Справа № 809/1855/13-а
Суддя: Яворський Іван Олександрович
Дата ухвалення: 2015-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2015 року Справа № 876/14752/13

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - доповідача Яворського І.О.,

суддів: Попка Я.С., Носа С.П.

за участі секретаря судового засідання Сердюк О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Державної фінансової інспекції в Івано-Франківській області на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2013 року по справі за позовом Державної фінансової інспекції в Івано-Франківській області до управління освіти і науки виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_1 про зобов'язання до вчинення дій,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Державна фінансова інспекція в Івано-Франківській області в червні 2013 року звернулася з позовом в суд до управління освіти і науки виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_1 та просила зобов'язати управління освіти і науки виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради виконати п.2 обов'язкових вимог Державної фінансової інспекції в Івано-Франківській області від 23.08.2012 року №09-31-14-14/6762 в частині: провести претензійно-позовну роботу з контрагентом ПП ОСОБА_1 щодо відшкодування матеріальної шкоди (збитків) шляхом повернення до державного бюджету коштів в сумі 143 173,71 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач вказує на те, що відповідачем в порушення вимог п. 7.2.4 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» та ч. 2 ст. 34 Закону України «Про закупівлю товарів, робіт і послуг за державні кошти» внаслідок необґрунтованого завищення ПП ОСОБА_2 цін на м'ясо, м'ясопродукти та продукти забою тварин вітчизняного виробництва, управлінню завдано матеріальної шкоди (збитків) на суму 143 173,71 грн.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2013 року в справі №809/1855/13а в задоволенні адміністративного позову було відмовлено.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням Державною фінансовою інспекцією в Івано-Франківській області подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2013 року в справі №809/1855/13а та прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт, посилається на неповне дослідження матеріалів та з'ясування обставин справи, неправильне застосування норм матеріального права та виходить з тих же мотивів, що наведені в позовній заяві.

Сторони по справі в судове засідання не з'явились, а тому згідно ч.1 ст.41 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, а оскаржувану постанову змінити. При цьому колегія суддів виходить з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що Державною фінансовою інспекцією у Івано-Франківській області проведено ревізію фінансово-господарської діяльності управління освіти і науки виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, за результатами якої складений акт від 02.08.2012 року № 31-21/9.

В ході проведення ревізії встановлено, що внаслідок порушення вимог п. 7.2.4 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» та ч. 2 ст. 34 Закону України «Про закупівлю товарів, робіт і послуг за державні кошти» об'єкту контролю завдано матеріальної шкоди (збитків) на суму 143 173,71 грн.

Згідно з Положенням про Державну фінансову інспекцію України, затвердженим Указом Президента України від 23 квітня 2011 року № 499/2011 (далі - Положення про Держфінінспекцію, Держфінінспекція відповідно), зазначена інспекція є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів України, входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

Держфінінспекція відповідно до покладених на неї завдань вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб, а саме: вимагає від керівників та інших службових осіб підконтрольних установ усунення виявлених порушень законодавства; звертається до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів (підпункт 4 пункту 4 Положення про Держфінінспекцію).

Відповідно до пункту 6 зазначеного Положення Держфінінспекція для виконання покладених на неї завдань має право в установленому порядку, зокрема, пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства; при виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.

Також Положенням про Держфінінспекцію установлено, що у разі, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів, Держфінінспекція має право звернутися до суду в інтересах держави.

Зазначені норми кореспондуються з положеннями пункту 7 статті 10 Закону України від 26 січня 1993 року № 2939-ХІІ «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» (далі - Закон № 2939-ХІІ), згідно з якими державній контрольно-ревізійній службі надано право пред'являти керівникам та іншим службовим особам підконтрольних установ, що ревізуються, вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства з питань збереження і використання державної власності та фінансів, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що органу державного фінансового контролю надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджетів та у разі виявлення порушень законодавства пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обов'язковою до виконання. Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

На підставі наведеного колегія суддів дійшла висновку про наявність в органу державного фінансового контролю права пред'являти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов'язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово відшкодувати виявлені в ході перевірки збитки.

У порядку адміністративного судочинства може бути оскаржене лише таке рішення, яке породжує безпосередньо права чи обов'язки для позивача.

У справі, яка розглядається, Інспекція пред'явила вимоги, які вказують на виявлені збитки, їхній розмір та їх не відшкодування.

Зважаючи на те, що збитки відшкодовуються у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю, правильність їх обчислення перевіряє суд, який розглядає цей позов.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права вже була висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у постановах від 15 квітня, 13 травня та 18 вересня 2014 року (справи №№ 21-40а14, 21-89а14, 21-332а14 відповідно).

При цьому колегія суддів звертає увагу, що підставами для зміни постанови або ухвали суду першої інстанції є: правильне по суті вирішення справи чи питання, але із помилковим застосуванням норм матеріального чи процесуального права; вирішення не всіх позовних вимог або питань.

Оскільки судом першої інстанції справу по суті вирішено правильно, але із помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права, то апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова суду першої інстанції зміні в частині мотивів відмови в задоволенні адміністративного позову, оскільки судом першої інстанції не звернено увагу на той момент, що у порядку адміністративного судочинства може бути оскаржене лише таке рішення, яке породжує безпосередньо права чи обов'язки для позивача, так як про наявність виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

Керуючись ч.3 ст. 160, ст.195, ст.196, п.2 ч.1 ст.198, ст.201, ч.2 ст.205, ст.207, ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державної фінансової інспекції в Івано-Франківській області задовольнити частково, постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2013 року в справі №809/1855/13а - змінити в частині мотивів та відмовити в задоволенні позовної заяви.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання постановою законної сили, а у разі складення постанови в повному обсязі, відповідно до ч.3 ст. 160 КАС України - з дня складення постанови в повному обсязі.

Головуючий суддя-доповідач І.О. Яворський

Судді Я.С. Попко

С.П. Нос

Повний текст виготовлено 01.09.2015 року