Справа № 22-а-25231/11
Суддя: Голуб С. А.
Дата ухвалення: 2011-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Апеляційний суд Київської області
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2011 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головного судді Приходька К.П.,

суддів: Голуб С.А., Таргоній Д.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні апеляційного суду Київської області адміністративну справу за апеляційною скаргою управління Пенсійного фонду України у м. Біла Церква Київської області на постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18 червня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України у м. Біла Церква Київської області про зобовязання проведення перерахунку доплати за проживання у зоні посиленого радіоекологічного контролю,-

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2010 року позивач звернувся до відповідача з названим позовом. У позові зазначає, що вона проживає в зоні посиленого радіологічного контролю, не працює. Відповідно до ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які ' постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» має право на щомісячну доплата в розмірі однієї мінімальної заробітної плати. Проте вказана доплата проводяться в значно меншому розмірі, здійснити перерахунок відповідач відмовився, тому просив визнати дії відповідача неправомірними та зобовязати провести перерахунок раніше призначеної пенсії з урахуванням: щомісячної надбавки до пенсії, яка повинна бути встановлена в розмірі однієї заробітної плати та виплатити заборгованість з недоотриманих сум щомісячної доплати.

Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26 березня 2010 року позовні вимоги задоволено. Постановлено визнати дії відповідача щодо відмови у перерахунку доплати до пенсії позивачеві протиправними, зобовязано відповідача провести перерахунок доплати до пенсії з урахуванням виплачених сум вказаної доплати за період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року, з 22.05.2009 року по 31.12.2009 року.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати постанову з підстав порушення судом норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове рішення про відмову в позові.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Ухвалюючи постанову, суд першої інстанції правильно виходив з того, що позивач є особою, яка проживає в зоні посиленого радіологічного контролю зареєстрований в управлінні Пенсійного фонду України як непрацюючий пенсіонер.

Відповідно до ч.2 ст.39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» пенсії непрацюючим пенсіонерам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення, підвищуються у розмірах, встановлених частиною першою цієї статті, а саме в розмірі однієї мінімальної заробітної плати, а відтак позивач як непрацюючий пенсіонер має право на таку доплату. Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, така доплата проводиться відповідачем значно в меншому розмірі, який передбачено постановою КМ України від 26.07.1996 р. за №836 «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» і що випливає з огляду на розмір мінімальної заробітної плати в період виплати.

Так Законом України «Про затвердження прожиткового мінімуму на 2008 рік», прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність встановлювався з 01.01.2008 року 470 грн., 01.04.2008 року 481 грн., з 01.07.2008 року 482 грн., з 01.10.2008 року 498 грн. Статтю 59 Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік» встановлений з 1 січня 2008 року розмір мінімальної заробітної плати 515-00 грн., з 01.04.2008 року 525-00 грн, з 01.10.2008 року 545 грн, з 01.12.2008 року 605 грн.

Таким чином розмір додаткової пенсії, нарахування та виплату яких позивачу проводить відповідач відповідно до вищевказаних нормативних актів, суперечить вимогам ст. 39 Закону «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Позиція відповідача щодо обставин даного спору ґрунтується виключно ш положеннях постанов КМ України, тоді як відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані . Тяти лише на підставі, в межах повноважень, та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має вищу юридичну силу, закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України та повинні відповідати і. За ст. 113 Конституції України Кабінет Міністрів України у своїй діяльності керується Конституцією і Законами України, актами Президента України. На думку суду відповідач н заховував позивачу допомогу без врахування рішення Конституційного Суду України №1 ) рп/2008 від 22.05.2008 року, згідно яких призупинення, обмеження та скасування прав і свобод громадян є неконституційним.

Згідно і. З ст. 9 КАС України при вирішенні справи суд керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові а службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України. Розмір доплати до пенсії, визначений казаною вище постановою КМ України від 26.07.1996р. за №836 «Про компенсацій виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», суперечить вимогам ст. 39 «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та інших законів, що стосувалися встановлення розміру мінімальної заробітної плати. Рішенням Конституційного Суду України № 10- рп/2008 від 2 .05.2008 року, зокрема в п.5.4 якого було встановлено, що ЗУ «Про державний бюджет Укр; ти на 2008 рік» не мав обмежень щодо застосування положень ст.39 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», рішення Конституційного Суду України є обов'язковими до території України, остаточним і скарженню не підлягає.

Крім того, в п.5 зазначеного рішення вказано на те, що рішення Конституційного Суду України у цій справі має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ним позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними.

Згідно .4 ст.9 КАС України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верхе пою Радою України або іншому правовому акту, суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Отже конституційними нормами, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, при визначенні розміру пенсій позивачеві застосуванню підлягає стаття 39 Зі )ну України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а не постанова Кабінету Міністрів України, яка істотно звужує обсяг встановлених законом прав.

Виходячи з наведеного суд приходить до висновку про те. що відповідачем порушено право позивача на підвищення пенсії та отримання доплати до неї відповідно до положень Законів України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" і що право на доплату до пенсії на рівні однієї мінімальної заробітної плати позивач набув з дня ухвалення Конституційним Судом України вказаного вище рішення, оскільки за ст.152 Конституції України закони, інші правові акти або їх кремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. Про це також вказано і в п. 3 зазначеного рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008 року.

Виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, При визначенні розміру доплати до пенсії у звязку з проживанням на радіоактивно забрудненій території, передбаченої Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», необхідно керуватися ст. 39 Цього Закону, а не постановою Кабінету Міністрів України № 836 «Про компенсаційні виплати добам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року №530 «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян»,яка суперечать вимогам ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»

Доводи апеляційної скарги щодо правомірності своїх дій з посилання на відсутність бюджетних коштів та відсутність фінансування витрат, пов'язаних з реалізацією Закону країни «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», які здійснюються не за рахунок коштів Пенсійного фонду країни, а за рахунок державного бюджету не приймаються до уваги, оскільки питання фінансування цих видатків не є предметом даного с пору. Проблеми надання бюджетних коштів УПФ для виконання покладених на нього обов'язків у справах цієї категорії виходять .- і межі заявлених позовних вимог, не є підставою для невиконання відповідачем своїх обовязків.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, викладених у постанові.

Суд першої інстанції прийняв постанову з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування немає.

Керуючись ст.ст. 197, 198, 200, 206 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у м. Біла Церква Київської області відхилити.

Постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18 червня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили порядку визначеному ч.5 ст. 254 КАС України, та може ти оскаржено в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді