Справа № 2а-1289/11/2670
Суддя: Санін Б.В.
Дата ухвалення: 2011-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження в частині позовних вимог та залишення позовної заяви в іншій частині без руху

м. Київ

01 лютого 2011 року № 2а-1289/11/2670

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Санін Б.В., ознайомившись з позовною заявою

за позовом 1) ОСОБА_1 2) ОСОБА_2
до ОСОБА_3 юстиції України
про зобов'язання вчинити пквні дії,
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

01 лютого 2011 року до судді Окружного адміністративного суду міста Києва Саніна Б.В. надійшла позовна заява ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до ОСОБА_3 юстиції України в якому просять:

1. Щоб позивачам було надано належним чином завірена інформація про рухоме та нерухоме майно ОСОБА_6 по всій території України оскільки ОСОБА_2 як спадкоємець має право отримувати таку інформацію.

2. Встановити якого числа було зроблено актовий запис про смерть ОСОБА_6, який номер має актовий запис про смерть ОСОБА_6, та які відомості внесено у актовий запис про смерть ОСОБА_6 оскільки обєктивних даних що дійсно занесено до актового запису про смерть ОСОБА_6 не має, підтвердженням цього є факт що у витязі із державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть для отримання допомоги на поховання зазначено що актовий запис про смерть ОСОБА_6 має №218 і начебто зроблений 09.09.2011 року в той час як ПФУ було повідомлено що актовий запис про смерть ОСОБА_6 має №492/02 і начебто зроблений 11.09.2010 року.

3. Щоб анульовано і знищено свідоцтво про смерть ОСОБА_6 (ОСОБА_7 інваліда 1 групи 1 категорії), серія бланку 1-ОК №198144, актовий запис №218 від 08.09.2010 року з незавіреними виправленнями оскільки як показано вище це свідоцтво недійсне, і щоб про це позивачам було надано офіційний документ і щоб негайно було видано дійсне свідоцтво про смерть ОСОБА_7 інваліда 1 групи 1 категорії ОСОБА_6 оформлене належним чином, щоб ми одержали допомогу на поховання та належні соціальні виплати оскільки для отримання повторного свідоцтва немає правових підстав.

4. Щоб був анульований підпис ОСОБА_1, що він отримав свідоцтво про смерть ОСОБА_6 (ОСОБА_7 інваліда, 1 групи 1 категорія), серія бланку 1-ОК №198144, актовий запис №218 від 08.09.2010 року з незавіреними виправленнями оскільки як показано вище це свідоцтво недійсне.

5. Щоб до Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть було занесено правильно не місце смерті ОСОБА_7 інваліда, 1 групи 1 категорія ОСОБА_6, який помер у терапевтичному відділені стаціонару Вишгородської центральної районної лікарні, оскільки до цього часу дійсного підтвердження що такі дії були виконанні не має.

6. Щоб до Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть було занесено що ОСОБА_6 є ОСОБА_7 інвалідом, 1 групи 1 категорія, а також було внесено ці відомості у витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть для отримання допомоги на поховання.

7. Щоб позивачам надали для ознайомлення документи, які керівник органу реєстрації актів цивільного стану ОСОБА_8 використовуючи психофізичний стан ОСОБА_1 який виник в результаті смерті рідного батька ОСОБА_6 вимусила ОСОБА_1, оскільки вони мають право знайомитись з документами.

8. Щоб був анульований підпис ОСОБА_1 що він отримав витяг із державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть для отримання допомоги на поховання за №1 на бланку РВ №706871, оскільки керівник органу реєстрації актів цивільного стану ОСОБА_8 зазначений витяг не віддала ОСОБА_1 а підпис що вказаний документ був отриманий залишився що є неприпустимим.

9. Щоб був анульований і знищений витяг із державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть для отримання допомоги на поховання за №1 на бланку серії РВ №706871, оскільки зазначений витяг не оформлений належним чином, а саме не вказано місце смерті ОСОБА_7 інваліда, 1 групи 1 категорія ОСОБА_6 і може бути використаний шахраями.

10. Щоб була усунута з посади керівника органу реєстрації актів цивільного стану ОСОБА_8 за ряд вищевказаних порушень оскільки такі дії абсолютно неприпустимі чинним законодавством України та суперечать присязі держслужбовця.

11. Щоб був усунутий з посади начальника Вишгородського РУ юстиції Київської області ОСОБА_9 оскільки він не приймав ніяких дієвих мір по усуненню вищевикладених порушень, навіть відповіді він нього не надійшло.

12. Щоб був усунутий з посади начальника ГУ юстиції Київської області ОСОБА_10 оскільки він не прийняв ніяких дієвих мір по усуненню вищевикладених порушень а навпаки продемонстрував підтримку протизаконних дій.

13. Щоб був усунутий з посади заступника міністра юстиції ОСОБА_11 оскільки він не прийняв ніяких дієвих мір по усуненню вищевикладених порушень а навпаки продемонстрував підтримку протизаконних дій.

14. Щоб була усунута із посади заступника міністра юстиції ОСОБА_12, оскільки вона не прийняла ніяких дієвих мір по усуненню вищевикладених порушень а навпаки продемонструвала підтримку протизаконних дій.

15. Щоб були усунуті з посади інші посадові особи підрозділів Міністерства юстиції України, які приймали участь у вищевикладених порушеннях у тому числі підтримували порушення.

16. Надати позивачам інформацію на якій підставі і якого числа відділом РАЦС Вишгородського РУ юстиції Київської області в УПЗНС Вишгородського району Київської області було надано відомості для знаття пільги ОСОБА_6 оскільки підстава надання відомостей відділом РАЦС Вишгородського РУ юстиції Київської області про смерть ОСОБА_6 чітко не визначена, а саме ОСОБА_1 був вимушений підписатися за недійсне свідоцтво про смерть та два витяги з реєстру на допомогу на поховання причому у витязі із державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть для отримання допомоги на поховання зазначено що актовий запис про смерть ОСОБА_6 має №218 і начебто зроблений 08.09.2011 року в той час як ПФУ було повідомлено що актовий запис про смерть ОСОБА_6 має №492/02 і наче то зроблений 11.09.2010 року.

17. Щоб позивачам були компенсовані фінансові витрати повязані із зверненням з приводу порушень оскільки як було показано, посадовими особами не прийнято ніяких дієвих заходів для виправлення ситуації що склалася, а навпаки були надані відписки і продемонстрована підтримка незаконних дій.

18. Щоб Міністерством юстиції України була компенсована завдана позивачам моральна шкода розмір якої просять встановити судом.

Розглянувши позовну заяву на додані до неї документи, суд дійшов висновку про необхідність відмови у відкритті провадження в частині позовних вимог, а в іншій частині залишити без руху з огляду на наступне.

Щодо відмови у відкритті провадження.

Частиною 2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі КАС України) закріплено, що до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

В п.1 вимог позовної заяви позивач просить захистити його права, як спадкоємця ОСОБА_6. Крім того, в п.2 вимог позивачі просять встановити юридичні факти, а саме встановити якого числа було зроблено актовий запис про смерть ОСОБА_6, який номер має актовий запис про смерть ОСОБА_6, та які відомості внесено у актовий запис про смерть ОСОБА_6

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.17 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку зі здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, зокрема юрисдикція адміністративних судів поширюється на такі публічно-правові спори:

1) спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності;

2) спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби;

3) спори між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень;

4) спори, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів;

5) спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України;

6) спори щодо правовідносин, пов'язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму.

Водночас, п.1 ч.1 ст.15 Цивільного процесуального кодексу України, передбачається, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних відносин. Крім того, питання про встановлення юридичних фактів регулюється главою 6 Цивільного процесуального кодексу України.

Як наслідок, захист порушених прав та інтересів що виникають із спадкових правовідносин, та встановлення юридичних фактів, слід вирішувати в порядку цивільно-процесуального законодавства, а не в порядку адміністративного судочинства.

Більше того, враховуючи положення чинного законодавства, під актом державного чи іншого органу слід розуміти юридичну форму рішень цих органів - офіційний письмовий документ, який породжує певні наслідки, спрямований на регулювання тих чи інших відносин і має обов'язковий характер для суб'єктів цих відносин.

Рішення суб'єкта владних повноважень у контексті положень КАС України слід розуміти як нормативно-правові акти, так і правові акти індивідуальної дії, при цьому:

ь нормативно-правові акти - рішення, дію яких поширено на невизначене або визначене загальними ознаками коло осіб і які призначені для неодноразового застосування щодо цього кола осіб;

ь правові акти індивідуальної дії - рішення, які є актом одноразового застосування норм права і дію яких поширено на конкретних осіб або які стосуються конкретної ситуації, за своєю природою ненормативні правові акти, на відміну від нормативних, встановлюють не загальні правила поведінки, а конкретні приписи, звернені до окремого індивіда чи юридичної особи, застосовуються одноразово й після реалізації вичерпують свою дію.

Водночас, позивачами заявлено вимогу про анулювання і знищення Витягу із державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть (п.9 вимог).

Відповідно до Порядку ведення Державного реєстру актів цивільного стану громадян, що затверджений постановою Кабінету ОСОБА_3 України від 22.08.2007 р. №1064 реєстр - єдина комп'ютерна база даних про акти цивільного стану, внесені до них зміни і доповнення, видачу свідоцтв про реєстрацію актів цивільного стану та витягів з Реєстру, при цьому Витягом з Реєстру вважається документ, що видається фізичній чи юридичній особі реєстратором за затвердженими Мін'юстом формами.

Враховуючи вищенаведене, суд звертає увагу позивачів на те, що Витяг із державного реєстру актів цивільного стану громадян не породжує певних правових наслідків, а носить лише інформаційний характер для позивачів і не набуває статусу рішення в розумінні пункту 1 частини 2 статті 17 КАС України, внаслідок чого не може бути оскарженний в адміністративному суді в порядку адміністративного судочинства.

Крім того, вимоги позивачів викладені в п.4, п.8 (анулювання підписів ОСОБА_2К.) не відносяться до категорій публічно-правових спорів, визначених в ст. 17 КАС України.

Більше того, позивачі в позовній заяві просять усунути посадових осіб (керівника органу реєстрації актів цивільного стану ОСОБА_8, начальника Вишгородського РУ юстиції Київської області ОСОБА_9; начальника ГУ юстиції Київської області ОСОБА_10; заступника міністра юстиції ОСОБА_11; заступника міністра юстиції ОСОБА_12, інших посадових осіб підрозділів Міністерства юстиції України), в звязку із не прийняттям дієвих мір по усуненню правопорушень (п.11-п.15 вимог) та порушення присяги державним службовцем (п.10 вимог).

Із змісту позовних вимог вбачається, що позивачі просять застосувати до посадових осіб такий вид дисциплінарної відповідальності як звільнення, за не прийняттям дієвих мір по усуненню правопорушень та порушення присяги державним службовцем.

Відповідно до ч.1 ст.14 Закону України «Про державну службу»до державного службовця за невиконання чи неналежне виконання службових обов'язків, перевищення своїх повноважень, порушення обмежень, пов'язаних з проходженням державної служби, а також за вчинок, який порочить його як державного службовця або дискредитує державний орган, в якому він працює застосовується дисциплінарне стягнення.

При цьому, відповідно до ч.2 ст.14 Закону України «Про державну службу»та ст. 147 Кодексу законів про працю України, до державних службовців застосовується такий вид дисциплінарного стягнення як звільнення.

Частиною 1 ст.1471 Кодексу законів про працю України зафіксовано, що дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника

Однак, притягнення посадових осіб до дисциплінарної відповідальності, не відноситься до повноважень Окружного адміністративного суду м. Києва.

Як наслідок, позивачам слід відмовити в порушенні провадження в частині позовних вимог, а саме вимог, що викладені в п.1, п.2, п.4, п.8, п. 9, п.10, п.11, п.12, п.13, п.14, п.15 позовної заяви.

Щодо залишення без руху.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст.106 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України), в позовній заяві зазначаються зміст позовних вимог згідно з частиною третьою статті 105 цього Кодексу і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів, - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів.

Водночас, відповідно до положень ст. 105 КАС України, адміністративний позов може містити вимоги про: 1) скасування або визнання не чинним рішення відповідача - суб'єкта владних повноважень повністю чи окремих його положень; 2) зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії; 3) зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень утриматися від вчинення певних дій; 4) стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, завданої його незаконним рішенням, дією або бездіяльністю; 5) виконання зупиненої чи не вчиненої дії; 6) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень; 7) примусове відчуження земельної ділянки, інших об'єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності.

В той же час, позивачі виклали свої позовні вимоги без дотримання ст.105 та ст.106 КАС України, зокрема не вказано який саме субєкт владних повноважень необхідно зобовязати анулювати і знищити свідоцтво про смерть ОСОБА_6 (п.3 вимог), зобовязати виконати внесення змін до Державного реєстру актів цивільного стану громадян (п.5 та п.6 вимог), зобовязати надати для ознайомлення документи (п.7 та п.16 вимог), зобовязати надати інформацію (п.16 вимог), стягнути фінансові витрати (п.17 вимог).

Крім того, відповідно до п.3 ч.1 ст.106 КАС України, в адміністративному позові фіксуються ім'я (найменування) відповідача, посада і місце служби посадової чи службової особи, поштова адреса, а також номер засобу зв'язку, адреса електронної пошти, якщо такі відомі.

Однак, вказавши відповідачем ОСОБА_3 юстиції України, позивачі не вказали, імя відповідача, а також не заявили в позовних вимогах жодних вимог до нього. Натомість, в резолютивній частині позовної заяви позивачі просять стягнути із Міністерства юстиції України моральну шкоду, однак в преамбулі позовної зави не зазначають його відповідачем, не вказують його місце розташування, телефон, адресу електронної пошти.

Крім того, позивачі в п.16 просять надати інформацію, не дотримались п.4 ч.1 ст.106 КАС України, та не надали в позовній заяві жодних пояснень, в чому саме полягало порушення субєктом владних повноважень їх прав та інтересів в сфері надання інформації.

Так, позивачами звернено позовну вимогу про компенсацію фінансових витрат повязаних зі зверненням з приводу порушень, але п. 4 ч. 4 ст. 105 КАС України регламентує можливість звернення до суду з позовною вимогою про стягнення з відповідача субєкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, завданої його незаконним рішенням, дією чи бездіяльністю.

Однак, Позивачем не дотримано положення п.4 ч.1 та ч.2 ст.106 КАС України, зокрема не вказано та не надано нормативного обґрунтування, яким саме незаконним рішенням, дією чи бездіяльністю Міністерства юстиції України, були порушені права та охоронювані законом інтереси позивачів, а також не надано до позовної заяви доказів, що посвідчують про понесення фінансових витрат повязані із зверненням з приводу порушень.

Крім того, п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 р. №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»встановлено, що у позовній заяві про відшкодування моральної шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Заявляючи вимогу про компенсацію завданої позивачам моральної шкоди, позивачі не вказали її розміру, при цьому просить суд встановити її розмір, та не надали жодного доказу і не довели, що існує причинно-наслідковий зв'язок між моральними стражданнями позивачів та діями відповідача. Також, не надали доказів, що підтверджують заподіяння саме діями відповідача моральної шкоди позивачам. В матеріалах справи відсутні будь-які докази, що підтверджують зазначені вимоги позивача щодо стягнення моральної шкоди. Крім того, позивачі не зазначили, в чому саме полягає неправомірна діяльність або бездіяльність та вина відповідача.

Крім всіх вищенаведених недоліків щодо заявленої вимоги про відшкодування моральної шкоди, суд також вважає за належне вказати на необхідності уточнення позовної вимоги (п. 18) в частині стягнення моральної та матеріальної шкоди, зокрема визначити розмір завданої Позивачам шкоди, послатися на нормативний акт (назву, дату, номер), з якого можна визначити розмір шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 108 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених ст.106 Кодексу адміністративного судочинства України, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Таким чином, Позивачами мають бути усунуті вищевказані недоліки адміністративного позову у строк до 11.02.2011 року недоліки позовної заяви шляхом надання через канцелярію суду (або надіслання поштою) з посиланням на реквізити даної ухвали (№2а-1289/11/2670 від 01.02.2011 року).

Враховуючи вищенаведене та керуючись положеннями ст.2, ст.17, ст. 105, ст.106, ст.107, ст.108, ст. 109, ст.158, ст.159 КАС України, -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у відкритті провадження в адміністративній справі щодо позовних вимог вказаних у резолютивній частині позовної заяви під №№ 1, 2, 4, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 14, 15.

2. В іншій частині адміністративний позов ОСОБА_4 та ОСОБА_5 залишити без руху та встановити строк для усунення недоліків до 11.02.2011 р.

3. Попередити позивачів про те, що у випадку не усунення недоліків позовної заяви позовна заява буде повернута йому відповідно до п.1 ч.3 ст.108 Кодексу адміністративного судочинства України.

4. Ухвалу про відмову у відкритті провадження в частині позовних вимог та залишення позовної заяви в іншій частині без руху невідкладно надіслати на адресу Позивачів.

5. Попередити Позивачів, що позовні матеріали будуть йому повернуті супровідним листом рекомендованим поштовим відправленням із зворотною розпискою про їх одержання після спливу терміну для оскарження ухвали про відмову у відкритті провадження в частині позовних вимог та залишення позовної заяви в іншій частині без руху.

6. У випадку оскарження ухвали позовні матеріли будуть скеровані до апеляційної інстанції разом з апеляційною скаргою.

7. Розяснити Позивачам, що в частині ухвали про відмову у відкритті провадження, повторне звернення тієї ж особи до адміністративного суду з таким самим адміністративним позовом, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Ухвала набирає законної сили у порядку, встановленому в ст.254 КАС України та може бути оскаржена у порядку і строки, встановлені ст.ст.185-187 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно.

Суддя Б.В. Санін