Справа № 2а/0570/19006/2011
Суддя: Шишов О.О.
Дата ухвалення: 2012-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Наумова К.Г.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2012 року справа №2а/0570/19006/2011 приміщення суду за адресою:83017, м. Донецьк, бул. Шевченка, 26

розглянувши в письмовому провадженні апеляційні скарги Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м.Маріуполя Донецької області, відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійного захворювання України в м.Маріуполі Донецької області на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 22 листопада 2011 р. у справі № 2а/0570/19006/2011 (головуючий І інстанції Наумова К.Г.) за позовом Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м.Маріуполя Донецької області до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійного захворювання України в м. Маріуполі Донецької області про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою Донецького окружного адміністративного суду позовні вимоги Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м.Маріуполя до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійного захворювання України у м. Маріуполі про стягнення витрат за період з 01.07.2011р. по 30.09.2011р. у сумі 6219 грн. 18 коп. задоволено частково. Стягнуто з Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійного захворювання України у м.Маріуполі на користь Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м.Маріуполя основний розмір пенсій та поштовий збір на її доставку в сумі 1380 грн 78 коп. У задоволенні позовних вимог щодо відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійного захворювання України у м.Маріуполі суми державної адресної допомоги в розмірі 4838 грн 40 коп відмовлено.

З постановою суду першої інстанції не погодилося відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійного захворювання України в м.Маріуполі Донецької області та звернулося з апеляційною скаргою у якій вказало що суд першої інстанції неправомірно задовольнив позовні вимоги про стягнення основного розміру пенсії та витрати на доставку. Просили відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Всі особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому відповідно до п.2 ч.1 ст.197 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами проводилися звірки особових справ пенсіонерів, які мають право на отримання пенсії у зв'язку з нещасним випадком н виробництві або професійним захворюванням за липень 2011р., серпень 2011р., вересень 2011р., за наслідками яких складено акти щомісячної звірки за підписами обох сторін.

Відповідачем також складалися Списки осіб, яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, не прийнятих до заліку за вказані періоди.

З акту звірки та списку за липень 2011 р. вбачається, що Відповідачем не прийнято до заліку суми витрат по ОСОБА_2К у розмірі - 770 грн 04 коп, з яких: сума основного розміру пенсії складає 150 грн, сума щомісячної державної адресної допомоги -614грн., сума витрат на виплату та доставку пенсій - 6 грн 04 коп; по ОСОБА_3 - 764 грн, з яких: сума основного розміру пенсії складає 150 грн, сума щомісячної державної адресної допомоги - 614 грн., сума витрат на виплату та доставку пенсій -0 грн; по ОСОБА_4 539 грн. 02 коп., з яких: сума основного розміру пенсії складає 150 грн, сума щомісячної державної адресної допомоги - 384 грн 80 коп, сума витрат на виплату та доставку пенсій - 4 грн. 22 коп.

З актів звірки та списків за серпень 2011р., вересень 2011р. вбачається, що Відповідачем не прийняті до заліку аналогічні суми витрат по ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на виплату та доставку пенсій, виплату щомісячної державної адресної допомоги та суми витрат на виплату та доставку пенсій.

Як вбачається з розрахунку ціни позову, з 01.07.2011р. по 30.09.2011р. гр. ОСОБА_3, гр. ОСОБА_2 та гр. ОСОБА_4 виплачувалися наступні суми коштів: сума основної пенсії в розмірі 1350 грн., сума поштового збору на доставку пенсії - 30 грн. 78 коп., сума щомісячної державної адресної допомоги - 4838 грн. 40 коп. Отже, загальна сума витрат по особових справах вищезазначених осіб складає 6219 грн. 18 коп.

З матеріалів справи також вбачається, що громадянами ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2 було отримано каліцтво 25.02.88р., 19.09.78р., 18.06.76р. відповідно, у зв'язку з чим їм виплачувались пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві.

Нещасний випадок із гр.ОСОБА_3 стався на виробництві 25 лютого 1988 року на Томаринському целюлозно-паперовому заводі, м.Томари, Сахалінська область, СРСР, що пїдтверджується актом форми Н-l N 3 від 25 лютого 1988 року про нещасний випадок на виробництві.

Нещасний випадок з гр.ОСОБА_4 стався на виробництві 19 вересня 1978 року у Будівельному управлінні, селища Нижнєянськ, ЯАРСР, що підтверджується актом форми H-l N 2 про нещасний випадок на виробництві від 19 вересня 1977 року.

Нещасний випадок з гр.ОСОБА_2 стався на виробництві 17 червня 1976 року на Дзержинському пасажирському автопідприємстві, РСФСР, що підтверджується актом форми Н-1 про нещасний випадок на виробництві від 18 червня 1976 року.

Статтею 1 і Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страxування передбачено, що загальнообов'язкове державне соціальне страхування - це система прав, обов'язків і гарантій, яка передбачає надання соціального захисту що включає матеріальне забезпечення громадян у разі хвороби, повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у cтарості та в інших випадках, передбачених законом, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати страхових внесків власником або уповноваженим ним opгaнoм (далі роботодавець), громадянами, а також бюджетних та інших джерел, передбачених законом.

Одним з видів загальнообов'язкового державного соціального страхування відповідно до ст. 4 основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування є страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності.

Згідно п. 1 Положення про Пенсійний Фонд України, затвердженого Указом Президента України від 6 квітня 2011 року N 384/2011 (далі за текстом - Положення N 384/2011) Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Віце-прем'єр- міністра України - Міністра соціальної політики У країни. Пенсійний фонд України входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики з питань пенсійного забезпечення та збору, ведення обліку надходжень від сплати єдиного внеску на зaгальнообовязкове державне соціальне страхування. і І . І

Пункт 8 Положення N 384/2011 визначає, що Пенсійний фонд України під час виконання покладених на нього завдань взаємодіє в установленому порядку з іншими органами виконавчої влади, допоміжними органами і службами, утвореними Президентом України, органами місцевого самоврядування, відповідними opганами іноземних держав, міжнародних організацій, підприємствами, установами, організаціями, а також всеукраїнськими об'єднаннями профспілок, всеукраїнськими об'єднаннями роботодавців.

Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України "Про загальнообов'язкове, державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" (далі за текстом - Закон України) страхування від нещасного випадку здійснює Фонд соціального страхування від нещасних випадків некомерційна самоврядна організація, що діє на підставі статуту, який затверджується її управлінням.

Частина 1, 2 ст.18 Закону України встановлює, що виконавча дирекція Фонду соціального страхування від нещасних випадків є постійно діючим виконавчим органом правління Фонду. Виконавча дирекція є підзвітною правлінню Фонду, проводить свою діяльність від імені Фонду у межах та в порядку, що визначаються його статутом і Положенням про виконавчу дирекцію Фонду соціального страхування від нещасних випадків, організовує та забезпечує виконання рішень правління Фонду.

Пунктом 5 ст.24 Закону України зобовязано Фонд соціального страхування від нещасних випадків співпрацювати з фондами з інших видів соціального страхування у фінансуванні заходів, пов'язаних з матеріальним забезпеченням та наданням соціальних послуг застрахованим, у кожному конкретному випадку спільно приймаючи рішення щодо того, хто з них братиме участь у фінансуванні цих заходів.

Частина 1 ст.25 Закону України встановлює, що усі види страхових виплат і соціальних послуг застрахованим та особам, які перебувають на їх утриманні, а також усі види профілактичних заходів, передбачених статтями 21 та 22 цього Закону, провадяться Фондом соціального страхування від нещасних випадків за рахунок коштів цього Фонду.

На виконання вказаного закону був прийнятий Порядок № 5-4/4, яким визначений механізм відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, які призначені особам, що застраховані згідно із Законом України (крім осіб, зазначених у пункті 2 статті 8 цього Закону), у тому числі добровільно застраховані, та потерпілим особам, право яких на отримання відшкодування шкоди раніше було встановлено згідно із законодавством СРСР або законодавством України про відшкодування шкоди, заподіяної працівникам внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання, пов'язаних з виконанням ними трудових обов'язків.

Пункт 4 Порядка № 5-4/4 визначає, що відшкодуванню підлягають суми, які виплачуються відповідно до Законів України Про пенсійне забезпечення, Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності та інших нормативно-правових актів, а саме:

- сума основного розміру пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання;

- щомісячна цільова грошова допомога на прожиття, якщо така надавалася пенсіонеру, який одержував вищезазначену пенсію;

- допомога на поховання сім'ї померлого або особі, яка здійснила поховання особи, яка отримувала вищезазначену пенсію;

- сума витрат Пенсійного фонду з виплати і доставки вищезазначених пенсій.

Відповідно до ст. 21 Закону України у разі настання страхового випадку Фонд соціального страхування від нещасних випадків зобов'язаний у встановленому законодавством порядку своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я або в разі його смерті, виплачуючи йому або особам, які перебували на його утриманні, в тому числі пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.

Відповідно до ч. 4 ст. 26 Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, якщо після призначення застрахованій особі матеріальної допомоги чи надання соціальних послуг між страховиками виник спір щодо понесених витрат, виплата здійснюється страховиком, до якого звернулася застрахована особа. При цьому неналежний страховик має право звернутися до належного страховика щодо відшкодування понесених ним витрат.

За правилами ч. 2 ст. 2 Закону України особи, право яких на отримання відшкодування шкоди раніше було встановлено згідно із законодавством СРСР або законодавством України про відшкодування шкоди, заподіяної працівникам внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання, пов'язаних з виконанням ними трудових обов'язків, мають право на забезпечення по страхуванню від нещасного випадку відповідно до цього Закону.

Крім того, статтею 11 Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року встановлено, що пенсійне забезпечення громадян держав учасниць даної Угоди та членів їх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають.

З наведеного вбачається, що обовязок Фонда соціального страхування від нещасних випадків відшкодувати потерпілим на виробництві та членам їх сімей матеріальну і моральну (немайнову) шкоду, заподіяну ушкодженням здоровя, не залежить від того, чи сплачували Фонду соціального страхування від нещасних випадків страхові платежі підприємства, що ліквідувалися, та на яких було ушкоджено здоровя потерпілого.

Отже, виплата пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання здійснюється незалежно від того, в якій з держав колишнього СРСР отримано каліцтво.

Таким чином, органи Пенсійного фонду України мають право на відшкодування витрат на виплату основного розміру пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві та суму витрат Пенсійного фонду з виплати і доставки вищезазначених пенсій.

З огляду на зазначене, позовні вимоги Позивача про стягнення з Відповідача основного розміру пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання по гр. ОСОБА_3, гр. ОСОБА_2, гр. ОСОБА_4 у сумі 1350 грн 00 коп та поштового збору на доставку цих пенсій у сумі 30 грн 78 коп підлягають задоволенню.

Пунктом 1 Постанови Кабінета Міністрів Деякі питання пенсійного забезпечення громадян від 26.03.2008 р. № 265 (далі за текстом Постанова № 265) встановлено, що у разі, коли щомісячний розмір пенсійних виплат (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, сум індексації та інших доплат до пенсій, встановлених законодавством, крім пенсій за особливі заслуги перед Україною та щомісячної доплати до пенсії у зв'язку з втратою годувальника членам сімей шахтарів, смерть яких настала внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання) не досягає в осіб, яким призначено пенсію у зв'язку з втратою годувальника, на одного непрацездатного члена сім'ї 100 відсотків, на двох - 120 відсотків, на трьох і більше - 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого законом для осіб, які втратили працездатність, таким особам надається щомісячна державна адресна допомога до пенсії у сумі, що не вистачає до зазначених розмірів.

Аналіз наведеної норми дає підстави вважати, що адресна допомога як окремий вид соціальної допомоги не входить до складу розміру пенсії по інвалідності та пенсії у звязку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.

Крім того, відповідно до п. 4 Порядка № 5-4/4 зазначена допомога не передбачена у переліку соціальних послуг та виплат, які здійснюються та відшкодовуються Фондом соціального страхування від нещасних випадків.

Пунктом 4 Постанови № 265 встановлено, що виплата щомісячної державної адресної допомоги здійснюється за рахунок коштів, з яких виплачується пенсія або державна соціальна допомога.

Як зазначалось, страхування від нещасного випадку є самостійним видом загальнообовязкового державного соціального страхування, за допомогою якого здійснюється соціальний захист, охорона життя та здоров'я громадян у процесі їх трудової діяльності.

Одним із основних принципів страхування від нещасного випадку є цільове використання коштів. Відповідно до ст. 46 Закону України кошти на здійснення страхування від нещасного випадку не формуються за рахунок Державного бюджету України, не включаються до його складу та використовуються виключно за їх прямим призначенням.

Такої ж думки дотримується Верховний суд України у постанові від 20.06.2011р. (по справі за позовом УПФУ в Сумському районі Сумської області), в якій зазначено, що зважаючи на особливості фінансування страхування від нещасного випадку, виключно цільове використання цих коштів та враховуючи те, що адресна допомога як окремий вид соціальної допомоги не входить до складу розміру пенсії по інвалідності та пенсії у звязку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання Фонд соціального страхування від нещасних випадків не може нести витрати на виплату державної адресної допомоги.

Частиною 1 ст. 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

При таких обставинах колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, який вказав, що позовні вимоги Позивача в частині стягнення суми державної адресної допомоги з громадян держав учасників СНД та членів їх сімей, які отримали каліцтво в країнах СНД і переїхали на постійне проживання в Україну за особовими справами гр. ОСОБА_3, гр. ОСОБА_4, гр. ОСОБА_2 за період з липня 2011 року по вересень 2011 року в розмірі 4838 грн 40 коп задоволенню не підлягають.

Статтею 200 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому при таких обставинах апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення а постанову суду без змін.

Керуючись статтями 24, 160, 167, 184, 195, 196, 197, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м.Маріуполя Донецької області, відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійного захворювання України в м.Маріуполі Донецької області на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 22 листопада 2011 р. у справі № 2а/0570/19006/2011 залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 22 листопада 2011 р. у справі № 2а/0570/19006/2011 залишити без змін.

Рішення набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання рішенням законної сили.

Головуючий О.О.Шишов

Судді І.В.Сіваченко

ОСОБА_5