Справа № 2а-400/11
Суддя: Багрій В.М.
Дата ухвалення: 2012-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2012 р. < Текст >Справа № 124986/11/9104

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Багрія В.М.,

суддів Кушнерика М.П., Старунського Д.М.,

з участю секретаря судового засідання Грущенко І.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу виконавчого комітету Дрогобицької міської ради Львівської області на постанову Дрогобицького міськрайонного суду від 19.07.2011 року в справі за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Дрогобицької міської ради, міського голови м. Дрогобича про визнання незаконним та скасування розпорядження, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

У березні 2011 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до виконавчого комітету Дрогобицької міської ради Львівської області, міського голови м. Дрогобича про визнання незаконним та скасування розпорядження, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди.

Позивач просив визнати незаконним та скасувати розпорядження міського голови м. Дрогобича № 102-р від 28.02.2011 року про звільнення його з посади, поновити його на посаді начальника організаційного відділу виконавчого комітету Дрогобицької міської ради, стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу та 15 000 грн. на відшкодування моральної шкоди в звязку з незаконним звільненням.

Постановою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 19.07.2011 року позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано розпорядження міського голови м. Дрогобича № 102-р від 28.02.2011 року «Про звільнення ОСОБА_1І.», постановлено вважати його звільненим з 5.06.2011 року на підставі ст. 18 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» у звязку з граничним терміном перебування на державній службі.

Зобовязано виконавчий комітет Дрогобицької міської ради нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 28.02.2011 року по 5.06.2011 року включно.

В решті позову відмовлено.

Постанову суду першої інстанції оскаржив виконавчий комітет Дрогобицької міської ради, який в апеляційній скарзі просить її скасувати та прийняти нову постанову про відмову позивачу в задоволенні позову.

Апеляційні вимоги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції, порушивши норми матеріального права, не взяв до уваги, що відповідачем було дотримано всіх вимог чинного законодавства при вивільненні позивача в звязку з ліквідацією відділу, в якому він працював та скорочення його посади позивача було попереджено про наступне вивільнення за два місяці, запропоновано іншу посаду, від якої він відмовився. Звільнення в останній день відпустки відповідає нормам чинного законодавства.

Вислухавши суддю-доповідача, ОСОБА_1, який просить апеляційну скаргу відхилити, а постанову суду першої інстанції залишити без змін, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

В справі встановлено, що позивач ОСОБА_1 проходив публічну службу в органах місцевого самоврядування на посаді начальника організаційного відділу виконавчого комітету Дрогобицької міської ради та розпорядженням міського голови м. Дрогобича № 102-р від 28.02.2011 року був звільнений з посади в звязку з її скороченням з 28.02.2011 року з підстав п. 1 ст. 40 КЗпП України.

Рішенням сесії Дрогобицької міської ради від 19.11.2010 року № 12 «Про затвердження структури виконавчих органів Дрогобицької міської ради, загальної чисельності та витрат на їх утримання» затверджено нову структуру та чисельність виконавчих органів Дрогобицької міської ради, який в такій структурі не передбачав організаційного відділу виконавчого комітету, начальником якого працював позивач.

На виконання зазначеного рішення сесії Дрогобицької міської ради міський голова м. Дрогобича в межах наданих йому повноважень прийняв розпорядження від 17.12.2010 року № 837-р «Про затвердження штатного розпису працівників виконкому Дрогобицької міської ради та її виконавчих органів з 1.03.2011 року» та цим же розпорядженням ліквідував організаційний відділ виконавчого комітету, скоротивши посаду його начальника.

Про ліквідацію організаційного відділу виконавчого комітету сесія Дрогобицької міської ради прийняла рішення № 121 від 16.02.2011 року.

За таких обставин у відповідачів були підстави для звільнення позивача з посади з підстав п. 1 ст. 40 КЗпП України.

Про наступне вивільнення ОСОБА_1 був попереджений під розписку листом виконавчого комітету Дрогобицької міської ради № 3-28/10446 від 24.12.2010 року.

Вивільнення позивача в звязку з ліквідацією структурного підрозділу виконкому Дрогобицької міської ради було погоджено профспілковим комітетом виконкому Дрогобицької міської ради його рішеннями від 27.01.2011 року та 7.02.2011 року.

Оскільки ОСОБА_1 був звільнений з посади за нормами трудового законодавства, відповідачі зобовязані були провести звільнення у відповідності до його вимог.

З матеріалів справи видно, що відповідачі в повній мірі цих вимог закону не дотримали.

Відповідно до розпорядження Дрогобицького міського голови від 14.02.2011 року № 58-к ОСОБА_1 було надано частину основної відпустки з 15.02.2011 року по 28.02.2011 року включно.

Відповідно до ч.3 ст. 40 КЗпП України не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за пунктом 5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці. Це правило не поширюється на випадок повної ліквідації підприємства, установи, організації.

Оскільки згідно оскаржуваного розпорядження Дрогобицького міського голови № 102-р від 28.02.2011 року позивач звільнений в звязку з скороченням посади, а не у звязку з повною ліквідацією установи, зазначена норма закону щодо недопустимості звільнення у період перебування працівника у відпустці поширюється на спірні правовідносини.

З огляду на те, що звільнення проведено з 28.02.2011 року, коли позивач перебував у відпустці, суд першої інстанції обґрунтовано не погодився з його законністю та обґрунтованістю.

Посилання апелянта на положення Закону України «Про відпустки» як на підставу обґрунтованості звільнення в період відпустки є безпідставними. Відповідно до ч.1 ст. 3 Закону України «Про відпустки» за бажанням працівника у разі його звільнення (крім звільнення за порушення трудової дисципліни) йому має бути надано невикористану відпустку з наступним звільненням. Датою звільнення в цьому разі є останній день відпустки.

Суд першої інстанції правильно звернув увагу на ту обставину, що частина основної відпустки ОСОБА_1 була надана до його звільнення, а не при його звільненні, тому зазначена норма закону, на яку посилається відповідач, на спірні правовідносини не поширюється.

Згідно ч.4 ст. 41 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» звільнення з ініціативи роботодавця працівників, які обиралися до складу профспілкових органів підприємства, установи, організації, не допускається протягом року після закінчення терміну, на який він обирався, крім випадків повної ліквідації підприємства, установи, організації, виявленої невідповідності працівника займаній посаді або виконуваній роботі внаслідок стану здоров'я, який перешкоджає продовженню даної роботи, або вчинення працівником дій, за які законодавством передбачена можливість звільнення з роботи чи зі служби. Така гарантія не надається працівникам у разі дострокового припинення повноважень у цих органах у зв'язку з неналежним виконанням своїх обов'язків або за власним бажанням, за винятком випадків, коли це обумовлено станом здоров'я.

Зі справи видно, що ОСОБА_1 був обраний головою профспілкового комітету працівників виконкому Дрогобицької міської ради і його повноваження закінчилися в червні 2010 року. Звільнення його з посади з ініціативи роботодавця проведено в лютому 2011 року, коли річний строк, встановлений ч.4 ст. 41 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», не сплив, що свідчить про його невідповідність закону.

Крім того,з матеріалів справи видно, що між адміністрацією виконкому Дрогобицької міської ради в особі міського голови та профспілковим комітетом виконкому Дрогобицької міської ради було укладено колективний договір на 2010-2012 роки відповідно до п. 2.11 якого при зміні структури виконкому міської ради адміністрація зобовязується повідомляти профспілковому комітету про можливе скорочення чисельності або штату працівників не пізніше, ніж три місяці і узгоджувати з ним персональний склад осіб, які пропонуються вивільняти. При звільненні з цих підстав попереджати працівника не пізніше, ніж за два місяці.

Відповідач цих умов колективного договору не дотримав, про вивільнення працівників профкому в строк три місяці не повідомив, персональний склад осіб, які пропонувалися до вивільнення не узгодив, провівши звільнення ОСОБА_1 з посади всупереч вимогам законодавства.

За таких обставин суд першої інстанції, повно встановивши обставини справи, належно оцінивши докази та правильно застосувавши норми матеріального та процесуального права, прийшов до обґрунтованого висновку про незаконність звільнення позивача з посади.

Врахувавши неможливість поновлення ОСОБА_1 на службі в органах місцевого самоврядування в звязку з досягненням ним граничного віку перебування на цій службі, встановленого ст. 18 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», суд першої інстанції обгрунтовано змінив формулювання підстав звільнення та його дату, скасувавши оскаржуване розпорядження міського голови та поклавши обовязок на відповідача нарахувати і виплатити середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Колегія суддів вважає постанову суду першої інстанції законною, тому підстав для її скасування не знаходить.

Доводи апеляційної скарги щодо законності звільнення позивача, в силу наведеного вище, підставою для її скасування бути не можуть.

Керуючись ст.ст. 160 ч.3, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу виконавчого комітету Дрогобицької міської ради Львівської області залишити без задоволення.

Постанову Дрогобицького міськрайонного суду від 19.07.2011 року в справі №2а-400/11 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: В.М. Багрій

Судді : М.П.Кушнерик

ОСОБА_2

Повний текст виготовлено 28.01.2012 року