Справа № 2а-7040/09/2670
Суддя: Беспалов О.О.
Дата ухвалення: 2011-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 2а-7040/09/2670 Головуючий у 1-й інстанції: Арсірій Р.О.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
У Х В А Л А

Іменем України

"01" березня 2011 р. м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Беспалова О.О.,

суддів Вівдиченко Т.Р., Земляній Г.В.,

при секретарі Кропивному Є.В.,

за участю представника відповідача, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 29.03.2010 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного Управління МВС України в м. Києві про скасування наказу № 522 о/с від 19.06.2009р.,-

В С Т А Н О В И В:

У липні 2009 року позивач звернувся до суду з позовом про скасування наказу № 522 о/с від 19.06.2009р.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 29 березня 2010 року в задоволенні позовних вимог позивача було відмовлено в повному обсязі.

Апелянт просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю - доповідача, осіб, що з"явились, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а постанова суду - підлягє залишенню без змін з наступних підстав.

Суд першої інстанції при винесенні оскаржуваної постанови дійшов висновку про те, що позовні вимоги є не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується, виходячи з наступного.

Позивач звернувся до суду та зазначив, що обставини, які стали приводом для прийняття оскаржуваного наказу, не відповідають дійсності, а також що під час проведення службового розслідування відповідачем не виконано вимог п.10 та п.14 Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженої Наказом МВС України від 06.12.1991 № 522.

З матеріалів справи вбачається, що позивач на момент звернення до суду першої інстанції перебував на посаді слідчого слідчого відділу Голосіївського РУ ГУ МВС України в м. Києві.

Стосовно службової діяльності позивача було проведено службове розслідування, про що складено висновок службового розслідування від 23.05.2009, затверджений заступником начальника Головного управління МВС України в м. Києві 24.05.2009. Під час розслідування встановлено, що станом на 05.02.2009 у провадженні позивача перебувало 17 справ про дорожньо-транспортні пригоди.

З матеріалів справи вбачається, що протягом 2008 року позивачем закінчено провадженням 25 кримінальних справ по ДТП, з яких 8 направлено до суду в порядку ст. 225 КПК України, 5 справ закрито на підставі п.8 ст.6 КПК України, 12 кримінальних справ закрито на підставі п.2 ст.6 КПК України.

Судом першої інстанції встановлено, що під час службового розслідування було виявлено порушення позивачем вимог КПК України під час розслідування кримінальних справ.

Відповідно до висновку службової перевірки проведення досудового слідства у кримінальних справах № 08-10158, № 09-4642, № 01-6855, № 01-4398, № 05-10401, № 01-6727, № 01-6978, № 01-3887, № 01-5473, № 01-5833, № 54-1583 які перебували у провадженні позивача визнано незадовільними, таким, що проведено з грубим порушенням норм кримінально-процесуального законодавства, зокрема, статей 2, 4, 22, 85, 212 КПК України, на низькому професійному рівні, що призвело до неможливості прийняття остаточних рішень у справах протягом тривалого часу; попереджено позивача про неповну посадову відповідність, направлено копію висновку службового розслідування до прокуратури міста Києва для прийняття рішення згідно ст.97 КПК України відносно позивача за ознаками злочинів, передбачених ст.ст. 366, 367 КПК України.

Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, колегія суддів зважає на наступне.

В матеріалах справи міститься копія пояснень позивача з приводу допущених порушень, в яких позивач посилався на те, що по зазначених вище справах проводилися слідчі дії, кримінальні справи № № 01-6978, 01-3887, 01-5473 були взяті позивачем з слідчого відділу для закінчення, але за браком у позивача часу слідчі дії по них не проводилися, тому були віддані ОСОБА_3, оскільки керівники не давали ОСОБА_4 в провадження кримінальних справ, а кримінальні справи № 01-3143 і 01-3222 були залишені в СВ Голосіївського РУ, після переходу позивача до СУ ГУ МВС України в 2005 році, та знаходилися у провадженні ОСОБА_5

19.06.2009 Головним Управлінням МВС України в місті Києві було видано наказ № 522 о/с, яким позивача попереджено про неповну службову відповідність.

Під час розгляду справи судом першої інстанції було допитано у якості свідка ОСОБА_6, який пояснив, що готував висновок службового розслідування по справам, які вилучені у позивача. Підставою проведення перевірки були численні скарги сторін по розслідуваних позивачем кримінальних справах. Факти порушень викладені у висновку службової перевірки. Позивачу надавалася копія підписаного, але не затвердженого висновку, по якому він готував пояснення, але він ґрунтовно не спростував викладених фактів. Також було допитано свідка ОСОБА_4, який працював у слідчому відділі разом з позивачем з липня 2008 р. Останній пояснив, що позивач надав йому три справи які, з його слів не були обліковані у діловодстві слідчого відділу.

З метою перевірки викладених у висновку службового розслідування фактів, судом першої інстанції було витребувано послужний список позивача про проходження позивачем служби, а також лікарняні, що свідчать про тимчасову непрацездатність позивача.

В судовому засіданні суду першої інстанції було з'ясовано, що позивач у слідчому відділі Голосіївського РУ ГУ МВС України працював з 07.11.2001р. по 24.11.2005р. на посаді слідчого. З 24.11.2005р. позивач перебував на посаді старшого слідчого відділу розслідувань дорожньо-транспортних пригод слідчого управління при ГУ МВС України в м. Києві по 12.11.2007р. З 12.11.2007р. по 29.05.2009р. позивач переведений на посаду старшого слідчого відділу розслідування дорожньо-транспортних пригод слідчого управління ГУ МВС України в м. Києві. З 29.05.2009р. по 26.06.2009р. позивача переведено на посаду слідчого слідчого відділу Голосіївського РУ ГУ МВС України. З 26.06.2009р. позивач перебував на посаді слідчого відділення розслідування дорожньо- транспортних пригод слідчого відділу Голосіївського РУ ГУ МВС України в м. Києві. Станом на момент розгляду справи в суді першої інстанції позивача було звільнено зі служби в органах МВС України.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанціх стосовно того, що надані під час судового розгляду справи пояснення, лікарняні листи позивача підтвердили його доводи про тимчасову непрацездатність, однак з пояснень відповідача наданих в суді першої інстанції було встановлено, що листки непрацездатності не надавалися позивачем для оформлення до відділу кадрів за місцем його служби. За таких підстав колегія суддів вважає, що відомості про тимчасове невиконання посадових обов'язків з поважних причин у відповідача були відсутні з вини позивача. Посилаючись на вказані докази, позивач намагався спростувати доводи відповідача про зволікання в проведенні слідчих дій по вказаних вище кримінальних справах.

В апеляційній скарзі апелянт просить суд звернути увагу на ту обставину, що серед зазначених кримінальних справ, які містяться в наказі про вчинення ним дисциплінарного проступку, а саме: три кримінальні справи за № № 01-3887; 01-5473; 01-6978 після призначення апелянта на посаду старшого слідчого СУ ГУ МВС України в м. Києві, вищезазначені справи залишились в провадженні СВ Голосіївського РУ ГУ МВС України в м. Києві і апелянтом до провадження не приймались взагалі.

Апелянт вважає, що дана обставина не є підставою для притягнення його до дисциплінарної відповідальності.

З даними твердженнями апеляційної скарги суд апеляційної інстанції погоджується та зазначає, що порушення при розслідуванні даних справ не могли бути підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, оскільки на момент перевірки і до цього тривалий час зазначені справи не перебували в провадженні позивача.

Однак колегією суддів не може бути взято до уваги дані факти, оскільки порушення при розлідуванні інших кримінальних справ були наявні. Дане також підтверджується постановою про відмову в порушенні кримінальної справи від 10.09.2009р., в якій зазначено перелік кримінальних справ, які перебували у провадженні слідчого Пучка В.Д. та виявлені при їх розслідуванні порушення. Однак, апелянтом дана постанова в судовому порядку оскаржена не була.

Відповідно до ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно із ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтується її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч.2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно п.1 ч.1 ст.198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін.

Статтею 200 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що винесена постанова про відмову в задоволенні позову є правомірною та такою, що не підлягає скасуванню, оскільки встановлені під час службової перевірки факти порушення кримінально- процесуального законодавства та посадових обов'язків слідчого в повній мірі не були спростовані позивачем. Тому відсутні підстави вважати необгрунтованими висновки перевірки.

Таким чином, колегія суддів вважає, що постанова Окружного адміністративного суду м. Києва від 29 березня 2010 року відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, викладені у зазначеній постанові, у зв'язку з чим не має підстави для її скасування.

Керуючись ст.ст. 160, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 29.03.2010 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного Управління МВС України в м. Києві про скасування наказу № 522 о/с від 19.06.2009р. - залишити без задоволення, а судове рішення без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядок і строки, визначені ст.212 КАС України.

Головуючий суддя О.О.Беспалов

Суддя Т.Р.Вівдиченко

Суддя Г.В.Земляна

(Повний текст ухвали складено 04.03.2011р.)