Справа № 2а-2266/10/1270
Суддя: Білак С.В.
Дата ухвалення: 2010-08-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Матвєєва В.В.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2010 року справа №2а-2266/10/1270

приміщення суду за адресою: 83017, м. Донецьк, бул. Шевченка, 26

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного суд у складі:

головуючого судді Білак С.В.

суддів Гаврищук Т.Г., Сухарьок М.Г.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в м. Сєвєродонецьку Луганської області на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 25 травня 2010 року у справі № 2а-2266/10/1270 за позовом Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в м. Сєвєродонецьку Луганської області про стягнення витрат на виплату та доставку пенсій по інвалідності та втраті годувальника, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області звернувся до суду з позовом до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в м. Сєвєродонецьку Луганської області про стягнення витрат на виплату та доставку пенсій по інвалідності та втраті годувальника.

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 25 травня 2010 року позовні вимоги були задоволені повністю. Стягнуто з Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в м. Сєвєродонецьку Луганської області на користь Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області витрати на виплату та доставку пенсій по інвалідності та втраті годувальника у розмірі 42 393,30 грн.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції відповідачем подана апеляційна скарга в якій він просить відмінити постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що рішення судом першої інстанції було винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Апелянт вказує, що діючим законодавством не передбачено права Пенсійного фонду України передати Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві документи для проведення соціальних виплат у формі виплати пенсій по інвалідності та пенсії у зв»язку з втратою годувальника, так як і не передбачено обов»язок Фонду СНВ прийняти зазначені документи і відшкодувати витрати по виплаті та доставці пенсій по інвалідності та пенсій у зв»язку з втратою годувальника Пенсійному фонду. Апелянт вважає, що сплату таких пенсій повинен здійснювати Пенсійний фонд України згідно з Законом України «Про пенсійне забезпечення» та Законом України «Про загальообов»язкове державне пенсійне страхування».

Апелянт вказує, що потерпілі, які отримали каліцтво поза межами України і переїхали в Україну на постійне місце проживання не є застрахованими в Україні і за них не сплачувались страхові внески до Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, а тому здійснення їм страхових виплат за рахунок страхових внесків Фонду є нецільовим використанням коштів, тому вважає, що у Фонду немає підстав відшкодовувати виплачені пенсії управлінню Пенсійного фонду України.

Скаржник також наводить, що судом першої інстанції не враховано те, що лише на підставі належно оформлених документів відділення Фонду повинно здійснювати страхові виплати потерпілим на виробництві або приймати до взаємозаліку витрати УПФУ.

Апелянт вказує на те, що судом невірно застосовані положення ст. 99 КАС України, і річний строк слід відраховувати з моменту, коли особа дізналася про порушення своїх прав, свобод та інтересів, в даному випадку починаючи з 2006 року, у зв»язку із чим УПФУ в м. Сєвєродонецьку було пропущено строк для звернення до суду.

Сторони у судове засідання не з»явились, про розгляд справи були повідомлені належним чином.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що Управлінням Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області в період з 01.04.2006 по 01.01.2009 здійснювалась виплата пенсій по інвалідності та втраті годувальника ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, які отримали каліцтво на підприємствах, розташованих на території СНД та ОСОБА_11, ОСОБА_12, які отримують пенсію по втраті годувальника, каліцтво якому заподіяно на підприємстві, розташованому на території СНД, що підтверджується розрахунками сум пенсій по інвалідності та по втраті годувальника, які були виплачені постраждалим.

Відповідно до ст. 81 Закону України «Про пенсійне забезпечення» призначення пенсій, в тому числі пенсій по інвалідності внаслідок трудового каліцтва або професійного захворювання, виплати здійснюється органами Пенсійного фонду України.

Пунктом 2 статті 7 Закону України «Про страхові тарифи на загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», який набрав чинності з 01.04.2001, встановлено, що Фонд сплачує страхові виплати та надає соціальні послуги працівникам (членам їх сімей), які потерпіли на виробництві до 1 квітня 2001 року, з того часу, коли відповідні підприємства передали в установленому порядку Фонду документи, що підтверджують право цих працівників (членів їх сімей) на такі страхові виплати та соціальні послуги, або коли таке право встановлено в судовому порядку.

Потерпілі, документи яких не передані до Фонду, продовжують отримувати належні виплати та соціальні послуги від свого роботодавця, Пенсійного фонду України та Фонду соціального страхування України. При цьому кошти, виплачені потерпілому страхувальником, зараховуються Фондом у рахунок його страхових внесків на загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, а між страховиками з інших видів страхування і Фондом в подальшому відбуваються відповідні розрахунки.

Відповідно до ч.2 п.5 ст.24 Закону України « Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» якщо після призначення застрахованій особі матеріальної допомоги чи надання соціальних послуг між Фондом соціального страхування від нещасних випадків і страховиками з інших видів соціального страхування виникають спори щодо понесених витрат, виплата здійснюється страховиком, до якого звернувся застрахований. При цьому страховик, до якого звернувся застрахований, має право звернутися до відповідного страховика з інших видів соціального страхування щодо відшкодування понесених ним витрат.

З огляду на наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що Фонд соціального страхування від нещасних випадків має обовязок відшкодовувати понесені Пенсійним фондом України витрати на виплату та доставку пенсії.

Відповідно до ч.2 ст.2 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» особи, право яких на отримання відшкодування шкоди раніше було встановлено згідно із законодавством СРСР або законодавством України про відшкодування шкоди, заподіяної працівникам внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання, повязаних з виконанням ними трудових обовязків, мають право на забезпечення по страхуванню від нещасного випадку відповідно до цього Закону.

При цьому право на таке забезпечення, яке встановлено в Україні, не залежить від того, у якій з колишніх республік СРСР стався нещасний випадок на виробництві з застрахованою особою або виникло професійне захворювання, повязане з виконанням нею трудових обовязків.

Пунктом 5 Порядку відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності визначено, що органи Пенсійного фонду щомісяця, до 10 числа місяця, наступного за звітним, на підставі списку осіб, яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у звязку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, та списку померлих осіб і осіб, знятих з обліку з інших причин, які отримували пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у звязку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання проводять з відділеннями виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в районах та містах обласного значення звірку витрат за особовими справами потерпілих, складають акт щомісячної звірки витрат за особовими справами потерпілих, яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у звязку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, у якому визначають загальну суму витрат, що підлягає відшкодуванню, та до 15 числа місяця, наступного за звітним, подають його відповідно головним управлінням Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі і управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем не було відшкодовано спірні суми та витрати до Пенсійного фонду України.

Таким чином є вірним висновок суду, що страховиком, який має виплачувати пенсію особам, які стали інвалідами внаслідок нещасного випадку на виробництві на території інших республік СРСР, а в разі виплати пенсії органами Пенсійного фонду України відшкодувати останньому витрати, є Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань.

Колегія суддів не приймає посилання апелянта на пропущення позивачем річного строку звернення до суду, оскільки Законом України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» не встановлено конкретного строку, на протязі якого можливо звернутися до відповідного страховика щодо відшкодування понесених витрат позивачем.

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає правомірним рішення суду першої інстанції про стягнення з відповідача витрат на виплату та доставку пенсій по інвалідності та втраті годувальника у розмірі 42 393,30 грн.

Відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування рішення є порушення судом норм матеріального чи процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції було допущено неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Судова колегія дійшла висновку про те, що підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні, а тому відхиляє апеляційну скаргу і залишає судове рішення без змін.

З урахуванням викладеного, керуючись статтями 2, 11, 21, 70, 71, 159, 160, 184, 195, 197, 198 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія судів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в м. Сєвєродонецьку Луганської області - залишити без задоволення.

Постанову Луганського окружного адміністративного суду від 25 травня 2010 року у справі № 2а-2266/10/1270 за позовом Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в м. Сєвєродонецьку Луганської області про стягнення витрат на виплату та доставку пенсій по інвалідності та втраті годувальника, - залишити без змін.

Ухвала апеляційної інстанції за наслідками розгляду у письмовому провадженні набирає законної сили через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі, і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий: С.В. Білак

Судді: М.Г. Сухарьок

ОСОБА_13