Справа № 2а-5137/10/1070
Суддя: Федотов І.В.
Дата ухвалення: 2011-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 2а-5137/10/1070 Головуючий у 1-й інстанції: Федчишина А.А.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
У Х В А Л А

Іменем України

"04" серпня 2011 р. м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Федотова І.В.,

суддів Ісаєнко Ю.А., Грибан І.О.,

при секретарі Конюшенко Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Птахофабрика «ОСОБА_2»на постанову Київського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2010 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Птахофабрика «ОСОБА_2»до Державної інспекції з контролю за цінами в Київській області про скасування рішення, -

ВСТАНОВИЛА:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Птахофабрика «ОСОБА_2» (далі позивач) звернулося до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Державної інспекції з контролю за цінами в Київській області (далі відповідач) про скасування рішення від 30.04.2010 року №54 про застосування економічних санкцій за порушення державної дисципліни цін (далі Рішення).

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 30.04.2010 року в задоволенні позову було відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеною постановою, позивач звернувся із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржувану постанову, як таку, що прийнята із порушенням норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін які зявились в судове засідання, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з п.1 ч.1 ст.198, ч.1 ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що протягом грудня 2009 року та січня березня 2010 року позивачем було підвищено оптово-відпускну ціну на яйця С1 більше ніж на 1% ( грудень 2009 р. з 0,62 до 0,64; січень 2010 року з 0,64 до 0,65; лютий 2010 р. з 0,65 до 0,70; березень 2010р. 0,73 до 0,85), не задекларувавши вказане зростання ціни, що призвело до одержання необґрунтованої виручки в розмірі 16 945,20 грн. Тобто відповідачем застосовувалися оптово-відпускні ціни, які перевищують рівень цін, що вважаються задекларованими з урахуванням збільшення протягом місяця на 1%, передбачений порядком декларування.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про ціни та ціноутворення» державний контроль за цінами здійснюється при встановленні і застосуванні державних фіксованих та регульованих цін і тарифів. При цьому контролюється правомірність їх застосування та додержання вимог законодавства про захист економічної конкуренції. Контроль за додержанням державної дисципліни цін здійснюється органами, на які ці функції покладено Урядом України. Вказані органи здійснюють контроль у взаємодії з профспілками, спілками споживачів та іншими громадськими організаціями.

Згідно з п. 1 Положення про Державну інспекцію з контролю за цінами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1819 від 13.12.2000р., державна інспекція з контролю за цінами є урядовим органом державного управління, який діє у складі Мінекономіки і підпорядковується йому.

Пунктом 2 Положення передбачено, що Держцінінспекція у своїй діяльності керується Конституцією і законами України, а також указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції і законів України, актами Кабінету Міністрів України, наказами Мінекономіки та цим Положенням.

Пунктом 4 Положення Держцінінспекція відповідно до покладених на неї повноважень у межах своєї компетенції здійснює перевірки додержання порядку формування, встановлення і застосування цін і тарифів, а також їх економічного обґрунтування.

Підставою для прийняття рішень про вилучення сум економічних та фінансових (штрафних) санкцій є акти перевірок, які складаються посадовими особами органів державного контролю за цінами.

Відповідно до ч. 3 ст. 189 ГК України суб'єкти господарювання можуть використовувати у господарській діяльності вільні ціни, державні фіксовані ціни та регульовані ціни граничні рівні цін або граничні відхилення від державних фіксованих цін.

Вільні ціни, згідно із ч. 1 ст. 190 ГК України, визначаються на всі види продукції (робіт, послуг), за винятком тих, на які встановлено державні ціни.

Згідно положень ст. 191 ГК України державні фіксовані та регульовані ціни встановлюються на ресурси, що справляють визначальний вплив на загальний рівень і динаміку цін, а також на продукцію та послуги, що мають суттєве соціальне значення для населення. Перелік зазначених ресурсів, продукції, послуг затверджує Кабінет Міністрів України.

Згідно ч. 5 вищевказаної статті державне регулювання цін здійснюється шляхом встановлення фіксованих державних та комунальних цін, граничних рівнів цін, граничних рівнів торговельних надбавок і постачальницьких винагород, граничних нормативів рентабельності або шляхом запровадження обов'язкового декларування зміни цін.

Також ст. 192 ГК України встановлено, що політика ціноутворення, порядок встановлення та застосування цін, повноваження органів державної влади та органів місцевого самоврядування щодо встановлення та регулювання цін, а також контролю за цінами і ціноутворенням визначаються законом про ціни і ціноутворення, іншими законодавчими актами.

Згідно із ст. 4 Закону України «Про ціни та ціноутворення»Кабінет Міністрів України в галузі ціноутворення: забезпечує здійснення в республіці державної політики цін; визначає перелік продукції, товарів і послуг, державні фіксовані та регульовані ціни і тарифи на які затверджуються відповідними органами державного управління, крім сфери телекомунікацій; визначає повноваження органів державного управління в галузі встановлення і застосування цін (тарифів), а також по контролю за цінами (тарифами).

Статтею 8 вказаного Закону передбачено, що державне регулювання цін і тарифів здійснюється шляхом; встановлення державних фіксованих цін (тарифів); граничних рівнів цін (тарифів) або граничних відхилень від державних фіксованих цін і тарифів. Урядом України можуть вводитись інші методи державного регулювання цін і тарифів.

Пунктом 12 додатку до постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.1995 № 1548 «Про встановлення повноважень органів виконавчої влади та виконавчих органів міських рад щодо регулювання цін (тарифів)»визначене право обласних державних адміністрацій встановлювати граничні торговельні (постачальницько-збутові) надбавки до оптової ціни виробника (митної вартості) на борошно, хліб, макаронні вироби, крупи, цукор, яловичину, свинину і мясо птиці, ковбасні вироби варені, молоко, сир, сметану, масло вершкове, олію соняшникову, яйця курячі не вище 15 відсотків без урахування витрат з їх транспортування у міжміському сполученні.

Згідно п.2 Порядку декларування зміни оптово-відпускних цін на продовольчі товари, затвердженого постановою КМ України №1222 від 17.10.2007 р. декларуванню підлягають зміни оптово-відпускних цін на зазначені у п.1 продовольчі товари у разі, коли такі ціни збільшуються протягом місяця більш як на 1 відсоток. Оптово-відпускні ціни на продовольчі товари, у тому числі на цукор-пісок шляхом декларування їх зміни регулюють обласні державні адміністрації. Відповідно п.9 Порядку № 1222 оптово-відпускні ціни на продовольчі товари вважаються задекларованими на день набрання чинності розпорядження (рішення) уповноваженого органу.

Таким чином, право встановлювати таке державне регулювання надано обласним державним адміністраціям, які в свою чергу його використовують в залежності від цінової ситуації на території тої чи іншої області .

Розпорядженням Київської ОДА № 653 від 21.04.2008 року «Про заходи регулювання цін на продовольчому ринку Київської області»встановлено граничні торговельні надбавки до оптової ціни виробника незалежно від кількості перепродажу.

Судом першої інстанції було встановлено, що позивач не здійснював декларування зміни оптово-відпускних цін на яйця, декларації інспектору не були надані, зазначені обставини не були спростовані позивачем.

Відповідно до розрахунків необґрунтовано отриманої суми виручки позивач здійснював реалізацію яєць за цінами, що перевищують задекларовані на суму, що є більшою, ніж встановлені граничні надбавки.

Отже, позивачем було проігноровано законодавчо встановлену вимогу про обовязкове декларування оптово-відпускних цін.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідачем було правомірно застосовано економічні санкції за порушення державної дисципліни цін.

За таких обставин, оскільки доводи апеляційної скарги спростовуються висновками суду першої інстанції та матеріалами справи, а суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та постановив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, судова колегія залишає його без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Птахофабрика «ОСОБА_2»залишити без задоволення, а постанову Київського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2010 року без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня її складання в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України

Головуючий суддя: І.В. Федотов

Судді: Ю.А. Ісаєнко

ОСОБА_2

Повний текст ухвали виготовлено 08.08.2011 року.