Справа № 2а-3747/10
Суддя: Сидорук Є. І. Є. І.
Дата ухвалення: 2010-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а-3747/10
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.09.2010 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області

в особі судді Сидорука СІ.

при секретарі Яремі Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне адміністративний позов ОСОБА_1 до ВДАІ м. Рівне про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, суд,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Рівненського міського суду із адміністративним позовом до ВДАІ м. Рівне про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення.

Позивач в судове засідання не з'явився, однак подав до суду письмове клопотання про поновлення строку звернення до суду. А також просить справу розглядати в порядку письмового провадження без його участі, просить позов задоволити за всіх обставин викладених в позові.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце судового розгляду справи був повідомлений заздалегідь та належним чином. Однак подав до суду письмову заяву в якій просить справу розглядати без його участі в порядку письмового провадження, позовні вимоги не визнає.

Справа розглядається судом за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив.

Постановою серії ВК № 150716 від 14.08.2010 року в справі про адміністративне правопорушення було притягнуто до відповідальності - ОСОБА_1 за ч. 1 ст.122 КУпАП та накладено штраф. Згідно якої та протоколу про адміністративне правопорушення серії ВК1 № 014199 від 14 серпня 2010 року, 14.08.2010 року, о 17 год. 55 хв. ОСОБА_1. керуючи автомобілем НОМЕР_1, їхав по вул. Соборній в м. Рівне, при цьому порушив вимогу дорожнього знаку «Рух заборонено».

З наданих позивачем документів, вбачається, що він дійсно у вищевказаний час рухався по зазначеній дорозі, однак при цьому ПДР України не порушував так як згідно додатку 1 Правил дорожнього руху не поширюється дія дорожніх знаків 3.1-3.8, 3.11 - на транспортні засоби, що обслуговують громадян чи належать громадянам, які проживають або працюють у цій зоні, а також на транспортні засоби, що обслуговують підприємства, які розташовані у позначеній зоні. У таких випадках транспортні засоби повинні в'їжджати до позначеної зони і виїжджати з неї на найближчому перехресті до місця призначення. Оскільки його офіс де він працює знаходиться за адресою: м. Рівне, вул. Петра Могили, 18 він виїжджав із зазначеної вулиці до зони дії вищевказаного знаку звідки планував на найближчому перехресті повернути на вул. ОСОБА_2.

Окрім постанови в справі про адміністративне правопорушення факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення не підтверджується. Зокрема не відібрано пояснення від свідків та очевидців адміністративного правопорушення, які могли б засвідчити чи спростувати факт адміністративного правопорушення зазначеного свідка позивачем.

Крім того, згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Із матеріалів справи вбачається встановлення відповідачем даних обставин.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд також бере до увари, що згідно з ч. З ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Доказів, які б спростовували доводи позивача відповідач суду не надав.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Всупереч наведеним вимогам відповідач як суб'єкт владних повноважень не довів правомірності прийнятого ним спірного рішення (постанови) з урахуванням всіх встановлених фактичних обставин та вимог законодавства.

Клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до суду підлягає до задоволення, з огляду на наступне, так згідно ст. 102 КАС України пропущений з поважних причин процесуальний строк, встановлений законом, може бути поновлений, а процесуальний строк, встановлений судом, - продовжений судом за клопотанням особи, яка бере участь у справі. Питання про поновлення чи продовження пропущеного строку суд вирішує з повідомленням осіб, які беруть участь у справі. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розгляду клопотання.

Зважаючи на всі наведені обставини в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 251, 258, 280 КпАП України, ст.ст. 9, 69 -71, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, су/і, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Поновити строк ОСОБА_1 для звернення до суду.

Визнати протиправною та скасувати постанову від 14 серпня 2010 року серія ВВ №150716 складену ВДАІ м. Рівне про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Постанова остаточна оскарженню не підлягає.

Суддя