Справа № 2а-837/11
Суддя: Дякович В.П.
Дата ухвалення: 2012-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2012 р. Справа № 151779/11

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Дяковича В.П.,

суддів: Носа С.П., Рибачука А.І.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Іршавського районного суду Закарпатської області від 27 жовтня 2011 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Іршавської міської ради про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

26.10.2011 року ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Іршавської міської ради про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити дії.

Ухвалою Іршавського районного суду Закарпатської області від 27 жовтня 2011 року відмовлено у відкритті провадження в справі за позовом ОСОБА_1 до Іршавської міської ради про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити дії на підставі п.2 ч.1 ст. 109 КАС України.

ОСОБА_1 ухвалу суду першої інстанції оскаржив подав апеляційну скаргу, зазначивши, що оскаржувана ухвала винесена з порушенням норм процесуального права, не відповідає фактичним обставинам справи просить її скасувати та прийняти нову, якою справу направити для продовження розгляду.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає те, що 10.10.2011 р. Іршавським районним судом вже було винесено ухвалу по подібній заяві позивача про відмову у відкритті провадження у справі, у звязку з непідсудністю її місцевому адміністративному суду та розясненням права звернутися до Господарського суду України. При цьому суд не звернув уваги на той факт (згодом підтверджений і Господарським судом Закарпатської області), що позов подавався фізичною особою і договір оренди землі також укладений з ОСОБА_1 як з фізичною особою, а не як з підприємцем. Позивач звернувся 13.10.2011 р. до Господарського суду Закарпатської області, від якого 20.10.2011 р. отримав ухвалу про відмову у відкритті провадження у справі у звязку з непідсудністю її господарським судам та розясненням права звернутися з такою заявою до місцевого адміністративного суду. На підставі ухвали Господарського суду Закарпатської області № 05/1- 07/10990/2011 від 19.10.2011 р., позивач повторно звернувся до Іршавського районного суду, проте суддя цю ухвалу до уваги не взяв, у відкритті провадження відмовив, вважаючи що заява подана до суду з тих самих підстав, що і заява від 04.10.2011 р., за якою у відкритті провадження було відмовлено а ухвала набрала законної сили. Відмовляючи у відкритті провадження суд порушує його право на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, яке закріплено безпосередньо у Конституції України (ст. 55), Цивільному кодексі України (ст. 16), Законі України «Про судоустрій України» (ст. 6), адже у розгляді справи, на підставі непідсудності, відмовлено як місцевий адміністративним, так і господарським судом.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання на виклик суду не зявилися, що не перешкоджає розгляду справи в їх відсутності згідно з ч.4 ст. 196 КАС України.

Суд перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає що вона підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно зі ст. ст. 199 ч. 1 п. 3, 204 ч. 1 п. 4 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, суд апеляційної інстанції скасовує її і направляє справу до суду першої інстанції для продовження розгляду, якщо визнає, що судом порушено норми матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання.

Як вбачається з позовної заяви та апеляційної скарги, позивач повторно звернувся до суду з позовом до Іршавської міської ради про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити дії.

01 квітня 2010 року Рішенням Конституційного Суду України встановлено, що «положення пункту 1 частини першої статті 17 КАСУ стосовно поширення компетенції адміністративних судів спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження й рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності слід розуміти так, що до публічно-правових спорів, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів, належать і земельні спори фізичних чи юридичних осіб з органом місцевого самоврядування як суб'єктом владних повноважень, пов'язані з оскарженням його рішень, дій чи бездіяльності».

Відповідно до статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

У пункті 1 частини 1 статті 3 КАС справу адміністративної юрисдикції визначено як переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, що здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму. Юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Ужитий у цій процесуальній нормі термін «субєкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший субєкт владних повноважень (пункт 7 частини 1 статті 3 КАС України).

Таким чином, до компетенції адміністративних судів належить спори фізичних чи юридичних осіб з органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Отже, спір є підсудний Іршавському районному суду Закарпатської області як адміністративному суду.

Суд першої інстанції виносячи ухвалу від 10.10.2011 року не врахував вимогу закону та виніс незаконне рішення, яке підлягає скасуванню.

Незважаючи на те, що відповідно до п.2 ч.1 ст. 109 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є такі, що набрали законної сили: постанова чи ухвала суду про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі, судом було враховано практику Європейського суду з прав людини щодо права кожної особи до доступу до суду (правосуддя), висвітленому у п.1 ст.6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини (надалі Конвенція), адже будь які положення національного законодавства, не мають порушувати цього права.

Європейський суд наголошує, що для того, щоб бути ефективним, засіб захисту має бути незалежним від будь-якої дискреційної дії державних органів та має бути доступним для тих, кого він стосується.

Враховуючи те, що відповідно до ухвали Господарського суду Закарпатської області, від 19.10.2011 р. про відмову у відкритті провадження у справі у звязку з непідсудністю її господарським судам та водночас підсудністю цієї справи адміністративному суду, процедура доступу до судочинства не доступна апелянту та не залежить від його волі та аргументів, така процедура не є достатньо ефективним засобом захисту для цілей Конвенції (п.1 ст.6 Конвенції).

Тобто, в даному випадку колегія суддів приходить до висновку, що право позивача на звернення до адміністративного суду підлягає захисту. Іршавський районний суд Закарпатської області, як в першому, так і в другому випадку фактично позбавив позивача доступу до суду і таке право позивача безумовно підлягає захисту.

Отже, адміністративний позов позивача, враховуючи право кожної особи на доступ до правосуддя та ефективний спосіб захисту своїх законних прав та інтересів, підлягає до розгляду та вирішенню по суті.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про те, що суд першої інстанції неправильно встановив обставини справи, виніс ухвалу з порушенням норм процесуального права.

Керуючись статтями ст. 160, 195, 197, 199 п. 3, 204, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволити.

Ухвалу Іршавського районного суду Закарпатської області від 27 жовтня 2011 року скасувати, а справу № 2-а-837/2011 направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя В.П. Дякович

Судді С.П. Нос

ОСОБА_2