Справа № 804/7441/14
Суддя: Баранник Н.П.
Дата ухвалення: 2015-08-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

25 серпня 2015 рокусправа № 804/7441/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Баранник Н.П.

суддів: Малиш Н.І. Щербака А.А.

за участю секретаря судового засідання: Спірічева Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційні скарги ОСОБА_1, Дніпропетровського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 листопада 2014 року у справі № 804/7441/14 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області, Дніпропетровського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області, начальника Самарського районного відділу Дніпропетровського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області підполковника міліції Здора Г.Л. про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області (далі - відповідач-1), Дніпропетровського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області (далі - відповідач-2), начальника Самарського районного відділу Дніпропетровського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області підполковника міліції Здора Г.Л. (далі - відповідач-3), в якому просив:

- визнати незаконною бездіяльність начальника Самарського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області підполковника міліції Здора Г.Л., що виразилась у порушенні вимог п. 3.7.5 Наказу МВС України від 31.12.2007р. №499, а саме, в не веденні табелю обліку робочого часу з 17.05.2011 року по 01.05.2012 року;

- зобов'язати керівництво ГУМВС України в Дніпропетровській області провести перерахунок нарахованого грошового забезпечення з урахуванням відпрацьованого позивачем понаднормового часу за період з 17.05.2011 року по 01.05.2012 року;

- стягнути грошове забезпечення за відпрацьований понаднормовий час за період з 17.05.2011 року по 01.05.2012 року.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 листопада 2014 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково. Суд визнав протиправною бездіяльність начальника Самарського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області підполковника міліції Здора Г.Л., що виразилась у порушенні вимог п. 3.7.5 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, затвердженої Наказом МВС України від 31.12.2007 р. № 499 "Про впорядкування структури та умов грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, а саме, в не забезпеченні ведення щомісячного табелю обліку робочого часу відносно позивача в період з 17.05.2011 року по 01.05.2012 року. В задоволенні решти позовних вимог суд відмовив.

З постановою суду не погодились як позивач, так і відповідач.

Позивач подав апеляційну скаргу на постанову суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог. Вказав, що суд не повно встановив обставини справи, не надав належну оцінку доказам, що позивач надавав на підтвердження позовних вимог. Просить постанову суду скасувати та прийняти нове рішення в оскарженій частині, про задоволення позовних вимог повністю.

Відповідач-2 подав апеляційну скаргу на постанову суду в частині задоволених позовних вимог. Наполягав, що рішення прийнято судом з порушенням норм матеріального права, а тому підлягає скасуванню з прийняттям нового - про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.

Позивач та його представник у судовому засіданні підтримали доводи та обґрунтуванням вимог своєї апеляційної скарги, наполягали на задоволенні скарги. Стосовно скарги відповідача-2 - заперечували проти задоволення її вимог.

Представник відповідача вказав, що на його думку, скарга позивача задоволенню не підлягає.

Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення, колегія суддів приходить до висновку, що обидві апеляційні скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 проходить службу в органах внутрішніх справ в спеціальному званні старшого лейтенанта міліції на посаді начальника сектору дільничних інспекторів міліції Самарського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області з 17.05.2011 року.

З часу призначення на посаду позивачу нараховувались наступні складові грошового забезпечення: посадовий оклад - 1000,00 грн.; оклад за спеціальним званням - 115,00 грн.; надбавка за вислугу років 20% - 223,00 грн.; надбавка за виконання особливо важливих завдань; премія.

В період з 17.05.2011 р. по 01.05.2012р. позивач на підставі наказів та розпоряджень начальника Самарського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області був задіяний до виконання службових обов'язків у понаднормовий час: - у складі конвою; - для охорони громадського порядку та проведення інших масових заходів; - перебував в добових чергуваннях відповідального від керівництва райвідділу та помічника відповідального від керівництва на підставі графіків чергувань особового складу.

За період з травня 2011р. по травень 2013р. нарахування та виплата грошового забезпечення за відпрацьований понаднормовий робочий час позивачу не здійснювались.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України "Про міліцію" форми і розміри грошового забезпечення працівників міліції встановлюються Кабінетом Міністрів України і повинні забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування якісного особового складу міліції, диференційовано враховувати характер і умови роботи, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності і компенсувати їх фізичні та інтелектуальні затрати.

Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.07.1991 р. № 114 (далі - Положення № 114), встановлено, особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ одержують грошове і речове забезпечення за нормами, встановленими законодавством (п. 12). Для осіб рядового і начальницького складу встановлюється 41-годинний робочий тиждень. У необхідних випадках вони несуть службу понад установлену тривалість робочого часу, а також у вихідні та святкові дні. Оплата праці в понадурочний, нічний час, у вихідні та святкові дні провадиться відповідно до законодавства (п. 21 Положення № 114).

Порядок та умови виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ визначені в Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, затвердженої наказом МВС України від 31.12.2009 р. № 499, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 12.03.2008 р. № 205/14896 (далі - Інструкція № 499).

Згідно з п. 3.7 Інструкції № 499, при залученні осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ до несення служби понад установлений законодавством робочий час, виплата грошового забезпечення проводиться з розрахунку посадового окладу й окладу за спеціальним званням. Годинна ставка обчислюється шляхом поділу місячного посадового окладу та окладу за спеціальним званням на кількість годин робочого часу в поточному місяці. При цьому понаднормові роботи не повинні перевищувати для кожного працівника чотирьох годин протягом двох днів поспіль і 120 годин на рік (п. 3.7.2.). Служба осіб рядового і начальницького складу у дні щотижневого відпочинку та святкові дні може компенсуватися за їхньою згодою шляхом надання їм іншого дня відпочинку або в грошовій формі. Компенсація понаднормових робіт шляхом надання відгулів не допускається (п. 3.7.3.). Підставою для залучення працівників органів внутрішніх справ до понаднормової служби чи в дні щотижневого відпочинку та святкові дні є: а) письмові накази керівників органів внутрішніх справ; б) графіки нарядів чергувань, затверджені керівниками органів внутрішніх справ (п. 3.7.4.). Облік робочого часу здійснюється шляхом ведення щомісячного табеля з обов'язковою відміткою в ньому кількості відпрацьованих годин ( п. 3.7.5.). Службою в нічний час вважається виконання особами рядового і начальницького складу органів, підрозділів установ і навчальних закладів внутрішніх справ службових обов'язків у період з 22.00 до 06.00. Особам, які несуть службу в нічний час, надається перерва для відпочинку та харчування тривалістю не більше двох годин. Перерва для відпочинку і харчування не включається в робочий час. Особам добового наряду під час чергування почергово надаються перерви для вживання їжі та короткочасного відпочинку. Загальна тривалість такої перерви становить 4 години (2 години вдень і 2 години вночі), яка не враховується в робочий час (п. 3.7.6.).

З матеріалів справи вбачається і це не заперечувалося сторонами, що в період з 17.05.2011 р. по 01.05.2012 р. позивач залучався до виконання службових обов'язків у понаднормовий час. Між тим, табель обліку робочого часу з відмітками понаднормового виходу на службу, зокрема і стосовно позивача, службовими особами не вівся.

Підставою для обліку й оплати понаднормового часу служби є письмовий наказ, підписаний керівником органу внутрішніх справ, і табель обліку понаднормового виходу, затвердженого керівником. З огляду на відсутність такого табелю обліку за вказаний позивачем період, встановити фактичну кількість відпрацьованих позивачем годин понаднормово не можливо.

Накази, розпорядження, графіки чергувань та розстановки нарядів, на які посилається позивач, лише підтверджують факт залучення позивача до роботи у понаднормовий та нічний час, проте зазначені документи не містять відомостей щодо фактичної кількості відпрацьованих годин та дійсного виходу в цей час позивача на службу.

За таких обставин, є вірними висновки суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні вимог позивача в частині зобов'язання відповідачів провести перерахунок грошового забезпечення з урахуванням відпрацьованого понаднормового часу за період з 17.05.2011 року по 01.05.2012 року та стягнення відповідних перерахованих сум.

Стосовно позовних вимог про визнання незаконною бездіяльності, що виразилась в не веденні табелю обліку робочого часу з 17.05.2011 року по 01.05.2012 року, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції щодо необхідності їх задоволення.

Так, судом встановлено та відповідачами не заперечувалося, що до 2013 року (в тому числі і в період з 17.05.2011 року по 01.05.2012 року) в Самарському РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області не вівся табель обліку понаднормового виходу на роботу працівників райвідділу.

Відповідно до п. 3.7.5 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, затвердженої наказом МВС України від 31.12.2009 р. № 499, облік робочого часу здійснюється шляхом ведення щомісячного табеля з обов'язковою відміткою в ньому кількості відпрацьованих годин.

Обов'язок по веденню обліку робочого часу законодавством покладено саме на той орган, в якому проходить службу працівник міліції. Оскільки загальне керівництво райвідділом здійснює його керівник - начальник органу внутрішніх справ, забезпечення ведення обліку робочого часу є обов'язком начальника установи. Не виконання такого обов'язку є протиправною бездіяльністю.

Стосовно посилань відповідача в апеляційній скарзі на пропуск строку для звернення до суду, передбаченого ст. 99 КАС України, колегія суддів зазначає, що звернення до суду позивача, який перебуває на публічній службі, з вимогою про нарахування, стягнення належних йому виплат (грошового забезпечення) не обмежується будь-яким строком.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції повно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційних скарг висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись п.1 ч.1 ст.198, ст.ст. 200, 205, 206 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та Дніпропетровського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області - залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 листопада 2014 року у справі № 804/7441/14 - залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в порядку та строки, визначені ст. 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст ухвали виготовлено 28.08.2015р..

Головуючий: Н.П. Баранник

Суддя: Н.І. Малиш

Суддя: А.А. Щербак