Справа № 344/6730/15-а
Суддя: Польська М. В.
Дата ухвалення: 2015-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 344/6730/15-а
Провадження № 2-а/344/319/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2015 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Польської М.В.,

секретаря Дзюбак Х.Б.,

з участю представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2, представника третьої особи ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду справу за адміністративним позовом ДП «Автоколона 2222» ВАТ «Івано-Франківськавтотранс» до виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, третя особа Департамент житлово-комунального господарства виконкому Івано-Франківської міськради про визнання протиправною бездіяльність виконкому Івано-Франківської міськради, стягнення завданої шкоди за період з 28.12.2014 року по 28.09.2015 року в сумі 1394697,20 грн., визнання нечинним та скасувати п.4,5,6 рішення від 28.04.2015р. №213, зобовязання приведення рішень відповідача до рішення від 28.04.2015р. №213, стягнення судових витрат, -

В С Т А Н О В И В:

ДП «Автоколона 2222» ВАТ «Івано-Франківськавтотранс» звернулося до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з адміністративним позовом до виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про визнання протиправною бездіяльність виконкому Івано-Франківської міськради щодо несвоєчасного розгляду листів від 17.12.2014р., 10.01.2015р., 23.03.2015р. про коригування тарифів, стягнення 784971.16 грн. завданої шкоди, визнання нечинним та скасувати п.4,5,6 рішення від 28.04.2015р. №213, зобовязання приведення рішень відповідача до рішення від 28.04.2015р. №213, стягнення судових витрат.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 09.07.2015 року було залучено до участі в справі в якості третьої особи Департамент житлово-комунального господарства виконкому Івано-Франківської міськради.

У позовній заяві зазначено, що позивача визнано виконавцем послуг у межах двох районів (території колишнього ЖЕО №5 та №2) та укладено договір на надання послуг з вивезення побутових відходів №72/12 від 23.12.2012р. та №82-1/13 від 19.04.2013р. До повноважень відповідача належить встановлення тарифів на комунальні послуги за ст..28 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст..7, 31, 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Порядку формування тарифів на послуги з вивезення побутових відходів, затвердженого постановою КМУ №1010 від 26.07.2006р. Рішенням відповідача від 19.04.2012р. №251 та 10.07.2013р. №353, зі змінами від 09.04.2014р. №181 було затверджено тарифи на послуги позивачу. Однак, з часу затвердження тарифів суттєво зросли ціни індивідуальних складових витрат, а саме збільшення прямих витрат на оплату праці, матеріальних витрат внаслідок підвищення цін на паливо, матеріали, зап.частини, внаслідок нараховані споживачам кошти не покривають економічно обґрунтовані витрати позивача, що є збитковим. А тому, позивач звертався до відповідача листами від 04.09.2014р., 17.12.2014р., 10.01.2015р., 23.03.2015р. про коригування тарифів, на вимогу яких відповідач протягом встановленого 10-денного строку рішення не приймав. Тільки 28.04.2015р. виконком прийняв рішення №213, однак п.4 передбачив, що дане рішення не поширюється на територію колишнього ЖЕО №2. Така бездіяльність спричинила збитки позивачу починаючи з 28.12.2014р. в сумі 697 435.87грн. по послугах для населення та 87 535.29грн. за послуги бюджетним установам і іншим споживачам, що разом становить 784 971.16грн. Окрім того п.4,5,6 рішення відповідача №213 від 28.04.2015р. містять умови які є протиправними.

Заявою від 08.07.2015р. позивач збільшив позовні вимоги в частині суми та періоду завданої шкоди на 341 370.74грн. додатково.

Заявою від 29.09.2015р. позивач змінив позовні вимоги, а саме збільшив їх в частині суми та періоду завданої шкоди по різних споживачах послуг на загальну суму 1 394 697.2 грн..

В судовому засіданні представник позивача вимоги поданої позовної заяви підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити з підстав, зазначених в позові із заявами, і наданих пояснень в судових засіданнях.

Представник виконкому Івано-Франківської міської ради позов не визнав, вважає позовні вимоги не доведеними та такими, що до задоволення не підлягають.

Представник Департаменту житлово-комунального господарства виконкому Івано-Франківської міськради вважає позов необґрунтованим, безпідставним з підстав зазначених в запереченні.

Заслухавши пояснення представників сторін, третьої особи, дослідивши докази, які надані до матеріалів справи, зясувавши таким чином фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що адміністративний позов не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що ДП «Автоколона 2222» ВАТ «Івано-Франківськавтотранс» визнано за конкурсним відбором виконавцем послуг у межах двох районів (території колишнього ЖЕО №5 та №2) та укладено між ДП «Автоколона 2222» ВАТ «Івано-Франківськавтотранс», як виконавцем, та Департаментом житлово-комунального господарства виконкому Івано-Франківської міськради, як замовником, договір на надання послуг з вивезення побутових відходів №72/12 від 23.03.2012р. (на території ЖЕО №5) терміном дії з 04.04.2012р. до 04.04.2017р. (а.с.11-13) та договір на надання послуг з вивезення побутових відходів №82-1/13 від 19.04.2013р. (на території ЖЕО №2) терміном дії з 19.04.2013р. до 18.04.2018р.(а.с.14-16).

Умовами договорів передбачено, що замовник зобовязується розглянути у встановленому порядку питання щодо встановлення чи коригування тарифів на послуги з вивезення побутових відходів відповідно до розрахунків, поданих виконавцем (п.2.2.2), виконавець має право подавати замовнику розрахунки економічно обґрунтованих витрат (п.2.3.1).

Договором №72/12 що регулює надання послуг на території ЖЕО №5 передбачено окрім вищевказаного право виконавця здійснювати збір коштів за надані послуги за тарифами затвердженими замовником у встановленому порядку (п.2.4.12), однак в договорі №82-1/13 що регулює надання послуг на території ЖЕО №2, в п.2.4.12 сторони домовилися, що право виконавця здійснювати збір коштів за надані послуги за тарифами, вказаними в конкурсній пропозиції, затвердженими у встановленому порядку. Як пояснив представник відповідача та третьої особи саме за найнижчою пропозицією (ціни по послугах) на конкурсі і був визначений позивач по ЖЕО №2 (а.с.70,70зв.), а тому і було закладено така домовленість у договорі про тарифи за конкурсною пропозицією, що прийнято було позивачем, так як договір укладено і підписано з даним пунктом і не оскаржувалось.

Рішенням відповідача від 19.04.2012р. №251 було затверджено для позивача тарифи на послуги для населення по ЖЕО №5 5.85грн. (а.с.22-24), від 10.07.2013р. №353 було затверджено для позивача тарифи на послуги для населення по ЖЕО №2 5.30грн. (а.с.25-27), а рішенням від 09.04.2014р. №181 внесено зміни до тарифів для бюджетних споживачів і інших (збільшення тарифів на послуги позивача) (а.с.28-29).

Однак, як пояснив представник позивача, з часу затвердження тарифів суттєво зросли ціни індивідуальних складових витрат, а саме збільшення прямих витрат на оплату праці, матеріальних витрат внаслідок підвищення цін на паливо,матеріали,зап.частини, внаслідок нараховані споживачам кошти не покривають економічно обґрунтовані витрати позивача, що є збитковим. А тому, позивач звертався до відповідача листами від 04.09.2014р., 17.12.2014р., 10.01.2015р., 23.03.2015р. про коригування тарифів, на вимогу яких відповідач протягом встановленого 10-денного строку рішення не приймав (а.с.17-21). Вважає, що слід визнати протиправною бездіяльність виконкому Івано-Франківської міськради щодо несвоєчасного розгляду листів від 17.12.2014р., 10.01.2015р., 23.03.2015р. про коригування тарифів.

Судом встановлено, що дійсно позивач звертався з вищевказаними листами до відповідача та третьої особи, яка готує проекти рішення виконкому, однак бездіяльність щодо розгляду клопотань не встановлена судом, виходячи з такого.

До повноважень відповідача належить встановлення тарифів на комунальні послуги за ст..28 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст..7, 31, 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Порядку формування тарифів на послуги з вивезення побутових відходів, затвердженого постановою КМУ №1010 від 26.07.2006р.

Так, згідно ст..28 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать: власні (самоврядні) повноваження в т.ч. встановлення в порядку і межах, визначених законодавством, тарифів на побутові, комунальні (крім тарифів на теплову енергію, централізоване водопостачання та водовідведення, перероблення та захоронення побутових відходів, послуги з централізованого опалення, послуги з централізованого постачання холодної води, послуги з централізованого постачання гарячої води, послуги з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), які встановлюються національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг), транспортні та інші послуги. Ця ж норма передбачена і ст..7 Закону україни «Про житлово-комунальні послуги».

Дійсно за вимогами п.10 ст..31 Закону україни «Про житлово-комунальні послуги» орган, уповноважений здійснювати встановлення цін/тарифів, зобов'язаний прийняти рішення про коригування тарифу не пізніше ніж через 10 днів з дня отримання відповідного подання.

Гарантоване державою місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи.

Статтею 53 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлено, що засідання виконавчого комітету скликаються відповідно сільським, селищним, міським головою (головою районної у місті ради), а в разі його відсутності чи неможливості здійснення ним цієї функції - заступником сільського, селищного, міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради (районної у місті ради - заступником голови ради) в міру необхідності, але не рідше одного разу на місяць, і є правомочними, якщо в них бере участь більше половини від загального складу виконавчого комітету.

Всі клопотання позивача виносилися на засідання виконавчого комітету, це не заперечується сторонами та підтверджується матеріалами справи, так 15.09.2014р. надано відповідь про внесення на засідання виконкому в жовтні питання по лоту №5 (а.с.77), 05.01.2015р. (а.с.75), 10.02.2015р. (а.с.73зв.), та від 19.03.2015р. про те, що проект рішення при голосуванні не набрав достатньої кількості голосів. Оскільки виконавчий комітет і його засідання це колегіальне прийняття рішення, то як наслідок набрання необхідної кількості голосів членів ЦВК, відсутня бездіяльність виконкому по розгляду питань позивача. Окрім того, як зясовано судом клопотання стосувалися про перегляд тарифу, тобто встановлення, а тільки клопотання від 23.03.2015р. стосується коригування тарифів, при чому встановлення та коригування проводиться за різними порядками їх затвердження (як регуляторний і не регуляторний акт).

Відповідно до вимог частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Житлово-комунальні послуги це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил; комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством (ст..1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). А за ст.. 14 цього ж закону, залежно від порядку затвердження цін/тарифів на житлово-комунальні послуги вони поділяються на три групи, в т.ч. друга група - житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які затверджують органи місцевого самоврядування для надання на відповідній території.

Виконавець має право за ст..21 вищезгаданого закону: розробляти і подавати на затвердження розрахунки щодо рівня цін/тарифів на житлово-комунальні послуги першої і другої групи в порядку, встановленому законодавством.

Державне регулювання цін/тарифів базується на таких основних принципах: нормативного регулювання надання житлово-комунальних послуг споживачам за цінами/тарифами, затвердженими в установленому законом порядку; відповідності рівня цін/тарифів розміру економічно обґрунтованих витрат на їх виробництво; відкритості, доступності та прозорості структури цін/тарифів для споживачів та суспільства; відповідності оплати житлово-комунальних послуг їх наявності, кількості та якості; відповідальності виконавців/виробників за недотримання вимог стандартів, нормативів, норм, порядків та правил; гарантії соціального захисту населення при оплаті за житлово-комунальні послуги та випередження зростання доходів населення над зростанням цін/тарифів на житлово-комунальні послуги (ст..30 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Як слідує зі ст..31 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» порядок формування тарифів на кожний вид житлово-комунальних послуг другої групи (пункт 2 частини першої статті 14 цього Закону) визначає Кабінет Міністрів України.

Окрім того, пунктом 10 даної статті 31, який саме регулює відносини щодо коригування а не затвердження тарифів, зазначено, що у разі зміни протягом строку дії цін/тарифів обсягу окремих складових економічно обґрунтованих витрат з причин, які не залежать від виконавця/виробника, зокрема, збільшення або зменшення податків і зборів, мінімальної заробітної плати, орендної плати та амортизаційних відрахувань, підвищення або зниження цін на паливно-енергетичні та інші матеріальні ресурси, виконавці/виробники проводять коригування встановлених цін/тарифів на житлово-комунальні послуги і подають на затвердження до органу, уповноваженого здійснювати встановлення таких цін/тарифів. При цьому перерахунок цін/тарифів може проводитися шляхом коригування лише тих складових структури цін/тарифів, за якими відбулися цінові зміни в бік збільшення або зменшення. При коригуванні додатково враховується компенсація втрат (або вилучення необґрунтовано отриманих прибутків) від застосування не скоригованої на зміну вартості окремих витрат ціни/тарифу в період до встановлення скоригованих цін/тарифів. Орган, уповноважений здійснювати встановлення цін/тарифів, зобов'язаний прийняти рішення про коригування тарифу не пізніше ніж через 10 днів з дня отримання відповідного подання.

Частину десяту статті 31, яка саме регулює відносини щодо коригування, а не затвердження тарифів, було доповнено абзацом третім, згідно із Законом України від 16.07.2015 р. N 626-VIII (чинна з 01.08.2015р.) тобто на час звернення позивача до відповідача і третьої особи така норма була відсутня, а саме, що порядок відшкодування втрат підприємств, що виникають протягом періоду розгляду розрахунків тарифів, встановлення та їх оприлюднення органом, уповноваженим встановлювати тарифи, визначається порядком формування тарифів. Змінами щодо цього в Порядок не внесені. Всі попередні пункти статті 31 (до п.10, а саме 1-9) щодо відшкодування витрат встановлені щодо відносин які стосуються встановлення, а не коригування тарифів.

Згідно Порядку формування тарифів на послуги з вивезення побутових відходів, затвердженого постановою КМУ №1010 від 26.07.2006р. р.II. формування тарифів на послуги підприємством здійснюється відповідно до річних планів надання послуг і економічно обґрунтованих планованих витрат, визначених на підставі державних і галузевих нормативів (норм) витрат ресурсів, техніко-економічних розрахунків та кошторисів, ставок податків і зборів (обов'язкових платежів) та цін у планованому періоді, встановлених на підставі прогнозних індексів цін підприємства. Однак, в даних правовідносинах, як вже зазначалося вище, спір стосується коригування тарифів і бездіяльність виконкому щодо прийняття рішення, і не стосується самого розміру скоригованого тарифу, що наголошував і представник позивача.

Пункт 37 Порядку передбачено, що коригування тарифів протягом установленого строку їх дії здійснюється шляхом коригування індивідуальних складових витрат, за якими відбулися цінові зміни у бік збільшення або зменшення, що сприятиме забезпеченню економічної обґрунтованості та прозорості запровадження зазначеного механізму. П.38-40 встановлює формулу за якою розраховується індекс зміни цін індивідуальної складової витрат (за якими відбулися зміни), груповий індекс зміни кожного елемента собівартості визначається за формулою та коригування статей витрат, що включаються до повної планованої собівартості послуг, здійснюється за формулою.

За правилами цього Порядку щодо коригування тарифів, коригуванню підлягають лише складові витрат, за якими відбулися цінові зміни у бік збільшення (зменшення), що сприятиме забезпеченню економічної обґрунтованості та прозорості запровадження механізму коригування тарифів на послуги.

28.04.2015р. виконком прийняв рішення №213 про коригування тарифів на послуги з вивезення побутових відходів, що надаються ДП «Автоколона 2222» (а.с.30-32), яким скориговано тариф для населення по ЖЕО №5, та тарифи для бюджетних і інших споживачів.

Однак п.4 цього рішення, який оскаржується позивачем, відповідач передбачив, що дане рішення не поширюється на територію колишнього ЖЕО №2. Пунктом 5 передбачено, що дане рішення набирає чинності з моменту підписання ДП «Автоколона 2222» додаткової угоди до договору про надання послуг з вивезення побутових відходів, а п.6 передбачено про внесення в цю додаткову угоду істотних умов, для ДП «Автоколона 2222», які мають термін виконання впродовж 1.5 місяця від дня підписання додаткової угоди.

Оскаржуючи п.4,5,6 рішення №213 від 28.04.2015р. виконавчого комітету позивач зазначає, що даними пунктами грубо порушено ч.2 ст.19 Конституції України і вони є надуманими.

Однак, з такими доводами суд не погоджується, виходячи з такого.

Згідно із Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів міських рад також належить управління об'єктами житлово-комунального господарства, побутового, торговельного обслуговування, транспорту і зв'язку, що перебувають у комунальній власності відповідних територіальних громад, забезпечення їх належного утримання та ефективної експлуатації, необхідного рівня та якості послуг населенню; вирішення питань збирання, транспортування, утилізації та знешкодження побутових відходів, знешкодження та захоронення трупів тварин.

Таким чином, органи місцевого самоврядування наділені повноваженнями у сфері житлово-комунального господарства, в галузі бюджету, фінансів та цін, тому в силу цих норм Закону уповноважені приймати рішення, пов'язані із забезпеченням на відповідній території населення житлово-комунальними послугами належного рівня та якості, дотримання санітарно-гігієнічного та екологічного стану міста.

При цьому, як встановлено судом жодних вкладень при наданні послуг з вивезення побутових відходів, а саме встановлення чи заміна контейнерів для великогабаритних відходів (гілля тощо) позивачем до часу прийняття оскаржуваних пунктів не проводилось, тому орган місцевого самоврядування вправі з метою покращення якості надання таких послуг ставити умови виконавцю: привести усі контейнери та контейнерні майданчики до належних санітарних норм, закупити 10 контейнерів, погасити заборгованість перед КП «Полігон ТПВ» (куди звозяться відходи), тим паче що умовами існуючого між сторонами договору, замовник має право вимагати від виконавця якісного надання послуг, здійснювати контроль за належною організацією обслуговування споживачів, проваджувати роздільний збір побутових відходів. Що стосується доводів позивача про збільшення в т.ч. тарифів за вивезення ТПВ - КП «Полігон ТПВ», і як наслідок завдання йому збитків (частини), то судом встановлено, що дійсно між позивачем та КП «Полігон ТПВ» існують договірні відносини (а.с.64-69), проте зміни до договору не внесені і не підписані зі сторони позивача, а оплата ним проводиться за попередніми тарифами і тільки частково, що отримано з пояснень сторін і ними не спростовано. Окрім того, як пояснив представник третьої особи, при встановленні тарифів (з самого початку) в тариф включено було певні відсотки рентабельності юридичної особи.

Позивач вважає, що бездіяльність відповідача по своєчасному коригуванню тарифів спричинила збитки позивачу починаючи з 28.12.2014р. (10 днів з часу подання клопотання від 17.12.2014р.) в сумі 1 394 697.2 грн.по послугах для населення та за послуги бюджетним установам і іншим споживачам.

Відповідач та третя особа щодо визначення позивачем суми збитків в судовому порядку, звернути увагу на те, що вони є абсолютно не обґрунтованими в складових такого нарахування, а тому спростувати їм кожну складову є неможливим, оскільки такі складові взагалі відсутні. На пропозицію суду щодо призначення експертизи, позивач відмовився.

Що стосується позовної вимоги (п.3.1), то дана вимога є некоректною та не уточненою в частині приведення рішень виконкому до рішення, в редакції зміненій постановою суду по адміністративній справі.

Зважаючи на те, що судом не встановлено факти порушення відповідачем при розгляді звернення позивача в межах регламенту роботи виконкому, то відповідно вимога щодо відшкодування завданої шкоди через бездіяльність не підлягає до задоволення.

Частиною 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

А тому, враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що в задоволенні адміністративного позову, слід відмовити.

На підставі ст.. 12, 152, 173-175 ЗК України, ст..45, 46 Закону України «Про землеустрій», ст..10, 25, 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» керуючись ст. ст. 158- 163, 167 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні адміністративного позову ДП «Автоколона 2222» ВАТ «Івано-Франківськавтотранс» до виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, третя особа Департамент житлово-комунального господарства виконкому Івано-Франківської міськради про визнання протиправною бездіяльність виконкому Івано-Франківської міськради, стягнення завданої шкоди за період з 28.12.2014 року по 28.09.2015 року в сумі 1394697,20 грн., визнання нечинним та скасувати п.4,5,6 рішення від 28.04.2015р. №213, зобовязання приведення рішень відповідача до рішення від 28.04.2015р. №213, стягнення судових витрат відмовити.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, але якщо апеляційна скарга не була подана в строк, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається через Івано-Франківський міський суд протягом 10 днів з дня її проголошення, а у разі прийняття постанови в письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Довідка: повний текст рішення виготовлено 02 жовтня 2015 року.

Суддя Польська М.В.