Справа № 2а-16395/10/0570
Суддя: Попов В.В.
Дата ухвалення: 2010-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Буряк І.В.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2010 року справа №2а-16395/10/0570

приміщення суду за адресою: 83017, м. Донецьк, бул. Шевченка, 26

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача: ОСОБА_1

суддів: Горбенко К.П.,

ОСОБА_2

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги Міністерства фінансів України, Державного казначейства України на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 14 вересня 2010 року у адміністративній справі № 2а-16395/10/0570 за позовом ОСОБА_3 до Державної судової адміністрації України, Кабінету Міністрів України, Міністерства фінансів України, Територіального управління Державної судової адміністрації в Донецькій області, Державного казначейства України про стягнення недоплаченої заробітної плати, -

В С Т А Н О В И Л А :

25 червня 2010 року ОСОБА_4 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної судової адміністрації України, Кабінету Міністрів України, Міністерства фінансів України, Територіального управління Державної судової адміністрації в Донецькій області, Державного казначейства України про стягнення недоплаченої заробітної плати.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що з 12.04.1976 р. він працює суддею Гірницького районного суду м. Макіївки Донецької області. Починаючи з 01.01.2006 р. йому було встановлено оклад, виходячи з мінімальної заробітної плати у розмірі 332,00 грн. всупереч вимогам Закону України «Про статус суддів» та схемам посадових окладів, встановлених постановою Кабінету Міністрів України № 865 від 03.09.2005 р. в подальшому не здійснювалось перерахування розміру окладу. Зазначені обставини, на думку позивача, призвели до значного зменшення розміру заробітної плати судді, що є порушенням конституційної гарантії незалежності суддівської влади.

Позивач також зазначив, що ухвалою Вищого адміністративного суду України від 16.05.2007р. п. 5 постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 р. № 865 визнаний незаконним, допущено поворот виконання цієї постанови і визнано, що вона підлягає застосуванню одночасно з постановами Кабінету Міністрів України від 30.06.2005 р. №№ 513, 514 з питань оплати праці керівників судів, тобто, з 01.06.2005 р.

Донецький окружний адміністративний суд своєю постановою від 14 вересня 2010 року у справі № 2а-16395/10/0570 частково задовольнив позов ОСОБА_3, а саме:

визнав незаконною бездіяльність Державної судової адміністрації України, Міністерства фінансів України, Державного казначейства України по виконанню Постанови Кабінету Міністрів України № 865 від 03 вересня 2005 року «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» щодо нарахування посадового окладу суддям у відповідності до встановленої мінімальної заробітної плати;

зобов'язав Державну судову адміністрацію України, Міністерство фінансів України, Державне казначейство України, Територіальне управління Державної судової адміністрації в Донецькій області: зробити перерахунок заробітної плати, премій, набавок за вислугу років та інших надбавок, які є складовою частиною заробітної плати ОСОБА_3 за період з 01 червня 2005 року по 01 січня 2006 року з урахуванням схеми посадових окладів керівників та суддів місцевих загальних судів, затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2005 р. N 865 «Про оплату праці суддів»; зробити перерахунок заробітної плати, премій, набавок за вислугу років та інших надбавок, які є складовою частиною заробітної плати ОСОБА_3 відповідно до положень Постанови Кабінету Міністрів України «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» від 3 вересня 2005 року № 865 з розрахунку 7,5 розмірів мінімальної заробітної плати на відповідний період, нарахування премії, надбавки за вислугу років та інших надбавок, які є складовою частиною заробітної плати позивача, виходячи з перерахованого посадового окладу, з 19 серпня 2009 року по 31 серпня 2010 року; зробити перерахунок надбавки за вислугу років ОСОБА_3 від загальної суми щомісячного заробітку з урахуванням доплати за кваліфікаційні класи за період 2007 рік та з 22 травня 2008 року по 31 серпня 2010 року ;

зобов'язав Державну судову адміністрацію України, Державне казначейство України, Міністерство фінансів України, Територіальне управління Державної судової адміністрації в Донецькій області сплатити ОСОБА_3: недоплачену заробітну плату за період з 01 червня 2005 року по 01 січня 2006 року з урахуванням схеми посадових окладів керівників та суддів місцевих загальних судів, затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2005 р. N 865 «Про оплату праці суддів»; недоплачену заробітну плату з розрахунку 7,5 розмірів мінімальної заробітної плати на відповідний період з 19 серпня 2009 року по 31 серпня 2010 року за рахунок Державного бюджету України; надбавку за вислугу років від загальної суми щомісячного заробітку з урахуванням доплати за кваліфікаційні класи за період 2007 рік та з 22 травня 2008 року по 31 серпня 2010 року за виключенням отриманих сум.

В іншій частині позовних вимог відмовив.

Не погодившись з ухваленим судовим рішенням, Міністерство фінансів України, Державне казначейство України звернулося до Донецького апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою.

Міністерство фінансів України апеляційну скаргу мотивує тим, що постанова суду першої інстанції прийнята з порушенням норм процесуального та матеріального права, а саме судом першої інстанції не були враховані положення бюджетного законодавства України, зокрема те, що виключно законом про державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків. Також не враховано, що законом про Державний бюджет України щорічно затверджується бюджетні призначення головним розпорядникам коштів (Державна судова адміністрація України), положення нормативно-правових актів застосовуються лише в частині, в якій вони не суперечать положенням закону про Державний бюджет України. Просили скасувати рішення суду в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Державне казначейство України апеляційну скаргу мотивує тим, що постанова суду першої інстанції прийнята з порушенням норм процесуального та матеріального права, а саме судом першої інстанції не були враховані положення бюджетного законодавства України, зокрема те, що виключно законом про державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків. Також не було враховано, що Державне казначейство України не є головним розпорядником всіх бюджетних коштів: не здійснює заходи спрямовані на погашення заборгованості органів державної влади; не може надати будь-яких фактичних даних, на підставі яких суд може встановити наявність або відсутність обставин, що стосуються предмету спору.

Всі особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому відповідно до п.2 ч.1 ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді - доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права приходить до наступного.

Згідно постанови Верховної ОСОБА_5 України від 26 червня 1997р. №398/97-ВРI ОСОБА_4 обраний суддею Гірницького районного суду м. Макіївки безстроково.

Заробітна плата позивача обчислювалася виходячи з розміру мінімальної заробітної плати 332 грн., встановленої станом на 21 грудня 2005 року, без урахування підвищення мінімальної заробітної плати на підставі законів України про Державний бюджет України на 2005-2010 роки.

Частиною третьою статті 11 Закону України "Про статус суддів" № 2862-ХІІ від 15 грудня 1992 року зі змінами та доповненнями, який діяв на час існування спірних правовідносин, передбачено, що гарантії незалежності суддів, включаючи заходи їх правового захисту, матеріального і соціального забезпечення, поширюються на всіх суддів України і не можуть бути скасовані чи знижені іншими нормативними актами України і Автономної Республіки Крим.

Відповідно до частин 1, 2 статті 44 Закону України «Про статус суддів» заробітна плата суддів складається з посадового окладу, премій, доплат за кваліфікаційні класи, надбавок за вислугу років та інших надбавок. Розміри посадових окладів суддів встановлюються у відсотковому відношенні до посадового окладу Голови Верховного Суду України і не можуть бути меншими від 50 відсотків його окладу. Посадовий оклад судді не може бути меншим від 80 відсотків посадового окладу голови суду, в якому працює суддя.

Підпунктом "а" підпункту 2 пункту 61 розділу II Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України"від 28 грудня 2007 року N 107-VI в Закону України «Про статус суддів» були внесені зміни у частині другій статті 44 слова "у відсотковому відношенні до посадового окладу Голови Верховного Суду України і не можуть бути меншими від 50 відсотків його окладу. Посадовий оклад судді не може бути меншим від 80 відсотків посадового окладу голови суду, в якому працює суддя" замінені словами "Кабінетом Міністрів України". Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року у справі № 10-рп/2008 зміни, внесені підпунктом "а" підпункту 2 пункту 61 розділу II Закону України від 28.12.2007 р. N 107-VI, визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

3 вересня 2005 року Кабінетом Міністрів України (далі по тексту КМ України) було прийнято постанову № 865 «Про оплату праці суддів», якою підвищено суддям посадові оклади пропорційно до окладів голів названих судів, та було затверджено схеми посадових окладів керівників та суддів Конституційного Суду України, Верховного Суду України, вищих спеціалізованих судів, Апеляційного суду України, апеляційних та місцевих судів згідно з додатками, визначено умови преміювання, з визначенням про набрання чинності цією постановою - з 1 січня 2006 року.

Постановами КМ України № 1243 від 21 грудня 2005 року «Питання оплати праці вищих посадових осіб України, окремих керівних працівників органів державної влади і органів місцевого самоврядування та суддів» та N 1310 від 31 грудня 2005 року «Про внесення змін до постанови КМ України від 3 вересня 2005 року N 865», було внесено зміни до вище зазначеної постанови № 865, її було доповнено пунктом 41, яким встановлено, що розміри посадових окладів, передбачених цією постановою, встановлюються виходячи з розміру мінімальної заробітної плати 332 гривні і в подальшому при підвищенні мінімальної заробітної плати їх перерахунок не провадиться.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 21 травня 2008 року визнано незаконними постанову КМ України від 21 грудня 2005 року N 1243 "Питання оплати праці вищих посадових осіб України, окремих керівних працівників органів державної влади і органів місцевого самоврядування та суддів" в частині встановлення розміру посадового окладу суддів, пункт 41 постанови КМ України від 31 грудня 2005 року N 1310 "Про внесення змін до постанови КМ України від 3 вересня 2005 року N 865" та пункт 41 постанови КМ України від 3 вересня 2005 року N 856 " Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів".

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 19 серпня 2009 року постанова Київського окружного адміністративного суду від 21 травня 2008 року була залишена без змін. Колегія суддів зазначає, що у звязку з не визначенням судом першої інстанції дати з якої вказані постанови КМ України втрачають чинність, приписи постанов КМ України від 21 грудня 2005 року N 1243, від 31 грудня 2005 року N 1310, від 3 вересня 2005 року N 856 стосовно обмеження суддів в отриманні належного за законом розміру заробітної плати є незаконними з моменту набрання постановою суду першої інстанції законної сили, тобто з 19 серпня 2009 року.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для здійснення перерахунку заробітної плати судді саме з 19 серпня 2009 року.

Стосовно порядку перерахунку та виплати судді недоотриманої заробітної плати, колегія суддів зазначає наступне.

Реалізація особою права, що пов'язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань, тобто посилання органів державної влади на відсутність коштів, як на причину невиконання своїх зобов'язань перед суддями колегією суддів не приймаються.

Правовідносини, що виникають в процесі реалізації права суддів на отримання заробітної плати передбаченої чинним законодавством, основані на принципі юридичної визначеності.

Фінансування усіх судів в Україні, а також забезпечення діяльності органів суддівського самоврядування здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України, який щорічно має затверджуватися парламентом виключно у формі закону (пункт 1 частини другої статті 92, частина перша статті 96 Конституції України, стаття 117, частина перша статті 120 Закону України "Про судоустрій України" від 7 лютого 2002 року N 3018-III). Від імені держави обов'язок забезпечувати фінансування органів судової влади за рахунок коштів Державного бюджету України в межах компетенції покладений на ОСОБА_5 України та Кабінет Міністрів України.

За рішенням Конституційного суду України у справі за конституційними поданнями Вищого господарського суду України щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 130 Конституції України (справа про фінансове забезпечення діяльності судів) від 11 березня 2010 року N 7-рп/2010 в аспекті конституційних подань положення частини першої статті 130 Конституції України, а саме: "У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів", треба розуміти так, що Кабінет Міністрів України зобов'язаний у проекті закону про Державний бюджет України передбачати окремими рядками видатки для кожного суду всіх юрисдикцій і рівнів в достатніх для здійснення правосуддя обсягах, а Верховна ОСОБА_5 України законом повинна визначати такі видатки у Державному бюджеті України.

Згідно статей 32-37 Бюджетного кодексу України на Міністерство фінансів України покладено обов'язок щодо складання проекту закону про Державний бюджет України, визначення основних організаційно-методичних засад бюджетного планування, які використовуються для підготовки бюджетних запитів і розроблення пропозицій проекту Державного бюджету України, визначення на підставі основних макропоказників економічного і соціального розвитку України на наступний бюджетний період та аналізу виконання бюджету у поточному бюджетному періоді загального рівня доходів та видатків бюджету і надання оцінки обсягу фінансування бюджету для складання пропозицій проекту Державного бюджету України.

Головні розпорядники бюджетних коштів організують розроблення бюджетних запитів для подання Міністерству фінансів України в терміни та порядку, встановлені Міністерством фінансів України. За статтею 111 Бюджетного кодексу України Міністерство фінансів України здійснює контроль за дотриманням бюджетного законодавства на кожній стадії бюджетного процесу як стосовно державного бюджету, так і місцевих бюджетів, якщо інше не передбачено законодавством України.

Згідно Положення про Державну судову адміністрацію України, затвердженого Постановою КМ України від 14 січня 2009 року № 14, ДСА України є центральним органом виконавчої влади зі спеціальним статусом, та здійснює матеріальне і соціальне забезпечення суддів, у тому числі суддів у відставці, а також працівників апаратів судів.

Статтею 126 Закону України «Про судоустрій України» від 7 лютого 2002 року N 3018-III, який діяв на час існування спірних правовідносин, встановлено, що ДСА України готує матеріали для формування пропозицій щодо бюджету судів та здійснює заходи щодо їх фінансування відповідно до цього Закону, здійснює матеріальне і соціальне забезпечення суддів, а згідно до приписів статті 58 Бюджетного кодексу України є і головним розпорядником коштів, а тому зобов'язане організовувати розроблення бюджетних запитів для подання Міністерству фінансів України, яке за результатами аналізу приймає рішення про включення бюджетного запиту до пропозиції проекту Державного бюджету, готує проект Закону про Державний бюджет України. Видатки Державного бюджету України на утримання судової влади захищені безпосередньо Конституцією та законами і не можуть бути скасовані чи зменшені без відповідної компенсації.

Відповідно до статті 122 Закону України «Про судоустрій України», матеріально-технічне забезпечення місцевих судів покладається на державну судову адміністрацію і здійснюється на підставі замовлень відповідного суду, в межах кошторису на утримання даного суду.

Таким чином, ДСА України повинно було внести до Міністерства фінансів України пропозиції щодо збільшення бюджетного фінансування заробітної плати суддів у зв'язку з визнанням адміністративним судом незаконними з 19 серпня 2009 року постанови КМ України від 21 грудня 2005 року № 1243, пункту 41 постанови КМ України від 31 грудня 2005 року № 1310, пункту 41 постанови КМ України від 3 вересня 2005 року № 865. Вказаних дій ДСА України здійснено не було в порушення вимог статей 20, 21 Бюджетного кодексу України, а тому порушено принцип відповідальності учасника бюджетного процесу, визначеного пунктом 11 частини 1 статті 7 Бюджетного кодексу України, яким передбачено, що кожен учасник бюджетного процесу несе відповідальність за свої дії або і бездіяльність на кожній стадії бюджетного процесу.

Наказом ДСА України від 9 червня 2004 року № 82/04 «Про організаційні заходи щодо забезпечення подання на затвердження штатних розписів апаратів місцевих та апеляційних судів» визначено, що штатні розписи апаратів місцевих загальних судів загальної юрисдикції надсилаються на затвердження до ДСА України за поданням голів місцевих судів через відповідні територіальні управління державної судової адміністрації.

Територіальні управління державної судової адміністрації перевіряють обґрунтованість формування штатних розписів, після чого штатні розписи підписуються начальниками відповідних територіальних управлінь державної судової адміністрації та головними бухгалтерами (начальниками відділів планово-фінансової діяльності, обліку та звітності) цих територіальних управлінь. На підставі штатних розписів апаратів місцевих судів територіальні управління державної судової адміністрації формують зведені штатні розписи місцевих судів відповідної області та надсилають їх на затвердження до ДСА України разом з штатними розписами апаратів кожного місцевого суду та поданнями голів місцевих судів. Проте, як правильно встановлено судом першої інстанції, зміни до штатних розписів не вносилися.

Як встановлено колегією суддів, грошові кошти у сумі, достатній для правильного та повного нарахування заробітної плати позивачу, через органи Державного Казначейства України не надходили до територіального управління ДСА в Донецькій області від ДСА України, яка є головним розпорядником бюджетних коштів, та яку у свою чергу не профінансувало належним чином Міністерство Фінансів України, що є порушенням статті 130 Конституції України щодо забезпечення державою фінансування судів і діяльності суддів.

Державна судова адміністрація України не забезпечила подання кошторису на суми гарантованих законом заробітних плат суддів до Міністерства фінансів України та не здійснила фінансування витрат на виплату заробітної плати суддям в повному розмірі, тому для реального виконання судових рішень щодо виплати заробітної плати суддям, ДСА України повинно отримати за рішенням суду з Державного бюджету України додаткове фінансування на бюджетну програму «Виконання рішень судів на користь суддів», виділення якого здійснює Міністерство фінансів України.

Незабезпечення фінансування заробітної плати судді Гірницького районного суду м. Макіївки, у відповідності до встановленого додатком № 6 постанови Кабінету Міністрів України № 865 від 3 вересня 2005 року розміру 7,5 мінімальних заробітних плат з врахуванням зміни на протязі заявленого періоду рівня мінімальної заробітної плати визначеного законами України про державний бюджет на 2009 та 2010 роки, а також Законом України «Про встановлення прожиткового мінімуму та мінімальної заробітної плати», призвело до виплати заробітної плати судді не в повному розмірі гарантованому державою.

Між тим, суди не здійснюють матеріальне забезпечення суддів, в судах загальної юрисдикції відповідний відділ, який здійснював би виплату заробітної плати суддям, відсутній. Отже органами, які здійснюють матеріальне забезпечення суддів, є ДСА України та її територіальні управління.

Таким чином, з огляду на приписи статті 11 КАС України, для забезпечення захисту прав та законних інтересів позивача, наявні підстави для визнання незаконною бездіяльності ДСА України щодо неприйняття заходів по повному фінансуванню заробітної плати судді Гірницького районного суду м. Макіївки Завгороднього Євгена Павловича з 19 серпня 2009 року по дату подання ним позовної заяви, тобто по 25 червня 2010 року, з розрахунку 7,5 мінімальних заробітних плат, розмір яких був встановлений законами України про державний бюджет на 2009 та 2010 роки, а також Законом України «Про встановлення прожиткового мінімуму та мінімальної заробітної плати» на момент виплати у заявленому періоді.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла до висновку про наявність підстав для зобовязання Міністерства фінансів України виділити з Державного бюджету України грошові кошти на додаткове фінансування ДСА України на бюджетну програму «Виконання рішень судів на користь суддів» для здійснення виплати позивачу недоплаченої заробітної плати, зобовязання ДСА України виділити Територіальному управлінню ДСА України в Донецькій області додаткове фінансування з бюджетної програми «Виконання рішень судів на користь суддів» для здійснення виплати позивачу судді недоплаченої заробітної плати, а також для зобовязання Територіального управління ДСА України в Донецькій області за рахунок додатково отриманого від ДСА України фінансування здійснити нарахування та виплату позивачу недоплаченої за період з 19 серпня 2009 року по час звернення до суду, тобто по 25.06.2010 року, заробітної плати.

Колегія суддів дійшла до висновку про наявність підстав для задоволення вимог апеляційної скарги Державного казначейства України в частині відмови в задоволенні позову щодо зобовязання Державного казначейства України провести видатки з державного бюджету, передбачені Державній судовій адміністрації України на виплату позивачу заборгованості по заробітній платі з 19 серпня 2009 року по 25 червня 2010 р. включно, оскільки зазначена установа здійснює видатки бюджету за наявністю поданих ДСА України кошторисів, які в даному випадку подані на суму повністю відповідну рівню заробітної плати судді не були.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла до висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги Державного казначейства України та скасувати постанову суду першої інстанції, оскільки судом першої інстанції допущено помилки при визначенні зобовязань Міністерства фінансів України, ДСА України, територіального управління ДСА України у Донецькій області без врахування фактичних повноважень зазначених установ щодо нарахування та виплати заробітної плати суддям.

Керуючись статтями 24, 160, 167, 184, 195, 196, 198, 201, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Міністерства фінансів України на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 14 вересня 2010 року у справі № 2а-16395/10/0570 задовольнити частково.

Апеляційну скаргу Державного казначейства України на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 14 вересня 2010 року у справі № 2а-16395/10/0570 задовольнити частково.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 14 вересня 2010 року у справі № 2а-16395/10/0570 - скасувати.

Визнати незаконною бездіяльність Державної судової адміністрації України щодо неприйняття заходів по повному фінансуванню заробітної плати судді Гірницького районного суду м. Макіївки Завгороднього Євгена Павловича з 19 серпня 2009 року по 25 червня 2010 року з розрахунку 7,5 мінімальних заробітних плат, розмір яких був встановлений законами України про державний бюджет на 2009 та 2010 роки, а також Законом України «Про встановлення прожиткового мінімуму та мінімальної заробітної плати» на момент виплати у заявленому періоді.

Зобовязати Міністерство фінансів України виділити з Державного бюджету України грошові кошти на додаткове фінансування Державної судової адміністрації України на бюджетну програму «Виконання рішень судів на користь суддів» для здійснення виплати судді Гірницького районного суду м. Макіївки Завгороднього Євгена Павловича з 19 серпня 2009 року по 25 червня 2010 року заробітної плати з розрахунку 7,5 мінімальних заробітних плат з врахуванням здійснених виплат.

Зобовязати Державну судову адміністрацію України виділити Територіальному управлінню Державної судової адміністрації України в Донецькій області додаткове фінансування з бюджетної програми «Виконання рішень судів на користь суддів» для здійснення виплати судді Гірницького районного суду м. Макіївки Завгородньому Євгену Павловичу з 19 серпня 2009 року по 25 червня 2010 року заробітної плати з розрахунку 7,5 мінімальних заробітних плат з врахуванням здійснених виплат.

Зобовязати Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області здійснити нарахування та, за рахунок додатково отриманого від Державної судової адміністрації України фінансування, виплату судді Гірницького районного суду м. Макіївки Завгородньому Євгену Павловичу з 19 серпня 2009 року по 25 червня 2010 року заробітної плати з розрахунку 7,5 мінімальних заробітних плат з врахуванням здійснених виплат та з утриманням податків та інших обовязкових платежів.

В судовому засіданні 25 листопада 2010 року відповідно до частини 3 статті 160 КАС України проголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення в повному обсязі.

Головуючий суддя В.В.Попов

Судді К.П.Горбенко

ОСОБА_2