Справа № 2-а-185/2010
Суддя: Стрілець Я. С.
Дата ухвалення: 2010-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Заставнівський районний суд Чернівецької області
Справа № 2-а-185/2010
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.11.2010 Заставнівський районний суд Чернівецької області в складі: головуючого судді Стрільця Я.С.,

при секретарі Задорожняк О.М.,

з участю позивача ОСОБА_1;

представника позивача ОСОБА_2;

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Заставна справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання неправомірним рішення та зобовязання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання неправомірним рішення та зобовязання вчинити певні дії. Вказав, що рішенням комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Чернівецькій області від 27.01.2010 року йому зараховано 12 років 09 місяців 04 дні до стажу роботи, як трактористу машиністу, що не дає права для визначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст.13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення». Комісія відмовилася зараховувати періоди з 1983 по 1987 роки, 1991 рік до стажу, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, оскільки він не працював протягом повного польового періоду в рослинництві. Вважає вказане рішення незаконним.

Зазначив, що дійсно в період з 1983 по 1987 роки вироблені ним в колгоспі вихододні менше встановленого мінімуму, але не з його вини, тому загальними зборами колгоспу вирішено зараховувати їх до пільгового стажу. При прийнятті оспорюваного рішення відповідач не зарахував ці роки до пільгового стажу, а тільки до загального. Періоди роботи в 1993 і 1995 роках зараховані повністю, крім місяців де не має нарахувань заробітної плати та вихододнів.

Крім того у вказаному рішенні взагалі не вказується період роботи з 01.01.2000 по 01.01.2003 року роботи в ТОВ «Промінь», хоча період роботи трактористом машиністом підтверджується трудовою книжкою. З відповіді відповідача йому стало відомо, що причиною останнього послужило те, що зазначене товариство займалося не тільки виробництвом сільськогосподарської продукції, а й переробкою і реалізацією виробленої продукції, крім того в цей період він не виконував встановленого річного мінімуму трудової участі. Однак він не погоджується із вказаним твердженням, оскільки мінімум підтверджується архівними довідками.

Саме тому, вважає дії відповідача неправомірними та просить зобовязати останнього зарахувати відповідні періоди роботи до стажу, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Також позивач ОСОБА_1 звернувся із заявою про поновлення пропущеного строку в якій вказав, що з аналогічним позовом звертався до суду в серпні 2010 року, однак ухвалою суду провадження по справі було закрите. Посилається на дану обставину як на поважну причину пропущення процесуального строку визначеного ст.99 КАС України і просить поновити строк для звернення до суду із вказаним спором.

Представником відповідача були подані до суду письмові заперечення проти позову, в яких просив залишити адміністративний позов ОСОБА_1 без задоволення. При цьому представник відповідача послався на те, що, позивач пропустив строк визначений законом для звернення до суду із зазначеним позовом. Також вказав, що рішенням комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років від 27.01.2010 року №2 було прийнято рішення про часткове зарахування ОСОБА_1 до стажу, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за певні періоди. Під час розгляду вказаного питання встановлено, що позивач працював трактористом в колгоспі «Радянське село» з 1978 року по 17.03.2000 роки та в ТзОВ «промінь» з 17.03.2000 по 10.01.2006 роки. Періоди роботи з 1983 по 1987 роки, 1991 рік, 1993 рік, 1995-1998 роки комісією не зараховані, оскільки ОСОБА_1 був на сезонній роботі, будував свій будинок та перебував в м.Рязань. Також він не виконав встановленого річного мінімуму трудової участі в громадському господарстві і не працював в умовах передбачених п. «в» ст.13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення», саме тому вказаний період зарахований до загального трудового стажу. Щодо підтвердження роботи на ТзОВ «Промінь», то комісією не взято до уваги роботу позивача на вказаному підприємстві, оскільки воно займалося не тільки виробництвом сільськогосподарської продукції, а ще й її переробкою, її реалізацією і різного роду комерційною діяльністю. Вказане підприємство не встановлювало мінімум трудової участі в громадському господарстві. Також, відповідно до особового рахунку відповідача в 2003 році зроблено запис «не працює», а відомості за 2003-2006 роки про нарахування заробітної плати відсутні. Таким чином, первинними документами не підтверджена безпосередня зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції на протязі повного польового періоду в рослинництві та календарного року в тваринництві, тому відсутні підстави зарахування цього періоду до пільгового стажу. Вказав, що згідно Розяснень Міністерства соціального забезпечення України №23 від 18.11.1992 року не допускається підтвердження характеру роботи та умов праці, що дає право на пільгове пенсійне забезпечення на підставі показань свідків, а тому покази свідків на яких посилається позивач не можуть бути взяті судом до уваги та враховані для підтвердження стажу позивача.

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 у судовому засіданні позовну заяву підтримали, просили задовольнити її в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні позовну заяву ОСОБА_1 не визнав, просив залишити її без задоволення, підтримавши при цьому доводи, що викладені у запереченнях проти позову.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, його представника, представника відповідача, свідків, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Крім того, відповідно до ст. 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 р. №1788-XII громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Згідно п. «в» ч. 1 ст. 13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: трактористи-машиністи, безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - чоловіки після досягнення 55 років і при загальному стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі.

Таким чином, для призначення пенсії позивачу на пільгових умовах на підставі п.«в» ч. 1 ст. 13 зазначеного Закону необхідним є наявність: факту досягнення 55 років; факт наявності загального трудового стажу не менше 25 років і з них не менше 20 років на роботі тракториста-машиніста та безпосередня зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції.

Як вбачається з оглянутого в судовому засідання паспорта позивача та посвідчення тракториста-машиніста позивача ОСОБА_1, йому 14.10.2009 року виповнилося 55 років (а.с. 10).

Ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Згідно пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі Порядок), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

На думку суду, трудовою книжкою колгоспника №3016, виданої 01 січня 1972 року колгоспом «Радянське село», Добринівської сільської ради Заставнівського району Чернівецької області, підтверджується стаж роботи позивача на посаді тракториста з 1978 р. по 2002 р. включно.

Так, відповідно до вказаної трудової книжки, ОСОБА_1 1978 р. по 2002 р. включно, безперервно працював трактористом та трактористом-машиністом з самого початку в колгоспі ім. Жданова, потім у його правонаступника колгоспі «Дружба», колгоспі «Радянське село», колгоспі «Промінь», спілці селян співвласників «Промінь», а після цього у правонаступника ТзОВ «Промінь», тобто його трудовий стаж на роботі тракториста-машиніста складає більше 20 років.

Суд вважає, що проставляння знаків у вигляді «-//-» за 1980-1982 роки в трудовій книжці означає «теж саме», «аналогічно», значення вказаного знаку є загальновідомими, у звязку з чим ця обставина у відповідності до ч. 2 ст. 72 КАС України не підлягає доказуванню.

З наданої в судовому засіданні позивачем копії книги обліку безперервного стажу роботи по категоріям працюючих селянської спілки промінь вбачається, що загальний стаж роботи ОСОБА_1 станом на 01.01.2002 року становить 30 років.

Тобто, на думку суду, необхідний трудовий стаж для призначення позивачу пенсії на пільгових умовах на підставі п. «в» ч. 1 ст. 13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» повністю підтверджується наданими ним доказами та трудовою книжкою.

Що стосується не виконання встановленого річного мінімуму трудової участі в громадському господарстві, то п «в» ч.1 ст.13 вищевказаного Закону не містить прямого посилання та вказівки на це. Крім того, те, що ТзОВ «Промінь» не встановлювало мінімум трудової участі в громадському господарстві не є виною позивача і не може бути підставою для відмови йому в зарахуванні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. Норма закону містить вимогу про безпосередню зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції. Як видно з Протоколів зборів та уповноважених колгоспу період з 1983 по 1987 роки вирішено зарахувати до пільгового стажу. Даний факт підтверджується окрім копій протоколів і архівною довідкою.

Про безпідставність відмови позивачу в зарахуванні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах свідчать також пояснення свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які в судовому засіданні показали, що вони працювали разом з позивачем ОСОБА_1 в одному колгоспі також на посадах трактористів-машиністів. Тому вони знають позивача і їм відомо, що ОСОБА_1 весь час працював в колгоспі трактористом-машиністом і не приривав свою трудову діяльність. Він безпосередньо протягом всього часу роботи був зайнятий у виробництві продукції, вирощуванням якої займалися колгоспи та їх правонаступники.

Суд не може погодитися з посиланням представника відповідача на те, що свідчення свідків в даному випадку при розгляді адміністративної справи є недопустимими доказами, у звязку з чим суд не може їх прийняти до уваги, оскільки Порядок підтвердження трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, що затверджений постановою КМУ від 12.08.1993 р. № 637 (далі Порядок), визначає порядок підтвердження трудового стажу для призначення пенсій, а відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній органами Пенсійного фонду України, а не судом. Підстав, які б перешкоджали допиту свідків в судовому засіданні у відповідності до вимог ч.2 ст.65 КАС України, суд не вбачає. В даному випадку покази свідків є належними та допустимими доказами, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Крім того, за правилами ч. 1 ст. 101 ЗУ «Про пенсійне забезпечення», органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Це означає, що перевірка достовірності виданих документів покладається на пенсійний орган, а сумніви останнього щодо обґрунтованості їх видачі, самі по собі, не можуть бути підставою для відмови у перерахунку пенсії, за обставин, коли перевіркою встановлено факт роботи трактористом-машиністом.

Більш того, суд вважає за необхідне звернути увагу на положення ч. 2 ст. 71 КАС України, відповідно до яких в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем же не доказаний факт роботи позивача трактористом-машиністом менше 20 років та факт невиконання ним встановлених мінімумів трудової участі в громадському господарстві, те, що він не був безпосередньо зайнятий у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспі. Представник відповідача зазначив лише те, що саме позивач не довів протилежного, тому, на думку суду, відповідач не виконав покладені на нього ч. 2 ст. 71 КАС України обовязки щодо надання доказів при запереченні проти позову.

За цих обставин справи суд приходить до висновку, що у позивача є право на призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах на підставі п. «в» ч. 1 ст. 13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення».

Однак, відповідно до рішення № 2 від 27.01.2010 р. комісія при головному управлінні Пенсійного фонду України в Чернівецькій області відмовила ОСОБА_1 в призначені пенсії за віком, у звязку з тим, що він не працював протягом повного польового періоду в рослинництві з 01.01.1983 по 31.12.1987 роки, з 01.01.1991 по 31.12.1991 рік.

Таким чином, виходячи із встановлених обставин справи, суд приходить до висновку, що Комісія УПФУ в Чернівецькій області безпідставно, всупереч норм чинного законодавства відмовило позивачу в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. «в» ч. 1 ст. 13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення», у звязку з чим його рішення підлягає визнанню неправомірним.

Не збереження інших первинних документів, а саме таких як табелів обліку робочого часу, облікових рахунків (карток) нарахування заробітної плати, нарядів на виконання робіт, штатних розписів, посадових інструкцій та ін. з вини підприємства, установи чи організації, на якій громадяни виконували роботу трактористами-машиністами, не може позбавити їх конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсій за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Крім того позивач просить поновити йому пропущений строк для звернення до суду із вказаним позовом, оскільки він пропустив його з поважних причин.

У відповідності до ч.2 ст.99 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Статтею 102 ч.1 КАС України передбачено, що пропущений з поважних причин процесуальний строк, встановлений законом, може бути поновлений за клопотанням особи, яка бере участь у справі.

Так, згідно Інформаційного листа від 13.10.2010 №1425/11/13-10 Вищого адміністративного суду України зазначено, що звернення особи до 09 вересня 2010 року до місцевого загального суду з позовною заявою в межах строку, визначеного ЦПК України, яка не була розглянута у звязку з ухваленням КСУ рішення від 09 вересня 2010 року №19-рп/2010 у справі за конституційним поданням ВСУ щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвідомчості справ, повязаних із соціальними виплатами», є поважною причино пропуску строку звернення до адміністративного суду. Оскільки позивач ОСОБА_1 в серпні 2010 року вже звертався з аналогічним позовом до місцевого суду і провадження в цій справі було закрито, то суд вважає, що вказана позивачем причина пропущення строку для звернення до суду із вказаним позовом в порядку адміністративного судочинства є поважною. Саме тому, пропущений ним з поважних причин процесуальний строк для звернення до адміністративного суду має бути поновлений.

Керуючись ст. 46 Конституції України, ст.ст. 1, 13, 62, 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ст.ст. 614, 65, 71, 99, 102, 159163, 167 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Позов задовольнити.

Поновити позивачу ОСОБА_1 строк для звернення до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання неправомірним рішення від 27.01.2010 року.

Визнати неправомірним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області від 27 січня 2010 року щодо підтвердження стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Зобовязати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області зарахувати період роботи з 01.01.1983 року по 31.12.1987 року, з 01.01.1991 року по 31.12.1991 року, з 01.01.2000 року по 31.12.2002 року до стажу, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Апеляційна скарга подається до Львівського адміністративного апеляційного суду через Заставнівський районний суд Чернівецької області. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Я.С. Стрілець