Справа № 2а-158/09
Суддя: Ніколін В.В.
Дата ухвалення: 2011-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2011 р. Справа № 81835/09/9104

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Ніколіна В.В.,

суддів Любашевського В.П. , Старунського Д.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Галицького відділу соціального захисту Управління соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради на постанову Галицького районного суду м. Львова від 16 вересня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Галицького відділу соціального захисту Управління соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА :

В січні 2009 року ОСОБА_1 звернувся до Галицького районного суду м. Львова з адміністративним позовом, у якому просив визнання дій Галицького відділу соціального захисту Управління соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради неправомірними та зобовязати вчинити дії, а саме виплати одноразову компенсацію як учаснику ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС, який став інвалідом першої групи внаслідок Чорнобильської катастрофи у розмірі 60 мінімальних заробітних плат, а також щорічної допомоги на оздоровлення як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, який став інвалідом першої групи внаслідок Чорнобильської катастрофи, у розмірі п'ять мінімальних заробітних плат за 2008 рік.

В подальшому позивач подав уточнення до позовних вимог (а.с.49-52), відповідно до яких просить визнати неправомірними дії відповідача на нарахування сум одноразової компенсації як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, який став інвалідом першої групи внаслідок Чорнобильської катастрофи, а також розмірів щорічної допомоги на оздоровлення як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, який став інвалідом 1-ої групи внаслідок Чорнобильської катастрофи за 2008-2009 р.р.; стягнути з відповідача в користь позивача недоплачену йому одноразову компенсацію як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, який став інвалідом першої групи внаслідок Чорнобильської катастрофи, в розмірі 36 205, 10 грн., інфляційні витрати - 1593, 02 гривні; стягнути з відповідача в користь позивача недоплачену йому щорічну допомогу на оздоровлення як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, який став інвалідом першої групи внаслідок Чорнобильської катастрофи, за 2008 рік в розмірі 2505,00 грн., інфляційні витрати - 110,22 грн.; стягнути з відповідача в користь позивача невиплачену йому щорічну допомогу на оздоровлення як учаснику ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС, який став інвалідом першої групи внаслідок Чорнобильської катастрофи, за 2009 рік в сумі 3025, 00 грн.; стягнути з відповідача судові витрати, пов"язані з наданням правової допомоги.

В обґрунтування свого позову ОСОБА_1 покликається на те, що є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, був визнаний інвалідом другої групи в зв'язку із захворюванням, що пов'язане з роботами по ліквідації наслідків на ЧАЕС.

За результатами медичного переосвідчення від 30.10.2008 року йому встановлено першу групу інвалідності. Відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» йому належить виплата одноразової компенсації як інваліду 2-ої групи - 45 мінімальних заробітних плат за 2008 рік, як інваліду 1-ої групи - 60 мінімальних заробітних плат.

Крім того, передбачена виплата щорічної допомоги на оздоровлення у розмірі п'яти мінімальних заробітних плат.

Ствердив, що в порушення рішень Конституційного Суду України від 09.07.2007 року та від 22.05.2008 року такі виплати у визначеному Законом розмірі йому з вини відповідача не виплачувалися з посиланням на Закони України «Про державний бюджет України на 2007 рік», «Про державний бюджет України на 2008 рік» та Постанову Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 року №562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», Постанову Кабінету Міністрів України від 26.07.2996 року №836 «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Такі дії відповідача вважає незаконними, позов просить задоволити.

Постановою Галицького районного суду м. Львова від 16 вересня 2009 року вказаний позов задоволено частково, а саме зобов'язано Галицький відділ соціального захисту Управління соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради провести нарахування та виплату недоплаченої щорічної допомоги на оздоровлення за 2008 рік, відповідно до ч.4 ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 року ОСОБА_1.

Зобов'язано Галицький відділ соціального захисту Управління соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради провести нарахування та виплату недоплаченої одноразової компенсації як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, відповідно до ч. 1 ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 року ОСОБА_1.

Зобов'язано Галицький відділ соціального захисту Управління соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради провести нарахування та виплату щорічної допомоги на оздоровлення за 2009 рік, відповідно до ч.4 ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 року ОСОБА_1.

У поданій апеляційній скарзі Галицький відділ соціального захисту Управління соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради просить зазначену постанову скасувати і ухвалити нову про відмову у задоволенні вимог позивача в повному обсязі, покликаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права та неповноту зясування ним істотних обставин справи. Вимоги за апеляційною скаргою обґрунтовує тим, що він належним чином та відповідно до Законів України про Державний бюджет України на 2004-2007 роки і постанов Кабінету Міністрів України № 836 від 26.07.1996 року та № 562 від 12.07.2005 року виконав свій обовязок перед ОСОБА_1 щодо виплати йому щорічної грошової допомоги на оздоровлення у спірний період та одноразової компенсації. Просить врахувати, що виключно законом про Державний бюджет України визначаються видатки на загальносуспільні потреби, їх розмір та цільове спрямування і що управління праці та соціального захисту населення Коломийської міської ради не вправі самостійно визначати розміру щорічної допомоги на оздоровлення. Наполягає на застосуванні строку звернення до адміністративного суду, стверджуючи, що він пропущений позивачем без поважних причин.

Сторони по справі належним чином судом були повідомлені, однак з невідомих для суду причин не з'явилися в зал судового засідання, а тому відповідно до ч. 1 ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача та учасників процесу, перевіривши матеріали справи та доводи апелянта у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подана апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких мотивів.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив із того, що відповідно до ч. 1 ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 року, в редакції, що діяла до набрання законної сили Законом України «Про державний бюджет України на 2007 рік», Законом України «Про державний бюджет України на 2008 рік», одноразова компенсація які стати інвалідами, та сім'ям, які втратили годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, інвалідам І групи виплачується в розмірі 60 мінімальних заробітних плат. Відповідно до ч. 4 цієї ж статті, щорічна допомога на оздоровлення виплачується інвалідам І і II груп виплачується у розмірі пяти мінімальних заробітних плат.

Разом з тим, п. 30 ст. 71 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік» зупинено на 2007 рік» дію абзаців другого, третього, четвертого, п'ятого, шостого та сьомого частини першої, частини третьої, абзаців другого, третього, четвертого, п'ятого, шостого, сьомого частини четвертої та частини сьомої статті 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Рішенням Конституційного Суду України № 6-рп/2007 від 09.07.2007 року вказані положення Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік» зупинено на 2007 рік» визнано неконституційними, у зв'язку з чим втратили чинність. Зазначене рішення Конституційного суду має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених . законів, що визнані неконституційними.

Підпунктом 11 п. 28 Розділу II Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів» ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" викладено в такій редакції: одноразова компенсація учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, та сім'ям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою, щорічна допомога на оздоровлення виплачується в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Рішенням Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22.05.2008 року п. 28 Розділу II Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів» визнано таким, що не відповідає Конституції України.

Згідно з листом відповідача № 2605/07-504 від 06.05.2009 року (а.с.44) позивачеві щорічну допомогу на оздоровлення, як інваліду II групи внаслідок захворювання, пов'язаного з аварією на ЧАЕС у квітні 2008 року виплачено у сумі 120 грн. та одноразову компенсацію як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, який став інвалідом внаслідок Чорнобильської катастрофи, як інваліду І групи виплачено у грудні 2008 року у розмірі 94 грн. 90 коп.

Зазначені висновки суду першої інстанції, на думку колегії суддів, частково відповідають нормам матеріального і процесуального права та фактичним обставинам справи.

Як вбачається з матеріалів справи посвідчення категорії 1, серії А №099384, виданого Львівською обласною державною адміністрацією 18.05.2001 року, та вкладки №130203 (а.с.5), позивач є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи - учасником ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС.

У відповідності до довідки серії ЛВА-2 №025424 від 30.10.2008 року про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності з відсотках, потреби у додаткових видах допомоги, виданої Львівською обласною МСЕК №1 (а.с.6), та довідки серії ЛВА-1 №389130, виданої Львівською обласною МСЕК №1 (а.с.6 на звороті) позивач є інвалідом першої Б групи, причина інвалідності - захворювання, пов'язане з роботами по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач має право на грошову допомогу на оздоровлення за 2008 - 2009 рік у розмірі 5-ти мінімальних заробітних плат і одноразову компен сацію за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 60-ти мінімаль них заробітних плат. При цьому суд першої інстанції визнав пріо ритетною у застосуванні статтю 48 Закону № 796-ХІІ над підзаконними актами, зокрема вказаними постановами КМУ № 562 та № 836.

Дійсно, за змістом ст. 48 Закону № 796-ХІІ учасникам ліквіда ції наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами I групи внаслідок Чорнобильської катастрофи, належить до ви плати щорічна грошова допомога на оздоровлення в розмірі 5-ти мінімальних заробітних плат та одноразова компенсація за шко ду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 60-ти мінімальних заробітних плат.

У спірні періоди розміри мінімальної заробітної плати по стійно змінювалися.

У той же час, розміри виплат були сталими і здійснювалися на підставі постанов Кабінету Міністрів України № 836, № 562.

Зі змісту Закону № 796-ХІІ вбачається, що на Кабінет Міні стрів України не покладався обов'язок по зменшенню сум допо моги, встановлених Законом.

Більше того, ч. 1 ст. 67 зазначеного Закону передбачено, що конкретні розміри всіх виплат підвищуються Кабінетом Міні стрів України відповідно до зміни індексу вартості життя і зро стання мінімальної заробітної плати.

Незважаючи на постійне збільшення мінімальної заробітної плати розмір допомоги, передбаченої ст. 48 Закону № 796-ХІІ, залишався незмінним з 1996 року по 2005 рік, тобто не відповідав розмірам, встановленим цим Законом та іншими закона ми України.

Зміст законів України, якими встановлювалися розміри мінімальних заробітних плат, свідчить про відсутність будь-яких обмежень щодо можливостей застосування цих розмірів для реалізації положень ст. 48 Закону № 796-ХІІ.

Проте, задовольняючи позов у частині щорічної компенсації на оздоровлення за 2008 рік, суд першої інстанції не врахував того, що п. 28 Розділу II Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів» ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" викладено в такій редакції: одноразова компенсація учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, та сім'ям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою, щорічна допомога на оздоровлення виплачується в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Галицьким відділом соціального захисту Управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради виплачено позивачу у квітні 2008 року щорічну допомогу на оздоровлення як інваліду II групи внаслідок захворювання, пов'язаного з аварією на ЧАЕС, згідно із ст. 48 Закону «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у порядку і в розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України. Розмір виплати, відповідно до ст.ст. 48, 62 закону, визначено постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2005р. № 562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (120 грн.).

Зміни, внесені підпунктом 11 пунктом 28 розділу II Закону України «Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення до деяких законодавчих актів України», визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008р. № 10-рп/2008.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. Тобто рішення Конституційного Суду України мають перспективну дію.

Таким чином, на думку колегії суддів, висновок суду першої інстанції щодо зобов"язання нарахування та виплати невиплаченої щорічної разової грошової допомоги є безпідставним, оскільки на момент виплати разової грошової допомоги, у квітні 2008 року, зміни, внесені у ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» були діючими, а відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до заяви від 10.11.2008р. про виплату одноразової компенсації учасникам ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, гр. ОСОБА_1, як інваліду І групи (інвалідність встановлена 30.10.2008р.), виплачено у грудні 2008 р. різницю у компенсаціях у розмірі 94,90 грн. ОСОБА_2 виплата проведена відповідно до ст. 48 Закону та постанови Кабінету Міністрів України від 26.07.1996 № 836 «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» .

Тобто, Галицький відділ соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради неправомірно провів нарахування та виплату компенсації, оскільки в ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в редакції, яка діяла після рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008р. № 10-рп/2008 чітко вказано, «у разі встановлення інвалідності вищої групи інвалідам виплачується різниця у компенсаціях».

Тобто колегія суддів зазначає, що гр. ОСОБА_1, як інваліду І групи відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» слід виплатити у разі встановлення інвалідності вищої групи інвалідам виплачується різниця у компенсаціях, а саме різниця між Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008р. № 10-рп/2008 щодо змін, внесені підпунктом 11 пунктом 28 розділу II Закону України «Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення до деяких законодавчих актів України», визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) та розміром визначеним постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2005р. № 562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Що ж до рішення суду в частині стягнення одноразової ком пенсації за шкоду, заподіяну здоров'ю, то таке відповідає вимо гам закону.

Як убачається з матеріалів справи, ця виплата проведена у грудні 2008 року, тобто після рішення Конституційного Суду України, відповідно до якого Галицького відділу соціального захисту Управління соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради зобов'язане було застосо вувати положення ст. 48 Закону № 796-ХІІ.

Враховуючи наведене рішення суду першої інстанції у частині допомоги на оздоровлення за 2008 рік підлягає скасуванню з ухваленням нового про задоволення позову в цій частині частково, а саме задоволити зобовязати Галицький відділ соціального захисту Управління соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради провести нарахування та виплату недоплаченої ОСОБА_1 у 2008 роках щорічної допомоги на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, у передбаченому ч. 4 ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі пяти мінімальних заробітних плат на момент виплати позивачу такої допомоги у 2008 роках з врахуванням різниця між розміром встановленим Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008р. № 10-рп/2008 щодо змін, внесені підпунктом 11 пунктом 28 розділу II Закону України «Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення до деяких законодавчих актів України», визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) та розміром визначеним постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2005р. № 562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з урахуванням проведених за цей період виплат.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 202 п. 3, 4, 207, 254 КАС України колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА :

апеляційну скаргу Галицький відділ соціального захисту Управління соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради задовольнити частково.

Постанову Галицького районного суду м. Львова від 16 вересня 2009 року у справі № 2-а-158/09 у частині задоволення адміністративного позову ОСОБА_1 скасувати та прийняти у цій частині нову постанову, якою вимоги позивача задовольнити частково.

Зобовязати Галицький відділ соціального захисту Управління соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради провести нарахування та виплату недоплаченої ОСОБА_1 у 2008 роках щорічної допомоги на оздоровлення громадянам, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи, у передбаченому ч. 4 ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі пяти мінімальних заробітних плат на момент виплати позивачу такої допомоги у 2008 роках з врахуванням різниця між розміром встановленим Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008р. № 10-рп/2008 щодо змін, внесені підпунктом 11 пунктом 28 розділу II Закону України «Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення до деяких законодавчих актів України», що визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) та розміром визначеним постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2005р. № 562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з урахуванням проведених за цей період виплат.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

У іншій частині постанову Галицького районного суду м. Львова від 16 вересня 2009 року у справі № 2-а-158/09 залишити без змін.

Постанова може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України, в протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий В.В.Ніколін

Судді В.П. Любашевський

ОСОБА_2