Справа № 2а-4103/10
Суддя: Сидорук Є. І. Є. І.
Дата ухвалення: 2010-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а-4103/10
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.10.2010 року м. Рівне

Рівненський міський суд

в особі судді Сидорука Є.І.

при секретарі Патій Н.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне адміністративний позов ОСОБА_1 до ВДАІ м. Рівне УДАІ УМВС України в Рівненській області про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,

суд,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Рівненського міського суду із адміністративним позовом до ВДАІ м. Рівне УДАІ УМВС України в Рівненській області про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення.

Позивач в судове засідання не з'явився, однак подав до суду письмову заяву в якій просить справу розглянути без його участі та просить позов задоволити.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений заздалегідь та належним чином. Заперечення проти позову не надав.

Справа розглядається судом за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляд)' справи і вирішення спору по суті, суд встановив.

Постановою серії ВК № 204928 від 04.10.2010 року в справі про адміністративне правопорушення було притягнуто до відповідальності - ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено штраф. Згідно якої та протоколу про адміністративне правопорушення серії ВК1 № 038216 від 04.жовтня 2010 року, 04.10.2010 року, о 08 год. 55 хв. ОСОБА_1 керуючи автомобілем НОМЕР_1, їхала по перехресті вул. Поповича - Чернишова, при цьому порушила правила проїзду перехрестя, виїжджаючи із другорядної дороги на головну не дала дороги автомобілю, який рухався по головній дорозі.

З наданих позивачем документів, вбачається, що вона дійсно у вищевказаний час рухалася по зазначеній дорозі, однак вона зазначених ПДР не порушувала так як авто якому вона згідно протоколу про адміністративне правопорушення не дала дорогу не рухався, а стояв із увімкненою світловою сигналізацією.

Окрім постанови в справі про адміністративне правопорушення факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення не підтверджується. Зокрема не відібрано пояснення від свідків та очевидців адміністративного правопорушення (від водія авто якому позивачка згідно протоколу про адміністративне правопорушення не дала дорогу), які могли б засвідчити чи спростувати факт адміністративного правопорушення.

Крім того, згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Із матеріалів справи не вбачається встановлення відповідачем даних обставин.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд також бере до уваги, що згідно з ч. З ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Доказів, які б спростовували доводи позивача відповідач суду не надав.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Всупереч наведеним вимогам відповідач як суб'єкт владних повноважень не довів правомірності прийнятого ним спірного рішення (постанови) з урахуванням всіх встановлених фактичних обставин та вимог законодавства.

Зважаючи на всі наведені обставини в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 251, 258, 280 КпАП України, ст.ст. 9, 69 -71, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову серії ВК № 204928 про адміністративне правопорушення від 04 жовтня 2010 року про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Постанова остаточна оскарженню не підлягає.

Суддя