Справа № 2а-3321/09
Суддя: Онишкевич Т.В.
Дата ухвалення: 2011-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2011 р. Справа № 77501/09/9104

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Онишкевича Т.В.,

суддів Сапіги В.П., Попка Я.С.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційні скарги представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 та головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16 вересня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_1 до головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про зобовязання провести нарахування та виплату недоплаченого підвищення до пенсії, як дитині війни,

ВСТАНОВИЛА :

31 липня 2009 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому після уточнення позовних вимог просив визнати протиправною відмову головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (далі ГУ ПФ України в Хмельницькій області) у призначенні та виплаті йому щомісячної державної соціальної допомоги, як дитині війни, у вигляді підвищення до пенсії в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком за період з 01 січня 2007 року по 31 грудня 2008 року та стягнути з відповідача на його користь заборгованість з її виплати у розмірі 710,93 грн. за період з 09 липня по 31 грудня 2007 року та у розмірі 715,18 грн. за період з 22 травня по 31 грудня 2008 року, а всього 1426,11 грн.

Постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16 вересня 2009 року вищевказаний позов задоволено частково, визнано незаконними дії ГУ ПФ України в Хмельницькій області щодо виплати позивачу передбаченого ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» підвищення до пенсії за період з липня по грудень 2008 року у розмірі меншому, ніж 30 % мінімальної пенсії за віком, зобовязано відповідача провести нарахування позивачу ОСОБА_1 спірної щомісячної доплати за цей період у зазначеному розмірі і виплатити повязану із цим заборгованість. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Зазначене судове рішення в апеляційному порядку оскаржено представником позивача ОСОБА_2 та ГУ ПФ України в Хмельницькій області.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16 вересня 2009 року скасувати і прийняти нову постанову про задоволення заявлених позивачем позовних вимог у повному обсязі, покликаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права та неповноту зясування істотних обставин справи. Свою апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що суд безпідставно відмовив їй у задоволенні позову на підставі ч.2 ст. 99 КАС України. Стверджує, що її довіритель не пропустив строку звернення до адміністративного суду, оскільки про порушення відповідачем його прав дізналися лише у травні 2009 року після отримання довідки про розшифрування розміру виплачуваної йому пенсії. Крім того, просить врахувати, що позивач намагався вирішити спір у досудовому порядку та звертався на адресу ГУ ПФ України в Хмельницькій області із заявами про перерахунок пенсії та виплату недотриманого підвищення до пенсії, як дитині війни. Однак, відповідач листом за № 620/3-8 від 29.07.2009 року відмовився у добровільному порядку здійснити перерахунок і виплату такої доплати, після чого 31.07.2009 року, тобто у встановлений законом строк, було подано адміністративний позов .

У поданій апеляційній скарзі ГУ ПФ України в Хмельницькій області просить постанову у цій справі скасувати і ухвалити нову про відмову у задоволенні вимог позивача в повному обсязі. Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що законодавство України не містить жодного нормативного акту, прийнятого на виконання вимог ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» про підвищення розміру пенсій дітей війни на 30 % мінімальної пенсії за віком та не врегульовує питання про те, які саме органи мають проводити такі виплати, за рахунок яких коштів і джерел. Крім того, був невизначений порядок обчислення спірної доплати та його розмір. Просить врахувати, що встановлений ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсії за віком застосовується виключно для визначення розміру пенсій, призначених відповідно до зазначеного Закону, і не може враховуватися для перерахунків або підвищень інших пенсій. Стверджує, що при ухваленні оскаржуваного рішення судом не були враховані положення бюджетного законодавства України, а також видаткові можливості основного фінансового документу держави і Пенсійного фонду України. Крім того, вважає себе неналежним відповідачем у даній адміністративній справі.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання апеляційного суду не зявилися, а відтак на підставі п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апелянтів у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подана представником позивача апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а апеляційну скаргу відповідача слід задовольнити частково з наступних мотивів.

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив із того, що він належить до категорії громадян, на яких поширюються державні соціальні гарантії дітям війни, а тому має право на встановлене ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» підвищення до пенсії у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком. Оскільки Конституційний Суд України своїми рішеннями від 09 липня 2007 року № 6-рп/2007 та від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 визнав неконституційними окремі положення Законів України про Державний бюджет України на 2007-2008 рр., якими було зупинено і обмежено право на отримання такої доплат, відмова ГУ ПФ України в Хмельницькій області у проведенні нарахування і виплати позивачу щомісячної надбавки до пенсії у вищезазначеному розмірі за період з липня по грудень 2008 року є протиправною. При вирішенні справи застосовується річний строк звернення до суду з адміністративним позовом, який пропущений ОСОБА_1 без поважних причин.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку колегії суддів, частково відповідають нормам матеріального і процесуального права та фактичним обставинам справи.

Безспірно встановлено, що позивач є дитиною війни і згідно із ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» у редакції, що була чинною на час виникнення та існування спірних правовідносин у 2007-2008 рр., мав право на отримання підвищення виплачуваної йому відповідачем пенсії на 30 % мінімальної пенсії за віком.

Рішеннями Конституційного Суду України від 09.07.2007 року та 22.05.2008 року визнано такими, що не відповідають Конституції України положення Законів України про Державний бюджет на 2007-2008 рр., якими було зупинено (обмежено) дію вищевказаної ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», із вказівкою на те, що дані рішення Конституційного Суду України мають преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у звязку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними.

За чинним законодавством України розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Іншого нормативно-правового акта, який б визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

Положення ч. 3 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», з якої випливає, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом першим частини першої цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом, на думку колегії суддів, не слід брати до уваги при вирішенні спору, оскільки наявність такої норми за відсутності іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації конституційних гарантій та права на отримання підвищення до пенсії дітям війни, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, як це встановлено Законом України «Про соціальний захист дітей війни».

Відповідно до ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Разом із тим, згідно із ч. 2 ст. 99 КАС України у редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин та вирішення справи судом першої інстанції, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін (ч.1 ст. 100 КАС України у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин та вирішення справи судом першої інстанції).

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 з даним адміністративним позовом звернувся до суду лише 31 липня 2009 року, тобто з пропущенням встановленого законом річного строку звернення до адміністративного суду.

Достатніх обєктивних та поважних причин, які б позбавляли можливості звернутися за захистом своїх порушених прав до суду з часу прийняття 09 липня 2007 року Конституційним Судом України рішення за № 6-рп/2007, позивачем не наведено, а відтак колегія суддів вважає безпідставними доводи апелянта ОСОБА_2 про дотримання ним строку звернення до суду у цій справі.

За таких обставин та виходячи із встановленого законом строку звернення до адміністративного суду колегія суддів приходить до переконання про правомірність адміністративного позову ОСОБА_1 у частині визнання протиправною відмови відповідача у підвищенні розміру його пенсії, як дитини війни, на 30 % мінімальної пенсії за віком виключно за період з 31 липня по 31 грудня 2008 року, а не з липня по грудень 2008 року як помилково вирішено судом першої інстанції.

З огляду на положення ст.ст. 21, 105, 162 КАС України адміністративний позов може містити вимоги щодо визнання незаконними рішення, дії чи бездіяльність відповідача, зобовязання вчинити певні дії, відшкодувати шкоду, заподіяну незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю. Встановивши, що відповідач у справі порушив норми права, які регулюють спірні правовідносини, адміністративний суд повинен визнати такі дії протиправними і зобовязати відповідача провести нарахування та виплату належних позивачу сум відповідно до закону, а не ухвалювати рішення про стягнення чи виплату їх у конкретному розмірі.

Тому колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про неможливість стягнення з відповідача спірної заборгованості, а також визначення конкретного розміру недоплаченого підвищення до пенсії, що підлягає виплаті позивачу.

Оскільки функції з призначення, нарахування та виплати пенсії позивача здійснює Пенсійний фонд України в особі головного управління в Хмельницькій області, обовязок щодо нарахування і виплати спірної доплати правильно покладено на відповідача у справі.

Правових підстав чи застережень щодо неможливості підвищення пенсії позивача у передбаченому ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» розмірі за період з 31 липня по 31 грудня 2008 року колегія суддів не вбачає.

Покликання апелянта ГУ ПФ України в Хмельницькій області на відсутність бюджетного фінансування встановленого дітям війни підвищення до пенсії, як на причину невиконання державою взятих на себе зобовязань, до уваги колегією суддів не приймаються, оскільки реалізація особою права, що повязане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кечко проти України»).

Доводи апелянтів в іншій частині на правомірність оскаржуваної постанови не впливають та до уваги колегією суддів не приймаються.

Таким чином, оскільки при вирішенні даного публічно-правового спору у частині задоволення вимог позивача судом першої інстанції було допущено порушення норм процесуального права, а мотиви, з яких виходив суд під час ухвалення свого рішення, не відповідають фактичним обставинам справи, оскаржувана постанова у цій частині підлягає скасуванню з прийняттям нової про часткове задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 202, 205, 207, 254 КАС України колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

апеляційну скаргу головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області задовольнити частково.

Постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16 вересня 2009 року у справі № 2а-3321/09 у частині задоволення адміністративного позову ОСОБА_1 скасувати і прийняти у цій частині нову постанову, якою вимоги позивача задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 передбаченого ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» підвищення до пенсії, як дитині війни, у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком за період з 31 липня по 31 грудня 2008 року.

Зобовязати головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області здійснити нарахування та виплату позивачу ОСОБА_1 передбаченого ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» підвищення до пенсії, як дитині війни, у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, обчисленої виходячи з вимог ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» і ст. 58 Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», за період з 31 липня по 31 грудня 2008 року з урахуванням проведених виплат.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

У іншій частині постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16 вересня 2009 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили через пять днів після направлення її копії особам, що беруть участь у справі, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Т.В.Онишкевич

Судді В.П.Сапіга

ОСОБА_3