Справа № 2-а-11917/10/2670
Суддя: Борисюк Л.П.
Дата ухвалення: 2011-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
У Х В А Л А

Іменем України

"05" жовтня 2011 р. м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді суддів при секретаріОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Міжгалузевий реєстраційний центр»на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 29 вересня 2010 року у справі за позовом Заступника прокурора Голосіївського району м. Києва в інтересах держави в особі Управління Пенсійного фонду України в Голосіївському районі м. Києва до Товариства з обмеженою відповідальністю «Міжгалузевий реєстраційний центр»про стягнення 171 216,68 грн., -

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2010 року Заступник прокурора Голосіївського району м. Києва в інтересах держави в особі УПФУ в Голосіївському районі м. Києва звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва із позовом до ТОВ «Міжгалузевий реєстраційний центр»та просив стягнути з відповідача на користь УПФУ в Голосіївському районі м. Києва заборгованість зі сплати страхових внесків (зборів) в розмірі 171 216,68 грн.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 29 вересня 2010 року позов задоволено.

Стягнуто з ТОВ «Міжгалузевий реєстраційний центр»на користь УПФУ в Голосіївському районі м. Києва заборгованість зі сплати страхових внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування в розмірі 171 216,68 грн.

Відповідач, не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, звернувся з апеляційною скаргою, в якій зазначає, що оскаржувана постанова суду не відповідає вимогам матеріального та процесуального права, а саме, судом першої інстанції неповно зясовано та не доведено обставини, що мають значення для справи, висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, в звязку з чим просить скасувати постанову суду та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не зявилися. Про причини своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні не обовязкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ТОВ «Міжгалузевий реєстраційний центр»зареєстроване як платник страхових внесків на обовязкове державне пенсійне страхування в УПФУ в Голосіївському районі м. Києва.

Позивачем було подано Розрахунки сум страхових внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування, що підлягають сплаті. При цьому, за період з листопада 2007 року по грудень 2009 року відповідачем страхові внески в розмірі 171 216,68 грн. не сплачені.

22.06.2010 позивачем виставлено вимогу № Ю-1169 на суму 171 216,68 грн.

Однак, судом першої інстанції встановлено, що на день розгляду даної справи за відповідачем рахується заборгованість зі сплати страхових внесків (зборів), що становить 2 376,70 грн., оскільки по різниці суми між виставленою у вимозі та заявленої до стягнення в цій справі, раніше застосовані заходи позовного провадження.

Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, колегія суддів виходить з наступного.

Відносини, які виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, регулюються Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»від 9 липня 2003 року (далі Закон № 1058-IV).

Положенням частини 1 статті 5 Закону № 1058-IV передбачено, що цей Закон регулює відносини, що виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Згідно зі статтею 14 даного Закону, страхувальниками відповідно до цього Закону є підприємства, установи і організації, створені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, об'єднання громадян, профспілки, політичні партії (у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ, організацій, об'єднань громадян, профспілок, політичних партій, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами), фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності та інші особи (включаючи юридичних та фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок, придбали спеціальний торговий патент), які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, або за договорами цивільно-правового характеру, - для осіб, зазначених у пунктах 1, 10, 15 статті 11 цього Закону.

Стаття 15 Закону передбачає, що платниками внесків є роботодавці, підприємства, установи і організації, створені відповідно до законодавства України, незалежно від форм власності, виду діяльності та господарювання, об'єднання громадян, профспілки, політичні партії, фізичні особи-суб'єкти підприємницької діяльності та інші особи (включаючи юридичних та фізичних осіб-суб'єктів підприємницької діяльності, що обрали особливий спосіб оподаткування - фіксований податок, єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок, придбали спеціальний торговий патент), які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору ( контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством або за договорами цивільно-правового характеру.

Відповідно до вимог п. 6 ст. 20 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», страхувальники зобовязані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду. У разі недостатності у страхувальника коштів для здійснення в повному обсязі виплати заробітної плати (доходу) та одночасної сплати відповідних авансових платежів, виплата зазначених сум та сплата страхових внесків здійснюється в пропорційних розмірах.

Страховими внесками в розумінні абз.1 ст. 1 Закону № 1058, є кошти відрахувань на соціальне страхування та збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, сплачені згідно з законодавством, що діяло раніше; кошти, сплачені на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування відповідно до цього Закону (абз.1 ст.1 Закону № 1058).

Згідно п. 6 ст. 19 вказаного Закону, страхові внески нараховуються на суми, зазначені в частинах першій та другій цієї статті, незалежно від джерел їх фінансування, форми, порядку, місця виплати та використання, а також незалежно від того, чи були зазначені суми фактично виплачені після їх нарахування до сплати.

Порядок сплати страхувальника страхових внесків також визначено Інструкцією про порядок обчислення і сплати застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне врахування, затвердженою Постановою правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003 № 21-1 та зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 16.01.2004 за № 64/8663 (далі Інструкція № 21-1, де в пунктах 5.1.3 та 5.1.4 передбачено, що страхові внески нараховуються незалежно від джерел їх фінансування, форми, порядку, місця виплати та використання, а також незалежно від того, чи були зазначені суми фактично виплачені після їх нарахування до сплати. Нараховані за відповідний базовий звітний період страхові внески сплачуються платниками шляхом перерахування готівкових сум з їх банківських рахунків не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду незалежно від виплати заробітної плати (доходу), на суми яких нараховуються страхові внески.

Згідно пункту 8.1. Інструкції № 21-1, суми страхових внесків, своєчасно не нараховані та/або не сплачені страхувальниками у строки, у тому числі обчислені органами Пенсійного фонду, вважаються простроченою заборгованістю із сплати страхових внесків (далі - недоїмка).

Згідно до підпункту "а" пункту 8.2. Інструкції № 21-1, органи Пенсійного фонду надсилають страхувальникам вимогу про сплату недоїмки в таких випадках: якщо страхувальник має на кінець звітного базового періоду недоїмку зі сплати страхових внесків.

Згідно абз. 7 пункту 8.3. Інструкції № 21-1, вимога вважається надісланою (врученою) юридичній особі, якщо її передано посадовій особі такої юридичної особи під підпис або надіслано листом з повідомленням про вручення.

Відповідно до ст. ст. 14, п. 6, 12 ст. 20 Закону № 1058, платники збору на обовязкове пенсійне державне страхування зобовязані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду; страхові внески сплачуються незалежно від фінансового стану платника.

Базовим звітним періодом є календарний місяць.

Відповідно до розрахунків, сума страхових внесків на загальнообовязкове відповідача становить 171 216,68 грн.

У відповідності до положень статті 19 Закону № 1058, страхові внески нараховуються на суми, незалежно від джерел їх фінансування, форми, порядку, місця виплати та використання, а також незалежно від того, чи були зазначені суми фактично виплачені після їх нарахування до сплати. Поряд з цим, пунктом 12 статті 21 Закону № 1058 передбачено, що страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.

Таким чином, відповідач у встановлені законодавством строки не сплатив заявлену до стягнення суму страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Частиною 3 статті 106 Закону № 1058 встановлено, що орган Пенсійного фонду має право звернутися до суду чи господарського суду з позовом про стягнення недоїмки. У разі звернення органу Пенсійного фонду з позовом про стягнення недоїмки до суду передбачені законодавством заходи досудового врегулювання спорів не застосовуються.

З огляду на те, що заявлені суми страхових внесків до Пенсійного фонду України, штрафних санкцій та пені відповідач у встановлені законодавством строки не сплатив; наявність у нього вказаної заборгованості підтверджується відомостями облікових карток, звітністю, рішенням та вимогою; доказів погашення відповідачем зазначеної заборгованості станом на день розгляду цього спору не надано, колегія суддів погоджується з висновком суду про обґрунтованість позовних вимог.

Згідно зі ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.198 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Міжгалузевий реєстраційний центр»на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 29 вересня 2010 року залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 29 вересня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя суддя суддя ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Повний текст ухвали складено та підписано 10.10.2011