Справа № 2а-9646/09/2270
Суддя: Дякович В.П.
Дата ухвалення: 2012-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2012 р. < Текст >Справа № 33116/10

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Дяковича В.П.,

суддів: Обрізко І.М., Яворського І.О.

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові в залі суду апеляційну скаргу Славутської міжрайонної прокуратури Хмельницької області на постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 02 березня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Славутської районної державної адміністрації про визнання протиправною відмови та зобовязання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

12.11.2009 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Славутської районної державної адміністрації про визнання протиправною відмови та зобовязання вчинити певні дії.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в жовтні 2009 року він звернувся до відповідача з заявою про передачу в оренду земельної ділянки водного фонду (ставка) для риборозведення на території Хоровецької сільської ради Славутського району. Листом від 06 листопада 2009 року відповідач повідомив, що згідно ст. 134 Земельного кодексу України земельні ділянки державної власності підлягають продажу (оренді) на конкурентних засадах (земельних торгах). Однак, процедуру проведення земельних торгів не встановлено, а тому райдержадміністрація не має можливості вирішити його питання по суті.

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 02 березня 2010 року позов задоволено. Визнано протиправною відмову Славутської районної державної адміністрації у наданні ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту відведення земельної ділянки водного фонду. Зобов'язано Славутську районну державну адміністрацію надати ОСОБА_1 дозвіл на розроблення проекту відведення земельної ділянки водного фонду орієнтовною площею 25.0 га, що розташована за межами населеного пункту села Хоровець Славутського району Хмельницької області.

Представник Славутської міжрайонної прокуратури Хмельницької області подав апеляційну скаргу, зазначивши, що оскаржувана постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи, просить її скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує на те, що помилковими є висновки суду, про те, що позивач вправі набути право оренди земельної ділянки без конкурсу, при цьому не отримавши від нього будь яких доказів про наявність у нього обставин, передбачених ч.2 ст.134 Земельного кодексу України, до яких законодавцем віднесено розташування на земельних ділянках об'єктів нерухомого майна (будівель, споруд), що перебувають у власності позивача, використання земельних ділянок для потреб, пов'язаних з користуванням надрами та спеціального водокористування відповідно до отриманих спеціальних дозволів (ліцензій) та з інших підстав. Задовольняючи позовні вимоги, суд керувався нормами ст.ст. 123, 124 Земельного кодексу України, якими врегульовано порядок передачі земельних ділянок в користування на умовах оренди, посилаючись на відсутність інших заяв від фізичних та юридичних осіб щодо передачі в оренду земель водного фонду за межами с. Хоровець, в той час не звернув увагу на вимоги ст.134 вказаного Кодексу, якою визначено, які саме ділянки можуть бути предметом оренди без конкурентних засад, чим порушив норми матеріального права.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання на виклик суду не з'явилися, що не перешкоджає розгляду справи в їх відсутності згідно з ч.4 ст. 196 КАС України.

Суд, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає за необхідне її задоволити.

Відповідно до ст. 202 КАС України суд апеляційної інстанції скасовує судове рішення та ухвалює нове, коли має місце неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність таких обставин, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи чи питання.

Суд першої інстанції дійшов до хибного висновку про те, що позивач вправі набути право оренди земельної ділянки без конкурсу, при цьому не отримавши від нього будь яких доказів про наявність у нього обставин, передбачених ч.2 ст.134 Земельного кодексу України, до яких законодавцем віднесено розташування на земельних ділянках об'єктів нерухомого майна (будівель, споруд), що перебувають у власності позивача, використання земельних ділянок для потреб, пов'язаних з користуванням надрами та спеціального водокористування відповідно до отриманих спеціальних дозволів (ліцензій) та з інших підстав.

Згідно статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Згідно з ч.1 ст. 124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування шляхом укладення договору оренди земельної ділянки.

Відповідно до ч.2 ст.124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають в державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків встановлених ч2, ч.3 ст.134 цього Кодексу.

Частиною 2 ст.134 Земельного кодексу чітко передбачено підстави передачі земельної ділянки в користування на умовах оренди без проведення земельних торгів (конкурсу).

Задовольняючи позовні вимоги, суд керувався нормами ст.ст. 123, 124 Земельного кодексу України, якими врегульовано порядок передачі земельних ділянок в користування на умовах оренди, посилаючись на відсутність інших заяв від фізичних та юридичних осіб щодо передачі в оренду земель водного фонду за межами с. Хоровець, в той час не звернув увагу на вимоги ст.134 вказаного Кодексу, якою визначено, які саме ділянки можуть бути предметом оренди без конкурентних засад, чим порушив норми матеріального права.

Окремо слід звернути увагу на те, що при розгляді справ за позовами до органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування в разі незгоди з рішеннями з питань, віднесених у галузі земельних відносин до їх компетенції (зокрема, про відмову в передачі земельної ділянки у власність чи користування, у продажі земельної ділянки, в наданні дозволу і вимог на розроблення проекту відведення земельної ділянки тощо), суд за наявності підстав для задоволення позову визнає рішення такого органу недійсним і зобов'язує його залежно від характеру спору виконати певні дії, передбачені його компетенцією (або не вчиняти чи припинити їх), на захист порушеного права, як цього вимагає законодавство, або надає право позивачеві вчинити певні дії для усунення порушень його права. Суд вирішує ці питання по суті, якщо це відповідає закону.

В інших випадках суд не може вирішувати питання, віднесені до компетенції органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, зокрема про передачу земельних ділянок у постійне користування, оренду, укладення чи поновлення договору оренди земельної ділянки, зміну цільового призначення землі тощо.

Рішення адміністративного суду не може підміняти рішення органу влади, що означало б співучасть суду в публічному управлінні та здійснення управлінських функцій (владних повноважень), отже суд може виключно скасувати рішення субєкта владних повноважень, та зобовязати його вчинити дію у відповідності до законодавства, не визначаючи наперед його дій.

За змістом ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За таких обставин справи, суд приходить до переконання, що відповідач діяв на підставі та в межах, визначених законодавством України.

Керуючись статтями 195, 197, 198 п. 3, 202, 205, 207, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Славутської міжрайонної прокуратури Хмельницької області задоволити.

Постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 02 березня 2010 року у справі № 2а-9646/09/2270 за позовом за позовом ОСОБА_1 до Славутської районної державної адміністрації про визнання протиправною відмови та зобовязання вчинити певні дії - скасувати та прийняти нову постанову, якою в позові відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили через пять днів після направлення її копії особам, що беруть участь у справі, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В.П. Дякович

Судді І.М. Обрізко

ОСОБА_2