Справа № 22-а-21688/11
Суддя: Голуб С. А.
Дата ухвалення: 2011-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Апеляційний суд Київської області
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2011 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді: Олійника В.І.

суддів: Голуб С.А., Данілова О.М.

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та управління Пенсійного фонду України в м. Славутич Київської області на постанову Славутицького міського суду Київської області від 16 березня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м. Славутич Київської області про визнання незаконними дій про відмову у перерахунку пенсії, стягнення заборгованості по пенсії, зобовязання провести перерахунок та виплату пенсії, -

ВСТАНОВИЛА:

В грудні 2009 року ОСОБА_1 звернувся до Славутицького міського суду Київської області з вказаним адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України у м. Славутич, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що він є постраждалим внаслідок аварії на ЧЕАС 1 категорії, інвалідом II групи внаслідок захворювання, повязаного з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС. Однак отримує пенсію по інвалідності згідно із Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» у розмірі, який менше розміру пенсії, передбаченої ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Вважає, що відповідач неправомірно відмовив йому в переведенні з одного виду пенсії на інший - пенг о на підставі ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Просив суд визнати такі дії відповідача незаконними; стягнути згідно Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» заборгованість по пенсії за грудень 2009 року в розмірі 2982,71 грн. та заборгованість по щомісячній додатковій пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, за період з 01 червня 2008 року по 02 грудня 2009 року в розмірі 4937,70 грн.; стягнути заборгованість з доплати до пенсії ж дитині війни, розрахованої в порядку, передбаченому Законом України «Про соціальний захист дітей війни» за період з 02 грудня 2008 року по 02 грудня 2009 року в розмірі 1217, 70 грн.; зобовязати виплачувати доплату до пенсії як дитині війни з 02 грудня 2009 року в розмірі, передбаченому вказаним Законом; зобовязати здійснити перерахунок та виплачувати пенсію (державну пенсію та щомісячну додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоровю, з урахуванням доплати до пенсії як дитині війни) з 02 грудня 2009 року як інваліду 2-її групи з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, щодо яких встановлено причинний зв'язок з Чорнобильською катастрофою, в розмірі, передбаченому зазначеним Законом, але не менше 5185,65 грн.

Постановою Славутицького міського суду Київської області від 16 березня 2010 року позовні вимоги задоволено частково.

Визнано протиправною відмову УПФУ у м. Славутич щодо відмови ОСОБА_1 у переведенні його з пенсії за віком на пенсію по інвалідності другої групи та перерахунку її розміру відповідно до ч. 4 ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Зобовязано перевести ОСОБА_1 на пенсію по інвалідності другої групи відповідно до ч. 4 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та провести її перерахунок у розмірі не менше 8 мінімальних пенсій за віком, яка обчислюється на рівні встановленого законом прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність з 01 грудня 2009 року.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою, ОСОБА_1 та УПФУ у м. Славутич подали апеляційні скарги, в яких посилаються на незаконність та необґрунтованість постанови суду, неповне зясування судом всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В своїй апеляційній скарзі позивач просить постанову суду першої інстанції скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог та прийняти в цій частині нову, якою стягнути з УПФУ у м. Славутич на користь ОСОБА_1 заборгованість по пенсії як інваліду 2-ї групи за грудень 2009 року в розмірі 2982, 70 грн.; стягнути заборгованість по щомісячній додатковій пенсії за шкоду, заподіяну здоровю за період з 01 червня 2008 року по 02 грудня 2009 року в розмірі 4937, 70 грн.; стягнути заборгованість по доплаті до пенсії як дитині війни з 02 грудня 2008 до 02 грудня 2009 року у розмірі 1217, 70 грн.; зобовязати відповідача виплачувати позивачу доплату до пенсії як дитині війни з 02 грудня 2009 року в розмірі ЗО відсотків мінімальної пенсії за віком; зобовязати відш'шдача виплачувати пенсію (державну пенсію та щомісячну додаткову) та доплату до пенсії як дитині війні з 02 грудня 2009 року у розмірі, передбаченому Законом, але не меншому ніж 5185,65 грн.

Відповідач у своїй апеляційній скарзі просить постанову Славутицького міського суду' скасувати та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 перебуває на обліку в УПФУ у м. Славутич Київської області, має статус громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи, категорії 1, йому встановлена II група інвалідності з 5.1994р. довічно з причин захворювання, повязаного з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Відповідно до ст. 49 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", пенсії особам, віднесеним до категорій 1,2,3,4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

В ч. 4 ст.54 цього Закону передбачено, що в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено звязок з Чорнобильською катастрофою, по другій групі інвалідності не можуть бути нижчими 8 мінімальних пенсій за віком.

ОСОБА_1, оспорюючи дії відповідача вважав, що відповідач неправомірно відмовив у переведенні його з пенсії за віком на пенсію по інвалідності другої групи та перерахунку її розміру відповідно до ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", у звязку з чим звернувся до суду за захистом своїх прав.

Вирішуючи вказаний спір та частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції прийшов до висновку про порушення відповідачем норм ст. 54-57 Закону У дни "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Колегія суддів вважає зазначений висновок суду першої інстанції законним та обґрунтованим.

Статтею 19 ч.2 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Кабінет Міністрів України у своїй діяльності керується Конституцією та Законами України (ст. 113 Конституції України).

При винесенні оскаржуваної постанови суд першої інстанції, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, правомірно прийшов до висновку, що при вирішенні даного спору підлягають застосуванню відповідні норми Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а не Постанови КМУ від 28.05.2008р. за № 530 «Про деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» та Постанови КМУ від 16.07.2008р. за № 654 «Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян».

Згідно з рішенням Конституційного суду України від 22 травня 2008 року за № 10 - рп/2008 визнано неконституційними деякі положення Законів України "Про державний бюджет на 2008 рік", зокрема п. 28 розділу 2 зазначеного Закону, яким було внесено на 20'" рік зміни до ст.54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в частині визначення розміру пенсії по II групі інвалідності, повязаної з впливом аварії на ЧАЕС.

Рішення Конституційного Суду України є обовязковим до виконання на всій території України.

Крім того, відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 1 листопада 1996 року N 9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя", судам необхідно виходити з того, що нормативно-правові акти будь-якого державного чи іншого органу (акти Президента України, постанови Верховної Ради Укг^'ни, постанови і розпорядження Кабінету Міністрів України, нормативно-правові акти верховної Ради Автономної Республіки Крим чи рішення Ради міністрів Автономної Республіки Крим, акти органів місцевого самоврядування, накази та інструкції міністерств і відомств, накази керівників підприємств, установ та організацій тощо) підлягають оцінці на відповідність як Конституції, так і закону.

Якщо при розгляді справи буде встановлено,- що нормативно-правовий акт, який підлягав застосуванню, не відповідає чи суперечить законові, суд зобов'язаний застосувати закон, який регулює ці правовідносини.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 13 червня 2007 року № 8 "Про незалежність судової влади" зазначено, що відповідно до статей 8 та 22 Конституції України не підлягають застосуванню судами закони та інші нормативно-правові акти, якими скасовуються конституційні права і свободи людини та громадянина, а також нові закони, які звужують зміст та обсяг встановлених Конституцією України і чинними законами прав і свобод (абз.1 п.19).

Відповідно до положень Конституції України, найвищою соціальною цінністю в Україні є людина, її права і свободи та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, а їх утвердження і забезпечення є головним обов'язком держави (ст.З), права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними (стаття 21), їх зміст і обсяг при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не може бути звужений (стаття 22).

Зупинення дії положень законів, якими визначено права і свободи громадян, їх зміст та обсяг, є обмеженням прав і свобод і може мати місце лише у випадках, передбачених Основним Законом України (лише в умовах воєнного або надзвичайного стану на певний строк).

Окрім того, встановлений ч. 2 ст. 95 Конституції України, ч. 2 ст. 38 Бюджетного Кодексу перелік правовідносин, які регулюються Законом про Державний бюджет України, є вичерпним, а тому цей закон не може скасовувати чи змінювати обсяг прав і обовязків, пільг, компенсацій і гарантій, передбачених іншими законами України, зокрема

Законом України "Про статус і соціальний статус громадян, які постраждали внаслідок ! Чорнобильської катастрофи" та не може будь-яким чином змінювати визначене іншими законами України правове регулювання суспільних відносин.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції щодо відмови в задоволенні вимог про стягнення недосплачених сум додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, підвищення пенсії дітям війни, зобовязання провести перерахунок розмірів цих виплат, оскільки, як встановлено судом, позивач з такими вимогами до УПФУ в м. Славутич не звертався, не заявив він вимог про визнання цих дій неправомірними і при зверненні до суду, тобто спору у цій частині між позивачем та відповідачем не виникло, відповідач не вчиняв дій, які б призвели до порушення прав позивача, а тому підстав для задоволення позову в цій частині немає.

Також колегія суддів погоджується із висновками суду щодо відмови у задоволенні вимог в частині покладення на відповідача обовязку виплачувати пенсію у майбутньому, так як питання призначення та виплати пенсій належить до компетенції відповідача, правомірність чи неправомірність дій якого може бути встановлена судом лише щодо вчинених дій, суд не може встановлювати обовязки на майбутнє.

Виходячи з вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, постанова суду прийнята з ' додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 195,197,198,200 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та Управління Пенсійного фонду України в м. Славутич - відхилити.

Постанову Славутицького міського суду Київської області від 16 березня 2010 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційної інстанції набирає законної сили відповідно до частини 5 статті 254 КАС України та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий

Судді