Справа № 813/695/13-а
Суддя: Яворський Іван Олександрович
Дата ухвалення: 2015-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2015 року Справа № 876/7725/13

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді-доповідача Яворського І.О.,

суддів: Попка Я.С., Носа С.П.

за участі секретаря судового засідання Сердюк О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Шувар» на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2013 року в справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Шувар» до Державної податкової інспекції в Сихівському районі м. Львова про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 16.08.2012 року, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, товариство з обмеженою відповідальністю «Шувар» (далі - ТзОВ «Шувар») звернулося з позовом в суд до Державної податкової інспекції в Сихівському районі м. Львова про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 16.08.2012 року.

В обґрунтування своїх вимог позивач вказує на те, що 20.02.2012 року при поданні податкової декларації з плати за землю позивачем допущено описку у визначенні суми узгодженого податкового зобов'язання з плати за землю за червень 2012 р. та замість цифр «32505,25» було внесено «332505,25», що є очевидною технічною помилкою. На думку позивача, така описка не тягне за собою неправильного нарахування чи зменшення бази оподаткування по податку на землю. Тому відповідач при проведенні перевірки позивача та складенні акту №344/15-3 від 16.08.2012 р. безпідставно дійшов висновку про порушення позивачем граничного строку сплати суми грошового зобов'язання із земельного податку з юридичних осіб в розмірі 299 992 грн. 71 коп. та зобов'язав позивача сплатити штраф у розмірі 29 999 грн. 27 коп.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2013 року в справі №813/695/13а в задоволенні адміністративного позову було відмовлено.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням товариством з обмеженою відповідальністю «Шувар» подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Львівського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2013 року в справі №813/695/13а та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт виходить з тих же мотивів, що зазначені в адміністративному позові.

Сторони по справі в судове засідання не з'явились, а тому згідно ч.1 ст.41 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а оскаржувану постанову скасувати та прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог. При цьому колегія суддів виходить з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 16 серпня 2012 року Державною податковою інспекцією у Сихівському районі м.Львова проведено перевірку дотримання позивачем вимог п.57.1 ст.57 Податкового кодексу України. За результатами перевірки складено акт від 16.08.2012 р. №344/15-3, яким встановлено несвоєчасну сплату позивачем узгодженої суми податкового зобов'язання за платежем земельний податок з юридичних осіб та порушення п.57.1 ст.57 Податкового кодексу України.

На підставі вказаного акта відповідачем прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 16.08.2012 р. №, яким зобов'язано позивача сплатити штраф у розмірі 29 999 грн. 27 коп. за затримку на 1 календарний день сплати суми грошового зобов'язання у розмірі 299 992 грн. 71 коп.

Як вбачається з матеріалів справи, 22.02.2012 р. позивачем в електронній формі було надіслано податкову декларацію з плати за землю №, в якій самостійно обчислено суму грошового зобов'язання з податку на землю за червень 2012 року в розмірі 332 505 грн. 25 коп. Граничний строк сплати цього узгодженого податкового зобов'язання визначено як 30.07.2012 р.

Судом встановлено, що 31.07.2012 р., тобто на наступний день після настання граничного строку сплати узгодженого податкового зобов'язання у розмірі 332 505 грн. 25 коп., позивачем подано до податкового органу уточнену декларацію за 2012 рік, в якій змінено суму грошового зобов'язання з податку на землю за червень 2012 року з розміру 332 505 грн. 25 коп. на розмір 32 505 грн. 25 коп.

В пп. 14.1.147 п.14.1 ст. 14 Податкового кодексу України зазначено, що плата за землю - обов'язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності. А згідно п. 14.1.156 податкове зобов'язання - це сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Відповідно до п. 6.1 ст. 6 ПК України податком є обов'язковий, безумовний платіж до відповідного бюджету, що справляється з платників податку відповідно до цього Кодексу. Під час встановлення податку обов'язково визначаються такі елементи: платники податку; об'єкт оподаткування; база оподаткування; ставка податку; порядок обчислення податку; податковий період; строк та порядок сплати податку; строк та порядок подання звітності про обчислення і сплату податку.

Відповідно до ч. 2 ст. 286 ПК України, платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов'язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається довідка (витяг) про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а надалі така довідка подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.

В ч. 3 ст. 287 Податкового кодексу України зазначено, що податкове зобов'язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Під визначенням «арифметичної помилки» слід розуміти помилку або описку, допущенну платником податку при заповненні декларацій (розрахунків) або додатків до них, зокрема, при виконанні арифметичних дій, передбачених при обчисленні об'єкта оподаткування з метою визначення податкових зобов'язань з податку, збору, обов'язкового платежу (додавання або вирахування відповідних рядків), а також описку, допущену при перенесенні даних із додатків, на підставі яких заповнюються відповідні рядки декларації (неправильно поставлена кома при застосуванні одиниці виміру, неправильно перенесений підсумок з додатка та ін.).

Під «методологічною помилкою» слід розуміти помилку, допущену платником податків при складанні ним декларації, яка полягає у неправильному застосуванні або незастосуванні ставок оподаткування чи коефіцієнтів при визначенні податкового зобов'язання з того чи іншого податку, збору (обов'язкового платежу).

Визначення цих термінів міститься у роз'ясненні Комітету ВРУ з питань фінансів і банківської діяльності від 20.03.01 №06-10/167, а також у листі ДПА України від 06.07.01 №9018/7/23-3317.

Статтею 14 ПК України передбачено визначення понять які вживаються в Кодексі. В даній статті поняття арифметичні або методологічні помилки відсутні.

Враховуючи вищенаведене, Податковим кодексом України не передбачено визначення арифметичної або методологічної помилки, та відповідальності за дані помилки.

Так, згідно з пп. 4.1.4. п. 4.1. ст.4 ПК України, крім інших, податкове законодавство базується на принципі презумпції правомірності рішень платника податку в разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу.

Такий підхід підтверджується і практикою Європейського суду з прав людини. Так остаточним рішенням від 07 жовтня 2011 року у справі «Серков проти України» (заява № 39766/05) Європейським судом з прав людини встановлено порушення у зв'язку з тим, що, по-перше, відповідне національне законодавство не було чітким та узгодженим і, відповідно, не відповідало вимозі «якості» закону, що мало наслідком його суперечливе тлумачення Верховним Судом України, та, по-друге, незастосування судами, всупереч національному законодавству, підходу, який був би сприятливішим для заявника, коли у його справі законодавство припускало неоднозначне тлумачення.

А в рішенні від 14 січня 2011 року у справі «Щокін проти України» (заяви №№23759/03 та 37943/06) Європейський суд з прав людини встановив порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, оскільки органи держаної влади віддали перевагу найменш сприятливому тлумаченню національного законодавства, що призвело до накладення на заявника додаткових зобов'язань зі сплати прибуткового податку.

Вказаним підходом необхідно було керуватись і суду першої інстанції при прийнятті рішення, однак останній не звернув уваги на ці обставини.

При поданні декларації товариством в рядку 5 суму узгодженого податкового зобов'язання в розмірі 390 063,43 було поділено на 12 місяців та зазначено суми рівних часткових платежів в розмірі 32 505,25 грн., окрім колонки 15 (показник за червень 2012 року), в якій замість цифр «32 505,25» було внесено 332 505,25 грн., що є очевидною опискою, яка не спричинила завищення чи заниження податкових зобов'язань.

З огляду на наведене, апеляційні вимоги є аргументованими, а тому підлягають до задоволення.

Керуючись ч.3 ст.160, ст.195, ст.196, п.3 ч.1 ст.198, ст.202, ч.2 ст.205, ст.207, ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Шувар» задовольнити, постанову Львівського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2013 року в справі №813/695/13а скасувати та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 16.08.2012 року.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання постановою законної сили, а у разі складення постанови в повному обсязі, відповідно до ч.3 ст. 160 КАС України - з дня складення постанови в повному обсязі.

Головуючий суддя-доповідач І.О. Яворський

Судді Я.С. Попко

С.П. Нос

Повний текст виготовлено 01.09.2015 року