Справа № 2-а-4830/11
Суддя: Шереметьєва Л. А.
Дата ухвалення: 2011-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №2-а-4830
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 вересня 2011 року Солом»янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Шереметьєвої Л.А.

при секретарі - Подолян О.С.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного Фонду України в Солом»янському районі м. Києва про зобовязання нарахувати та виплатити надбавку до пенсії,суд,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачка в серпні 2011 року звернулася до суду з позовом і просить зобовязати відповідача нарахувати їй, як дитині війни, надбавку до пенсії у встановленого законом розмірі 30% замість нарахованих відповідачем 10% за період часу з 01.01.2011 року.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що вона народилася 05.09.1943 року, пенсіонерка за віком та відповідно до Закону України "Про соціальний захист дітей війни" є дитиною війни, а тому має право на пільги, передбачені цим Законом.

Зокрема, відповідно до ст.6 цього Закону вона має право на отримання щомісячної доплати до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком. Не дивлячись на це, відповідач цю надбавку виплачує їй в розмірі 10% замість встановлених законом 30%, а тому вважає дії відповідача протиправними, такими,що порушують її права, а тому просить задовольнити позов.

Ухвалою суду від 26.08.2011 року позивачці відмовлено в поновленні строку для звернення до суду з 01.01.2011 року до 22.02.2011 року.

Відповідач свого представника до суду не направив, про час розгляду справи сповіщався належним чином. Про причину неявки суд до відома не поставив, а тому відповідно до ч.4 ст.128 КАС України суд вважає за можливе розглядати справу в його відсутності.

Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог позивачки, виходячи з наступного.

Встановлено, що позивачка перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України Солом»янського р-ну м. Києва і отримує пенсію за віком.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" дитиною війни є особа, яка є громадянином України та якій на час закінчення (2 вересня 1945 року) Другої світової війни було менше 18 років.

Позивачка народилася 05.09.1943 року, тобто станом на день закінчення війни не мала 18 років.

Таким чином, позивачка є дитиною війни в розумінні Закону України "Про соціальний захист дітей війни", а тому на неї розповсюджуються всі пільги та соціальні гарантії, передбачені Законом України "Про соціальний захист дітей війни", в тому числі й право на підвищення пенсії на 30% мінімальної пенсії за віком, як передбачено ст. 6 цього Закону.

Встановлено і не заперечується відповідачем в листі на ім.»я позивачки, що доплата до пенсії їй, як дитині війни, виплачується з січня 2008 року в розмірі 10% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з питань захисту прав людини.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Таким чином, щомісячна доплата до пенсії для дітей війни є формою соціального забезпечення громадян, які, відповідно до спеціального закону, є дітьми війни. Тобто, фактично ця щомісячна надбавка є формою реалізації конституційного права громадян, які є дітьми війни, на соціальний захист.

Судом встановлено і підтверджується листом відповідача на адресу позивачки, доплата до пенсії позиваці виплачується в розмірі 10% від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік»та постанови КМУ №530 від 28.05.2008 року, якими були внесені зміни до ст.6 Закону "Про соціальний захист дітей війни" щодо розміру цієї доплати.

Обгрунтовуючи правомірність нарахування позивачці доплати до пенсії в такому розмірі, відповідач в листі на її ім.»я посилається на те, що даний розмір встановлено КМУ України і після рішення Конституційного Суду України щодо її неконституційності нових джерел фінансування на ці види доплат встановлено не було.

Законом «Про Державний бюджет України»також не передбачено додаткових витрат на виплату соціальної допомоги особам, яким встановлено статус дитини війни, а самостійно діяти в цьому питанні та самостійно визначати суми до виплати органи Пенсійного фонду не мають права.

Суд не може прийняти таку позицію відповідача до уваги, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" фінансове забезпечення державних соціальних гарантій здійснюється за рахунок Державного бюджету України.

Виходячи з цього, посилання відповідача в своєму листі на приведені в ньому нормативні акти в обґрунтування своєї позиції з цього питання є безпідставними, т.я. реалізація особою, в т.ч. позивачкою, свого права на отримання допомоги не може бути поставлено у залежність від бюджетних асигнувань, відсутність яких не може бути підставою для порушення прав громадян на соціальний захист, в тому числі й на отримання надбавки до пенсії, яка прямо передбачена законом.

При вирішенні даного спору суд також враховує наступне.

З 01.01.2008 року була прийнята нова редакція Закону України»Про соціальний захист дітей війни», згідно з якою дітям війни до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується до пенсії, виплачується у підвищеному розмірі надбавки, встановленої для учасників війни.

З 01.01.2008 року виплата складає 10% прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб.

Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року №10-рп/2008 визнано неконституційним п.41 р.П Закону України від 28.12.2007 року «Про Державний Бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», яким були внесені зміни до ст.6 Закону.

У п.п. 4, 5 рішення Конституційного Суду України від 09.07.2007 року № 6-рп/2007 визначено, що вимоги щодо змісту закону про Державний бюджет України містяться в ч.2 ст. 95 Конституції України, положення якої конкретизовано у ст. 38 Бюджетного кодексу України.

Встановлений ч.2 ст. 95 Конституції України, ч. 2 ст. 38 Кодексу перелік правовідносин, які регулюються законом про Державний бюджет України, є вичерпним.

Як визначено ст.48 Конституції України, при прийнятті закону про Державний бюджет України мають бути дотримані принципи соціальної, правової держави, верховенства права, забезпечена соціальна стабільність, а також збережені пільги, компенсації і гарантії, заробітна плата та пенсії для забезпечення права кожного на достатній життєвий рівень.

Оскільки предмет закону про Державний бюджет України чітко визначений у Конституції України, Кодексі адміністративного судочинства України, то цей закон не може скасовувати чи змінювати обсяг прав і обовязків, пільг, компенсацій і гарантій, передбачених іншими законами України.

Після прийняття Конституційним Судом України рішення №1-29/2007 від 09.07.2007 року знову почали діяти положення ст.6 України «Про соціальний захист дітей війни», а тому вимоги позивачки суд вважає обґрунтованими.

Встановлено також, що 14.06.2011 року Верховною Радою України прийнято Закон України "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2011 рік", який набрав чинності 19.06.2011 року.

П.7 ч.1 зазначеного Закону Прикінцеві положення Закону України "Про Державний бюджет України на 2011 рік" доповнено п.4, яким встановлено, що у 2011 році норми і положення ст.ст. 39, 50, 51, 52, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", ст.ст.14, 22, 37 та ч.3 ст. 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік.

Даний закон не визнано неконституційним, а тому підлягає застосуванню при вирішенні спору, як прийнятого пізніше.

На виконання даного закону Кабінетом Міністрів України прийнята постанова № 745 від 06.07.2011 року «Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету», яка набула чинності 23.07.2011 року.

Відповідно до ст.6 даної постанови дітям війни/ крім тих, на яких поширюється дія Законів України» Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»та «Про жертви нацистських переслідувань»/ до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, підвищення проводиться в розмірі 49,8 гривні.

З огляду на це, до набрання чинності даною постановою КМУ, прийнятої на виконання вимог п.4 Прикінцевих положень Закону України "Про Державний бюджет України на 2011 рік", вимоги позивачки підлягають задоволенню в розмірі, встановленому ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни».

Т.я. станом на даний час ця доплата виплачується позивачці в розмірі, визначеному постановою КМУ №745 від 06.07.2011 року, підстави для задоволення її вимог після 23.07.2011 року відсутні.

Відповідно до ст.ст.2,6 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади при здійсненні ними владних управлінських функцій.

Виходячи з даної норми закону, а також відсутність підстав вважати про можливі порушення прав позивачки з боку відповідача в майбутньому, підстави для задоволення вимог позивачки в частині зобов»язання відповідача нараховувати та виплачувати їй додаткову пенсію на майбутній час, відсутні.

Відповідно до ст.90 КАС України витрати, пов»язані з оплатою допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, які надають правову допомогу за договором, несуть сторони.

Позивачка просить стягнути на її користь 100гр.за надання правової допомоги.

Виходячи з того, що договір про надання позивачці правової допомоги не укладався, будь-які дані про те, що ТОВ»Центр соціального захисту і допомоги пенсіонерам», який згідно за Актом від 22.08.2011 року надав позивачці інформаційно-консультаційні послуги, має право на надання правової допомоги і консультаційні послуги надавалися позивачці саме фахівцем у галузі права, відсутні, суд не вбачає підстав для стягнення сплачених нею коштів з Державного бюджету України.

Керуючись ст.6 Закону України»Про соціальний захист дітей війни», Законом України "Про Державний бюджет України на 2011 рік", постановою КМУ №745 від 06.07.2011 року«Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету», ст.ст. 69-71, 99, 159- 163 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Позов задовольнити частково.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Солом»янському р-ні м. Києва нарахувати та виплатити ОСОБА_2 надбавку до пенсії, передбачену ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, з 21.01.2011 року до 22.07.2011 року за вирахуванням виплат, здійснених на протязі цього періоду часу.

В решті позову відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 3гр.40коп.судового збору.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного адміністративного суду через районний суд.

Суддя