії підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, однак у 2006-2007 роках позивач таке підвищення не отримувала, оскільки дія ст. 6 вищевказаного Закону була зупинена положеннями Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік» та Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік».

Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 року за № 6-рп/2007 визнано, що положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», якими зупинено дію ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», є таким, що не відповідають Конституції України.

Таким чином вимоги позивача про перерахування розміру її пенсії за період 2007 року після постановлення Конституційним Судом України 09.07.2007 року вищевказаного Рішення та в межах строків позовної давності, встановлених ст. 99 КАС України, є правомірними і суд першої інстанції дійшов правильного висновку про їх задоволення.

Неправильним разом з тим є висновок суду першої інстанції про перерахування розміру пенсійного забезпечення позивача з урахуванням щомісячної соціальної допомоги як дитині війни за 2006 рік, оскільки позивачем за цей період пропущено строк звернення з адміністративним позовом до суду, а будь-яких поважних причин пропуску строку вона суду не навела, тобто суд безпідставно поновив їй пропущений строк. В зв»язку з цим, а також беручи до уваги те, що представник відповідача наполягав на відмові в задоволенні позову саме в зв»язку з пропуском строку позовної давності, колегія суддів вважає, що в цій частині рішення суду належить скасувати та постановити нове рішення про відмову в задоволенні цієї частини позовних вимог.

Також колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині стягнення з відповідача недоплаченої позивачу щомісячної соціальної допомоги як дитині війни у конкретному розмірі, оскільки суд, не являючись органом, до компетенції якого відноситься призначення та перерахування пенсійних та соціальних виплат, не мав права цього робити, а повинен був зобов»язати відповідача вчинити дії щодо перерахунку та виплати належних позивачу сум відповідно до вимог ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Доводи відповідача про відсутність коштів для забезпечення виплат зазначеного підвищення до пенсії не є підставою для невиконання Пенсійним фондом України своїх зобов»язань, встановлених ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 202, 205 КАС України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у Вишгородському районі Київської області задовольнити частково.

Постанову Вишгородського районного суду Київської області від 03 листопада 2008 року скасувати та ухвалити нову постанову:

Позов ОСОБА_1 задовільнити частково.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України у Вишгородському районі Київської області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 як дитині війни щомісячну соціальну допомогу в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» за період з 20.08.2007 року по 31.12.2007 року з урахуванням раніше виплачених сум.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: