Справа № 2-а/485/37/15
Суддя: Шеметенко Л.П.
Дата ухвалення: 2015-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 вересня 2015 р. Справа № 2-а/485/37/15

Категорія: 11.5 Головуючий в 1 інстанції: Кішковська З.А.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді -Шеметенко Л.П.
судді -Запорожана Д.В.
судді -Єщенка О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області на постанову Снігурівського районного суду Миколаївської області від 22 червня 2015 року по справі за адміністративним позовом управління Пенсійного фонду України в Снігурівському районі Миколаївської області до управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Миколаївській області відділ примусового виконання рішень про визнання дій протиправними, скасування постанови,

В С Т А Н О В И Л А :

У червні 2015 року управління Пенсійного фонду (далі УПФ) України в Снігурівському районі Миколаївської області звернулося до суду з адміністративним позовом до управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Миколаївській області відділ примусового виконання рішень (далі УДВС ГУЮ у Миколаївській області ВПВР) про визнання протиправними дій старшого державного виконавця щодо прийняття постанови від 26 травня 2015 року про стягнення з позивача виконавчого збору у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа №2-а-345/2010, виданого 17 липня 2012 року Снігурівським районним судом Миколаївської області та скасування цієї постанови.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказував, що у встановлений державним виконавцем строк він виконав рішення суду про перерахунок і виплату ОСОБА_4 підвищення до пенсії згідно ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, за період з 29 травня 2010 року по 21 грудня 2010 року, з урахуванням фактично виплачених сум, оскільки за протоколом перерахунку від 19 липня 2012 року донарахував доплату за вказаний період у сумі 707 грн.85 коп. і повідомив про наступну виплату коштів за умови фінансування з Державного бюджету згідно ст. 7 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», тому, оскаржувана постанова є необґрунтованою.

Відповідач позов не визнав, посилаючись на законність оскаржуваної постанови.

Постановою Снігурівського районного суду Миколаївської області від 22 червня 2015 року адміністративний позов УПФ України в Снігурівському районі Миколаївської області задоволено.

Визнано протиправними дії старшого державного виконавця ВПВР ДВС Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області щодо прийняття постанови від 26 травня 2015 року про стягнення з УПФ України в Снігурівському районі Миколаївської області виконавчого збору.

Скасовано постанову старшого державного виконавця ВПВР ДВС Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області від 26 травня 2015 року про стягнення з УПФ України в Снігурівському районі Миколаївської області виконавчого збору.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, Головне територіальне управління юстиції у Миколаївській області подало апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування судового рішення в зв'язку з тим, що воно постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права та прийняття нової постанови про відмову в задоволенні позову.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до п.1 ч.1 ст.197 КАС України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 06 лютого 2012 року, яка набрала законної сили, УПФ України в Снігурівському районі Миколаївської області зобов'язано провести перерахунок та виплатити ОСОБА_4 підвищення до пенсії, згідно ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, за період з 29 травня по 21 грудня 2010 року, з урахуванням фактично виплачених сум.

На підставі вказаної постанови, 17 липня 2012 року Снігурівським районним судом Миколаївської області видано виконавчий лист по справі №2-а-345/2010, за яким 27 липня 2012 року постановою державного виконавця було відкрито виконавче провадження.

27 вересня 2012 року державний виконавець виніс постанову про закінчення виконавчого провадження за п.11 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» на підставі листа боржника від 02 серпня 2012 року про виконання постанови, відповідно до якого ОСОБА_4 нараховано доплату в сумі 707, 85 грн., з наступною виплатою за умови фінансування з державного бюджету.

13 листопада 2012 року Снігурівський районний суд Миколаївської області своєю постановою у справі 2-а/1422/123/12 визнав незаконною та скасував постанову державного виконавця про закінчення виконавчого провадження. За набрання наведеною постановою законної сили, 11 червня 2013 року державний виконавець відновив виконавче провадження і 22 квітня 2015 року направив на адресу УПФ України в Снігурівському районі Миколаївської області вимогу надати докази виплати стягувачу підвищення до пенсії.

Боржник, в наданий для самостійного виконання строк, рішення суду не виконав. 26 травня 2015 року старший державний виконавець прийняв постанову про стягнення виконавчого збору у розмірі 2040 грн., копію якої направлено до УПФ України в Снігурівському районі Миколаївської області і отримано боржником 02 червня 2015 року.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що з аналізу норм ч.2 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 2 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» слідує, що відповідач безпідставно прийняв рішення про стягнення з позивача виконавчого збору. Також, суд виходив з того, що боржником у встановлений строк для самостійного його виконання, не виконано рішення майнового характеру, тому за загальним правилом стягненню підлягав виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню, а не сто двадцять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника як юридичної особи за його зобов'язаннями особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, які визначені главою 7 Закону України «Про виконавче провадження».

В апеляційній скарзі Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області вказується, що боржником не виконане судове рішення самостійно, тому постанова по стягнення з нього виконавчого збору є законною.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та не приймає до уваги доводи апелянта, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.28 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір не стягується за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів, стягнення виконавчого збору, накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, відшкодування витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, і стягнення штрафів, накладених відповідно до вимог цього Закону, а також у разі виконання рішень у порядку, встановленому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень».

Згідно з ч.1 ст. 2 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов'язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є:

- державний орган;

- державні підприємство, установа, організація (далі - державне підприємство);

- юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства.

З матеріалів справи вбачається, що виконавчий лист по суті стосується стягнення з УПФ України в Снігурівському районі Миколаївської області щомісячних виплат за період з 29 травня 2010 року по 21 грудня 2010 року, тобто, періодичних платежів, а буквально передбачає обов'язок УПФ України в Снігурівському районі Миколаївської області нарахувати та виплатити ОСОБА_4 недоплачену суму допомоги, тобто зобов'язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є державний орган.

На думку колегії суддів, наведені обставини, відповідно до вищенаведених норм ч.2 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» та ч.1 ст. 2 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», є підставами для висновку, що у даному виконавчому провадженні виконавчий збір не підлягає стягненню з УПФ України в Снігурівському районі Миколаївської області, що було вірно встановлено судом першої інстанції.

Колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції помилково визнав протиправними дії старшого державного виконавця ВПВР ДВС Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області щодо прийняття постанови від 26 травня 2015 року, оскільки вказані дії не є діями, що підлягають оскарженню в розумінні КАС України (до суду може бути оскаржена сама ця постанова, що також було зроблено позивачем). Разом з тим, вказана помилка не призвела до неправильного вирішення справи по суті.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 195, 197; п.1 ч.1 ст. 198; ст. 200; п.1 ч.1 ст. 205; ст. 206; ч.5 ст. 254 КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області - залишити без задоволення.

Постанову Снігурівського районного суду Миколаївської області від 22 червня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: Л Л.П. Шеметенко

Суддя: Д.В. Запорожан

Суддя: О.В. Єщенко