Справа № 2а-9904/10/2670
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2011-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

20 січня 2011 року № 2а-9904/10/2670

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії суддів: головуючого судді Келеберди В.І. , суддів Скочок Т.О. Шрамко Ю.Т. при секретарі судового засідання Віруцькій О. В. вирішив адміністративну справу

за позовом Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Всесвіт"
до Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України

провизнання недійсною постанови № СК-421/10-616 від 10.06.2010 про застосування штрафних санкцій
Обставини справи:

Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Всесвіт»(далі Позивач, Страховик, СК «Всесвіт») звернулося до суду з адміністративним позовом до Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України (далі Відповідач) з вимогами про визнання недійсною та скасування постанови № СК-421/10-616 від 10.06.2010 про застосування штрафних санкцій.

Представник позивача в судовому засідання позовні вимоги підтримав і пояснив, що оскаржуване рішення прийнято з порушенням норм Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаним злочинним шляхом»(далі Закон) та Порядку реєстрації фінансових операцій суб'єктами первинного фінансового моніторингу, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 26 квітня 2003 р. № 644 (далі Порядок № 644), оскільки позивач здійснює господарську діяльність добросовісно та відповідно до положень чинного законодавства України та зазначає, що фінансова операція підлягає обов'язковому фінансовому моніторингу, якщо сума, на яку вона проводиться, дорівнює чи перевищує 80000 гривень. Проте, страхові премії, які одержувались від страхувальників фізичних осіб по договорам страхування, сума кожного з яких не перевищувала 80 000 грн., а тому у відповідача відсутні підстави для проведення обовязкового фінансового моніторингу операції.

Відповідач позовні вимоги не визнає, просить відмовити в задоволенні адміністративного позову повністю з підстав викладених у запереченнях проти адміністративного позову, оскільки оскаржуване рішення прийнято в межах повноважень, у спосіб та порядку встановлених Законодавством України.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва,-

В С ТА Н О В И В:

Відповідно до Статуту Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Всесвіт», затвердженого 22 листопада 2007 року зборами учасників Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Всесвіт»Позивач є правонаступником Закритого акціонерного товариства «Страхова компанія «Всесвіт».

1 жовтня 2001 року між Позивачем та Повним товариством «Ломбард «Україна»(далі Страховий агент) був укладений Агентський договір № 1/01 відповідно до якого СК «Всесвіт»доручає, а Страховий агент приймає на себе зобовязання виступати від імені Страховика при укладення Договорів страхування застрахованого майна.

10 жовтня 2001 року між Позивачем та Повним товариством «Ломбард «Україна»було укладено Додаткову угоду до Агентського договору № 1/01 від 1.10.2001 року відповідно до якої Договір № 1/01 від 1.10.2001 року діє без обмеження у часі.

27 травня 2009 року Позивач отримав на поточний рахунок кошти від Повного товариства «Ломбард «Україна»кошти у сумі 80 714,53 грн., що були зібрані Страховим агентом за операційний день 8 травня 2009 року за укладені 5574 договори страхування зі страхувальниками-фізичними особами.

Згідно з п. 1.4 Правил проведення перевірок ОСОБА_1 комісією з регулювання ринків фінансових послуг України, затверджених розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 28 жовтня 2003 року № 96 Держфінпослуг має право здійснювати безвиїзні перевірки та виїзні перевірки (інспекції). Виявлення за результатами безвиїзної перевірки факту порушення чинного законодавства у сфері фінансових послуг може тягнути за собою проведення інспекції.

Відповідно до п. 1.5 Правил проведення перевірок ОСОБА_1 комісією з регулювання ринків фінансових послуг України Держфінпослуг має право здійснювати планові та позапланові перевірки. Плановою перевіркою вважається перевірка діяльності суб'єкта нагляду у сфері надання ним фінансових послуг, яка передбачена у

плані перевірок Держфінпослуг. Планові перевірки проводяться Держфінпослуг не частіше одного разу на рік, якщо інше не визначено окремим розпорядженням Держфінпослуг. Позаплановою перевіркою вважається перевірка, яка не передбачена в плані перевірок Держфінпослуг.

ОСОБА_1 комісією з регулювання ринків фінансових послуг України у період з 11.05.2010 по 26.05.2010 проведено позапланову інспекцію Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Всесвіт».

За результатами інспекції Відповідачем складено акт від № 610/42/5 від 26 травня 2010 року, яким встановлено факт порушення чинного законодавства України, а саме:

- вимог абзацу третього частини першої статті 5 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом», щодо невиконання субєктом первинного фінансового моніторингу обовязку виявити зареєструвати фінансові операції, що відповідно до Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом»підлягають обовязковому фінансовому моніторингу та підпункту 4.1 підпункту 4 Положення про здійснення фінансового моніторингу фінансовими установами, затвердженого розпорядженням Держфінпослуг № 25 від 5 серпня 2003 року за № 715/8036, пункту 4 Порядку реєстрації фінансових операцій субєктами первинного фінансового моніторингу, затвердженого постановою Кабінетів Міністрів України від 26 квітня 2003 року № 644 (із змінами і доповненнями) щодо невиконання особою, відповідальності за проведення фінансового моніторингу обовязку перед здійсненням фінансової операції або не пізніше наступного робочого дня після її здійснення перевірити можливість віднесення фінансової операції до такої, яка відповідно до Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом»підлягає фінансовому моніторингу та у разі виявлення такої фінансової операції того ж дня провести її реєстрацію;

- абзацу третього частині першої статті пятої Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом»щодо надання Уповноваженому органу інформацію про фінансову операцію, що підлягає обовязковому фінансовому моніторингу, не пізніше ніж протягом трьох робочих днів з моменту її реєстрації та вимог пункту 8.4 Наказу Державного департаменту фінансового моніторингу Міністерства фінансів України «Про затвердження Вимог до організації фінансового моніторингу субєктами первинного фінансового моніторингу у сфері запобігання та протидії запровадженню в легальний обіг доходів, одержаних злочинним шляхом, та фінансуванню тероризму»від 24 квітня 2003 року № 40, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29 квітня 2003 року за № 337/7658 (Із змінами і доповненнями) щодо невиконання Субєктом зобовязання надавати Держфінмоніторингу України інформацію про фінансову операцію, що підлягає обовязковому фінансовому моніторингу, не пізніше ніж протягом трьох робочих днів з моменту її реєстрації.

На підставі вказаного ОСОБА_1 комісією з регулювання ринків фінансових послуг України прийнято Постанову № СК-421/10-616 від 10 червня 2010 року про застосування штрафу за невиконання (неналежне виконання) вимог Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом», якою до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Всесвіт»застосовано штраф у розмірі 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 8500,00 грн.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню виходячи з наступних підстав.

Положеннями статті 4 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом»встановлено, що система фінансового моніторингу складається з двох рівнів - первинного та державного.

Суб'єктами первинного фінансового моніторингу, зокрема, є банки, страхові та інші фінансові установи.

Суб'єктами державного фінансового моніторингу є: центральні органи виконавчої влади та Національний банк України, які відповідно до закону виконують функції регулювання та нагляду за діяльністю юридичних осіб, що забезпечують здійснення фінансових операцій; спеціально уповноважений орган виконавчої влади з питань фінансового моніторингу - центральний орган виконавчої влади із спеціальним статусом (далі - Уповноважений орган).

Положеннями статті 5 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом» встановлено, що суб'єкт первинного фінансового моніторингу на підставі та на виконання цього Закону зобов'язаний: забезпечувати виявлення і реєстрацію фінансових операцій, що відповідно до цього Закону підлягають фінансовому моніторингу; надавати Уповноваженому органу інформацію про фінансову операцію, що підлягає обов'язковому фінансовому моніторингу, не пізніше ніж протягом трьох робочих днів з моменту її реєстрації.

Статтею 10 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом»встановлено, що до суб'єктів державного фінансового моніторингу (за винятком Уповноваженого органу), які відповідно до законодавства виконують функції регулювання та нагляду за суб'єктами первинного фінансового моніторингу, відносяться Національний банк України, ОСОБА_1 комісія з цінних паперів та фондового ринку, спеціально уповноважений орган виконавчої влади у сфері регулювання ринків фінансових послуг.

Зазначені у частині першій цієї статті суб'єкти державного фінансового моніторингу зобов'язані, зокрема:

вимагати від суб'єктів первинного фінансового моніторингу виконання завдань та обов'язків, передбачених цим Законом;

проводити перевірку стану організації професійної підготовки працівників та керівників підрозділів, відповідальних за проведення внутрішнього фінансового моніторингу, вживати заходів, передбачених цим Законом;

під час здійснення нагляду перевіряти виконання вимог актів законодавства з питань запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів та фінансуванню тероризму, вживати в установленому законодавством порядку заходів, передбачених цим Законом;

інформувати Уповноважений орган про виявлені випадки порушення законодавства суб'єктами первинного фінансового моніторингу.

Порядок реєстрації фінансових операцій суб'єктами первинного фінансового моніторингу, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 26 квітня 2003 року № 644 визначає механізм реєстрації суб'єктами первинного фінансового моніторингу фінансових операцій, які відповідно до Закону України "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом" підлягають фінансовому моніторингу, та подання цими суб'єктами Держфінмоніторингу інформації про такі фінансові операції.

Дія Порядку поширюється на суб'єктів первинного фінансового моніторингу, зокрема на страхові та інші фінансові установи.

Для цілей цього Порядку термін "реєстр фінансових операцій, що можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів" (далі - реєстр) слід розуміти як базу даних, яка забезпечує зберігання інформації про фінансові операції, що підлягають фінансовому моніторингу.

Пунктом 4 Порядку № 644 встановлено, що перед здійсненням фінансової операції або не пізніше наступного робочого дня після її здійснення працівник суб'єкта первинного фінансового моніторингу, що забезпечує здійснення фінансової операції або є відповідальним за проведення фінансового моніторингу, з'ясовує можливість віднесення її до такої, що відповідно до Закону підлягає фінансовому моніторингу, та у разі виявлення такої фінансової операції того ж дня проводить її реєстрацію.

Пунктом 7 Порядку № 644 передбачено, що суб'єкт первинного фінансового моніторингу зобов'язаний подавати Держфінмоніторингу інформацію про фінансову операцію, що відповідно до статті 11 Закону підлягає обов'язковому фінансовому моніторингу, не пізніше ніж протягом трьох робочих днів з моменту її реєстрації.

Закон України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг»від 12 липня 2001 року N 2664-III встановлює загальні правові засади у сфері надання фінансових послуг, здійснення регулятивних та наглядових функцій за діяльністю з надання фінансових послуг.

Пунктом 1 Положення про ОСОБА_1 комісію з регулювання ринків фінансових послуг України, затвердженого Указом Президента від 4 квітня 2003 року № 292/2003 (далі - Положення) визначено, що ОСОБА_1 комісія з регулювання ринків фінансових послуг України є центральним органом виконавчої влади зі спеціальним статусом. ОСОБА_1 комісія з регулювання ринків фінансових послуг України - це спеціально уповноважений орган виконавчої влади у сфері регулювання ринків фінансових послугу межах, визначених законодавством.

Відповідно до норм Положення про державну комісію з регулювання ринків фінансових послуг України Комісія відповідно до покладених на неї завдань та у межах своєї компетенції, зокрема:

здійснює згідно із законами України державне регулювання і нагляд за діяльністю страхових компаній та страхових брокерів, установ накопичувального пенсійного забезпечення, довірчих товариств, кредитних спілок, лізингових та факторингових компаній, кредитно-гарантійних установ, ломбардів, інших учасників ринків фінансових послуг (крім банків, професійних учасників фондового ринку, інститутів спільного інвестування в частині їх діяльності на фондовому ринку, фінансових установ, які мають статус міжурядових міжнародних організацій, Державного казначейства України та державних цільових фондів);

здійснює контроль за достовірністю інформації, що надається учасниками ринків фінансових послуг;

установлює порядок розкриття інформації та складання звітності учасниками ринків фінансових послуг відповідно до законодавства України;

оприлюднює в офіційних засобах масової інформації основні положення свого щорічного звіту;

бере участь у реалізації державної політики стосовно охорони державної та професійної таємниці, здійснює контроль за її зберіганням у своїй системі;

проводить самостійно чи разом з іншими уповноваженими органами виїзні та безвиїзні перевірки діяльності фінансових установ;

установлює порядок та умови застосування заходів впливу згідно з законом.

Комісія має право в межах своїх повноважень, а саме:

вимагати під час реєстрації фінансових установ та ліцензування їх діяльності документи, визначені законодавством України;

одержувати в установленому порядку від фінансових установ звітність та іншу інформацію згідно із законодавством, а від підприємств, установ (у тому числі банків), організацій та громадян - інформацію, необхідну для виконання покладених на Комісію завдань;

здійснювати інспектування фінансових установ, а також їх споріднених та афілійованих осіб. Періодичність інспектування встановлюється Комісією залежно від типу фінансової установи;

установлювати порядок та форму ведення обліку договорів страхування і вимог (заяв) страхувальників щодо виплати страхової суми або страхового відшкодування;

проводити перевірки, в тому числі тематичні та зустрічні перевірки, щодо правильності застосування страховиками законодавства України про страхову діяльність і достовірності їх звітності за показниками, що характеризують виконання договорів страхування; призначати не частіше одного разу на рік проведення за рахунок страховика додаткової обов'язкової аудиторської перевірки з визначенням аудитора;

видавати приписи страховикам про усунення виявлених порушень законодавства про страхову діяльність, а у разі їх невиконання зупиняти чи обмежувати дію ліцензій цих страховиків до усунення виявлених порушень або приймати рішення про відкликання ліцензій та виключення з державного реєстру страховиків (перестраховиків);

застосовувати до фінансових установ, які не додержуються законів та інших нормативно-правових актів, що регулюють діяльність з надання фінансових послуг, такі заходи впливу, зокрема, накладати штрафи відповідно до закону.

Комісія має право в межах своїх повноважень здійснювати інспектування та застосовувати заходи впливу.

Положеннями статті 40 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг»встановлено, що уповноважений орган може застосовувати такі заходи впливу, зокрема, накладати штрафи в розмірах, передбачених статтями 41 і 43 цього Закону.

Порядок та умови застосування заходів впливу встановлюються законами України та нормативно-правовими актами Уповноваженого органу.

Нормами статті 41 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» визначено, що уповноважений орган застосовує до суб'єктів підприємницької діяльності штрафні санкції, за ненадання, несвоєчасне надання або надання завідомо недостовірної інформації - у розмірі до 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, але не більше одного відсотка від розміру статутного (пайового) капіталу юридичної особи - суб'єкта підприємницької діяльності, що вчинила правопорушення.

Рішення Уповноваженого органу про застосування штрафних санкцій може бути оскаржено в суді.

Положеннями статті 17 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом»передбачена відповідальність за порушення вимог цього Закону.

Так, особи, винні у порушенні вимог цього Закону, несуть кримінальну, адміністративну та цивільно-правову відповідальність згідно із законом. Такі особи також можуть бути позбавлені права провадити певні види діяльності згідно із законодавством.

У разі невиконання (неналежного виконання) суб'єктом первинного фінансового моніторингу вимог цього Закону до нього може застосовуватися в порядку, встановленому законодавством, штраф у розмірі до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У випадку відсутності згоди щодо сплати штрафу рішення про накладення штрафу чи у його відмові приймається судом за поданням органу, що регулює діяльність суб'єкта первинного фінансового моніторингу та надає ліцензії або інший спеціальний дозвіл.

Статтею 11 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом», встановлено, що фінансова операція підлягає обов'язковому фінансовому моніторингу, якщо сума, на яку вона проводиться, дорівнює чи перевищує 80000 гривень або дорівнює чи перевищує суму в іноземній валюті, еквівалентну 80000 гривень, та має одну або більше ознак, визначених цією статтею, зокрема, виплата фізичній особі страхового відшкодування або отримання страхової премії.

Оцінюючи системно положення абзацу 13 статті 11 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом»суд доходить висновку про врегулювання законом субєктного складу у відповідності до змісту та суті виплат, зазначених у цьому абзаці.

Так, поняття страхового відшкодування та страхової премії визначено Законом України «Про страхування»від 7 березня 1996 року N 85/96-ВР (далі Закон про страхування).

У відповідності до статті 9 Закону про страхування страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.

Статтею 10 цього ж закону визначено, що страхова премія це плата за страхування, яку страхувальник зобов'язаний внести страховику згідно з договором страхування.

У відповідності до норм Закону «Про страхування»страхувальниками визнаються юридичні особи та дієздатні фізичні особи, які уклали із страховиками договори страхування або є страхувальниками відповідно до законодавства України. Поряд з цим, статтею 2 Закону про страхування встановлено, що страховиками визнаються фінансові установи, які створені у формі акціонерних, повних, командитних товариств або товариств з додатковою відповідальністю згідно з Законом України "Про господарські товариства" з урахуванням особливостей, передбачених цим Законом, а також одержали у встановленому порядку ліцензію на здійснення страхової діяльності. Предметом безпосередньої діяльності страховика може бути лише страхування, перестрахування і фінансова діяльність, пов'язана з формуванням, розміщенням страхових резервів та їх управлінням. Учасників страховика повинно бути не менше трьох.

Частиною 7 статті 15 Закону про страхування визначено, що страхові агенти - фізичні особи або юридичні особи, які діють від імені та за дорученням страховика і виконують частину його страхової діяльності, а саме: укладають договори страхування, одержують страхові платежі, виконують роботи, пов'язані із здійсненням страхових виплат та страхових відшкодувань. Страхові агенти є представниками страховика і діють в його інтересах за винагороду на підставі договору доручення із страховиком.

У відповідності до статті 1 Закону України «Про страхування»страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Згідно статті 10 Закону про страхування страховий платіж (страховий внесок, страхова премія) - плата за страхування, яку страхувальник зобов'язаний внести страховику згідно з договором страхування.

8 травня 2009 року Позивачем за посередництвом Страхового агента були зібрані страхові премії згідно укладених 5574 договорів страхування зі страхувальниками - фізичними особами на загальну суму 80 714,53 грн.

Серед вказаних фінансових операцій, згідно реєстру зібраних страхових премій за 8 травня 2009 року, таких, що підлягають обовязковому фінансовому моніторингу за наявності ознак, передбачених ст. 11 Закону, виявлено не було, оскільки жодна з них не перевищує 80 000 грн.

Отже, отримані Позивачем 27 травня 2009 року від Страхового агента платежі перерахованих страхових премій на загальну суму 80 714,53 грн. не можуть вважатись окремою страховою премією, оскільки такі суми отримані за самостійними 5574 договорами страхування, що підтверджуєтья банківською випискою по рахунку (наявна в матеріалах справи) та сума кожного окремого платежу складає від 10 до 50 гривень, що не відповідає вартісній умові, згаданої ст.11 Закону. Тому дані фінансові операції проведені Позивачем 27 травня 2009 року не підлягають обовязковому фінансовому моніторингу.

Враховуючи викладені вище обставини суд дійшов висновку, що Відповідачем неправомірно застосовано до позивача штраф за невиконання (неналежне виконання) вимог Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом».

У відповідності до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При цьому, судом враховано, що відповідачем порушено і строки застосування адміністративно-господарських санкцій, оскільки згідно ч. 1 ст. 250 Господарського кодексу України адміністративно-господарські санкції можуть бути застосовані до суб'єкта господарювання протягом шести місяців з дня виявлення порушення, але не пізніш як через один рік з дня порушення цим суб'єктом встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, крім випадків, передбачених законом.

Як вбачається з матеріалів справи, платіж у сумі 80 714,53 грн. отриманий позивачем 27 травня 2009, а Постанову про застосування штрафу за невиконання (неналежне виконання) вимог Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом" відносно позивача винесено 10.06.2010, тобто з пропуском річного строку встановленого ст. 250 Господарського кодексу України.

Частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд також бере до уваги, що згідно з частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони зокрема: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Зважаючи на всі наведені обставини в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 9, 69-71, 94. 160-165, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Задовольнити адміністративний позов у повному обсязі.

2. Визнати протиправною та скасувати Постанову Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України № СК-421/10-616 від 10.06.2010 про застосування до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Всесвіт»штрафу у розмірі 8500 грн.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України. Постанова набуває законної сили у порядок і строки, передбачені ст.254 КАС України.

Головуючий суддя В. І. Келеберда

Судді Ю. Т. Шрамко

ОСОБА_2

Дата складення та підписання повного тексту рішення 28.01.2011