Справа № 2а-16418/10/2670
Суддя: Костенко Д.А.
Дата ухвалення: 2011-01-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

Іменем України

м. Київ

05 січня 2011 року 14:23 год. № 2а-16418/10/2670

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Костенка Д.А.,

при секретарі судового засідання Тимкович І.О.,

за участю представників: позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Донтранс" (далі ТОВ "Донтранс") до Державної податкової інспекції у Печерському районі м. Києва (далі ДПІ) про визнання неправомірними дій щодо невизнання декларації з податку на додану вартість (далі ПДВ),

в с т а н о в и в:

У листопаді 2010 року ТОВ "Донтранс" звернулося до суду з позовом, у якому про-сить визнати неправомірними дії ДПІ з невизнання податкової декларації з ПДВ за серпень 2010 року.

На обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що ДПІ не було зазначено обставин, які стали підставою для невизнання податкової декларації, та положень чинного законодав-ства, які були порушені позивачем; усі декларації вказані всі обов'язкові реквізити, у т.ч. місцезнаходження платника; поля розшифровки операцій з придбання з ПДВ, які не надають право на формування податкового кредиту, у додатку № 5 до декларації не проставлені, тому що таких операцій не було, однак назва розділу та поле "Усього за місяць (квартал)" дає змогу вірно та чітко визначити подану інформацію.

Під час розгляду справи позивач підтримав свої вимоги, посилаючись на обставини, зазначені у позовній заяві.

Відповідач заперечує проти позову (а.с. 28, 29), посилаючись на наявність відомостей про відсутність ТОВ "Донтранс" за своїм зареєстрованим місцезнаходженням. Крім того розшифровка податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів не відповідають затвердженій формі.

Представник відповідача не визнав позову, з підстав, викладених у запереченнях.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення адміністративного позову, виходячи з такого.

У вересні 2010 року ТОВ "Донтранс" подало до ДПІ податкову декларацію з ПДВ за серпень 2010 року з необхідними додатками до неї, зокрема, додатком № 5 "Розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів" (а.с. 7-9а).

Зазначена декларація отримана ДПІ 17 вересня 2010 року вх. № 405530, про що свідчать реєстраційні штампи.

ДПІ не визнала поданих звітних документів як податкову декларацію, про що повідо-мила позивача у листі від 21 вересня 2010 року № 52944/10/28-411 (а.с. 10).

Рішення ДПІ мотивовано тим, що декларація заповнена з порушенням вимог п. 1.3 Порядку заповнення та подання податкової декларації з ПДВ, затвердженого наказом Дер-жавної податкової адміністрації України від 30 травня 1997 року № 166, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 9 липня 1997 року за № 250/2054 (із змінами і доповненнями) (далі Порядок), тому що у графі 6 (місцезнаходження платника податку) декларації з ПДВ за серпень 2010 року ТОВ "Донтранс" адреса не є достовірною, оскільки, при опрацюванні даної звітності, працівниками ДПІ не встановлено фактичне місцезнаходження підприємства.

ТОВ "Донтранс" звернулося до ДПІ із скаргою від 4 жовтня 2010 року № 11/2010 (а.с. 12) на її рішення щодо невизнання податкової декларації.

За результатами розгляду скарги ДПІ залишила своє рішення без змін та повторно звернулася до позивача з пропозицією надати вказану звітність разом з відповідними додатками, передбаченими Порядком, що викладено у листі від 18 жовтня 2010 року № 58823/10/28-411 (а.с. 15, 16).

Спірні правовідносини стосуються правомірності невизнання відповідачем податкової декларації позивача з ПДВ за серпень 2010 року, яка була отримана податковим органом.

Згідно із пп. 4.1.2 п. 4.1 ст. 4 Закону України від 21 грудня 2000 року № 2181-III "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільо-вими фондами" (далі Закон № 2181-ІІІ) прийняття податкової декларації є обов'язком контролюючого органу, при цьому податкова звітність, отримана контролюючим органом від платника податків як податкова декларація, що заповнена ним всупереч правилам, зазначеним у затвердженому порядку її заповнення, може бути не визнана таким контролюючим органом як податкова декларація, якщо в ній не зазначено обов'язкових реквізитів, її не підписано відповідними посадовими особами, не скріплено печаткою платника податків. У цьому випадку, якщо контролюючий орган звертається до платника податків з письмовою пропозицією надати нову податкову декларацію з виправленими показниками (із зазначенням підстав неприйняття попередньої), то такий платник податків має право:

- надати таку нову декларацію разом зі сплатою відповідного штрафу;

- оскаржити рішення податкового органу в порядку апеляційного узгодження.

Таким чином, законодавцем у спеціальній нормі встановлено підстави невизнання контролюючим органом податкової декларації платника, а також, визначено його право оскаржити таке рішення контролюючого органу в порядку апеляційного узгодження (в адміністративному та/або судовому порядку).

При цьому передумовою для визначення наявності законних підстав для невизнання контролюючим органом податкової декларації платника є недотримання/порушення плат-ником конкретних правил, визначених у затвердженому порядку її заповнення.

Для податкових декларацій таким є Порядок.

Згідно із п. 1.3 цього Порядку декларація складається із вступної частини, службових полів, чотирьох розділів та обов'язкових додатків, з них платником заповнюються вступна частина, службові поля, перші три розділи та додатки, четвертий розділ заповнюється працівниками податкової інспекції (адміністрації) лише на оригіналі декларації, який залишається в податковій інспекції (адміністрації). Порядок заповнення декларації окремо за кожним розділом наводиться в розділі 5 цього Порядку.

Порядком передбачено, що у графі 6 декларації зазначається місцезнаходження платника податку.

Наявною у справі випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Серія ААБ № 357090 (а.с. 23), витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а.с. 67, 68), а також п. 2.4 Статуту ТОВ "Донтранс" (а.с. 54) та договором оперативної оренди приміщення від 1 листопада 2009 року № АР-1/09 підтверджено, що зареєстроване місцезнаходження ТОВ "Донтранс" є: 01004, м. Київ, вул. Дарвіна, 8 к. 2.

Як вбачається, у графі 6 декларації з ПДВ ТОВ "Донтранс" за серпень 2010 року вказано місцезнаходження юридичної особи: 01004, м. Київ, вул. Дарвіна, 8 к. 2, таким чином немає підстав стверджувати про відсутність цього реквізиту в поданій декларації.

Порядок обліку платників податків, затверджений наказом Державної податкової адміністрації України від 19 лютого 1998 року № 80, на п. 11.5 якого посилається ДПІ, не встановлює правила заповнення податкових декларацій, порядку їх подання і не стосується спірних правовідносин, а тому не може бути передумовою для невизнання податкової декларації платника.

Відсутність юридичної особи за зареєстрованим місцезнаходженням може мати зна-чення для внесення відповідних записів до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, вирішення питання про припинення цієї юридичної особи, ану-лювання реєстрації платника ПДВ тощо. Водночас незнаходження юридичної особи за заре-єстрованим місцезнаходженням не є перешкодою для подання до податкового органу подат-кових декларацій, інших звітних документів, обов'язковість подання яких передбачена законом.

З цих же мотивів суд не приймає як доказ правомірності рішення ДПІ довідку Головного відділу податкової міліції ДПІ від 28 серпня 2010 року № 1015/ф-3 (а.с. 35).

Стосовно відсутності полів розшифровки операцій з придбання з ПДВ, які не надають право на формування податкового кредиту, у додатку № 5 до декларації, суд зазначає наступне.

Порядком не встановлено кількість таких полів розшифровки. Очевидно, що їх має бути стільки скільки у підприємства було операцій за звітний період, з чим погоджується і відповідач.

Як вбачається, у звітному періоді позивач не мав операцій з придбання з ПДВ, які не надають право на формування податкового кредиту, про що зазначено у полі "Усього за місяць (квартал)" ОСОБА_3 "Податковий кредит". З цих причин поля, необхідності у яких немає, не зазначалися, що не є порушенням Порядку.

Суд погоджується із твердженнями позивача про те, що назва розділу та поле "Усього за місяць (квартал)" із внесеними необхідними відмітками дають змогу податковому органу вірно та чітко визначити подану звітну інформацію.

Доказів або переконливих аргументів зворотного відповідачем суду не представлено.

Суд зауважує, що стверджувань відповідачем порушення позивачем п. 1.3 Порядку у судовому засіданні не доведено, зокрема і тому, що даний пункт не визначає правил заповнення конкретних реквізитів декларації чи додатків до неї, а лише передбачає загальне положення про необхідність їх подання та заповнення.

Відповідно до положень Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України (ч. 2 ст. 6). Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ч. 2 ст. 19).

Зазначені положення Конституції і законів України покладають на суб'єкта владних повноважень орган державної податкової служби, її посадової чи службової особи, також обов'язок здійснювати свої повноваження без зайвих і неналежних правових чи практичних перешкод (утриматися від їх створення), а також забезпечити практичне і ефективне виконання функцій.

З огляду на викладене, суд вважає, що рішення ДПІ від 21 вересня 2010 року про невизнання податкової декларації з ПДВ ТОВ "Донтранс" за серпень 2010 року не ґрунтується на законних підставах, тому підлягає скасуванню.

Підпунктом 4.1.2 п. 4.1 ст. 4 Закону № 2181-ІІІ передбачено можливість контролюючого органу не визнати податкову звітність платника податків як податкову декларацію, водночас чітко встановлено, що способом захисту порушеного права платника є оскарження ним рішення контролюючого органу про невизнання податкової декларації. Дані обставини мають місце вже після прийняття цієї декларації контролюючим органом. Оскарження дій може має місце тоді, коли службовою особою податкового органу відмовлено платнику у прийнятті декларації, що не є тотожним, і не мало місця у цій справі.

Враховуючи наведене і керуючись ст.ст. 2, 9, 11, 70, 71, 76, 79, 86, 158163 КАС, суд

п о с т а н о в и в:

1. Задовольнити адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Донтранс" частково.

2. Визнати неправомірним та скасувати рішення Державної податкової інспекції у Печерському районі м. Києва від 21 вересня 2010 року про невизнання податкової декларації з податку на додану вартість Товариства з обмеженою відповідальністю "Донтранс" за серпень 2010 року (вх. № 405530 від 17 вересня 2010 року).

3. Присудити на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Донтранс" судові витрати (державне мито) у розмірі 1,70 грн. із Державного бюджету України.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду в порядку та строки, встановлені ст.ст. 185-187 КАС. Апеляційна скарга на постанову подається до протягом 10 днів з дня отримання її копії.

Суддя Д.А. Костенко