Справа № 804/4200/15
Суддя: Малиш Н.І.
Дата ухвалення: 2015-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

27 серпня 2015 рокусправа № 804/4200/15

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Малиш Н.І.

суддів: Щербака А.А. Баранник Н.П.

за участю секретаря судового засідання: Спірічев Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровськ апеляційну скаргу Верхньодніпровської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 червня 2015 року по справі за позовом Приватного підприємства «Гарант Сервіс 2007» до Верхньодніпровської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Верхньодніпровської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень № від 25.02.2015 на суму 102 105,00 грн.; № від 25.02.2015 на суму 103 905,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані незгодою з висновками відповідача щодо неправомірного формування податкового кредиту, оскільки в наявності первинні документи, оформлені відповідно до норм чинного законодавства.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 червня 2015р. позов задоволено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення та прийняту нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити. Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки обставинам справи та нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення, зокрема відсутні докази реальності господарських взаємовідносин з ТОВ «БІЗ-ГАРД», а укладання договорів із вказаним контрагентом позбавлені ділової мети.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції - скасуванню з ухваленням нового рішення з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що відповідачем в період з 29.01.2015 по 02.02.2015 проведена документальна позапланова невиїзна перевірка ПП "Гарант Сервіс 2007" по взаємовідносинам з ТОВ "Біз-гард" () за вересень 2014 року, за результатами якої складено акт №73/4-16-22-03/35341376 від 09.02.2015 року.

Перевіркою встановлено порушення позивачем: п.198.1, п.198.2, п.198.6 ст. 198 ПК України, що призвело до безпідставного завищення податкового кредиту на суму 68 070,00 грн. за вересень 2014 року, в результаті чого донараховано податку на додану вартість у сумі 68 070,00 грн. за вересень 2014 року.

Висновки перевіряючи ґрунтуються на відсутності реальності отримання послуг.

За результатами перевірки прийнято податкове повідомлення-рішення № від 25.02.2015 року, яким ПП "Гарант Сервіс 2007" збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на суму 102 105 грн., в тому числі 68 070 грн. за основним зобов'язанням та 34 035 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.

В період з 31.01.2015 по 03.02.2015 відповідачем проведена документальна позапланова невиїзна перевірка ПП "Гарант Сервіс 2007" по взаємовідносинам з ТОВ "Біз-гард" () за жовтень 2014 року, за результатами якої складено акт №74/4-16-22-03/35341376 від 09.02.2015.

Перевіркою встановлено порушення позивачем: п.198.1, п.198.2, п.198.6 ст. 198 ПК України, що призвело до безпідставного завищення податкового кредиту на суму 69 270,00 грн. за жовтень 2014 року, в результаті чого донараховано податку на додану вартість у сумі 69 270,00 грн. за жовтень 2014 року.

Висновки перевіряючи ґрунтуються на відсутності реальності отримання послуг.

За результатами перевірки прийнято податкове повідомлення-рішення № від 25.02.2015 року, яким ПП "Гарант Сервіс 2007" збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на суму 103 905 грн., в тому числі 69 270 грн. за основним зобов'язанням та 34 635 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.

Предметом оскарження є вказані податкові повідомлення-рішення.

Відповідно матеріалів справи, основним видом діяльності позивача є діяльність приватних охоронних служб.

Згідно матеріалам справи між позивачем та замовниками ТОВ «Славянський базар», ТОВ «Добробуд», ТОВ «Комо-Д», ВАТ «Юждизельмаш», ТОВ «Автосервісгрупп», ТОВ «Ева» укладені договори охорони об'єктів.

Як зазначає позивач, для виконання вказаних договорів позивач 01.08.2014 року уклав договір з ТОВ «Біз-гард» (Виконавець) за №1916 - надання послуг з охорони.

Як на доказ виконання договору надані акти здачі-прийняття робіт, податкові накладні. Оплата здійснена на рахунок іншого підприємства, за договором про відступ прав вимоги (а.с. 37-73, 107).

Відповідно до п. 198.3 ст. 198 ПК України - податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту згідно з п. 198.2 ст. 198 ПК України вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 ПК України - не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Враховуючи вищезазначені норми чинного законодавства, у ході розгляду справи судом повинні оцінюватися документи, надані платником податків на підтвердження свого права на податковий кредит з ПДВ.

Перш за все такі документи повинні бути достовірними, тобто відображати реальні події. У зв'язку із цим навіть бездоганно оформлений документ не може підтверджувати право на податковий кредит у тому випадку, якщо у ході розгляду справи буде встановлено невідповідність фактичного й задокументованого платником податків руху активів.

Поняття економічного ефекту не розкрито в Податкового кодексу України, не зважаючи на те, що вказане поняття використовується у визначенні "розумна економічна причина (ділова мета)" (пп. 14.1.231 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України). Однак із загального розуміння характеру економічної діяльності можна дійти висновку, що економічний ефект - це приріст (збереження) активів платника податків та/або їх вартості, і так само створення умов для такого приросту (збереження) в майбутньому.

Не є обов'язковим, аби економічний ефект спостерігався негайно після вчинення операції. Не виключено, що такий ефект настане в майбутньому. Також не виключено, що в результаті об'єктивних причин економічний ефект може не настати взагалі. Зокрема, операція може виявитися збитковою, і це є одним із варіантів нормального перебігу подій при здійсненні господарської діяльності.

Проте з визначеного Податкового кодексу України поняття ділової мети випливає, що обов'язково повинен бути намір платника податків отримати відповідний економічний ефект, тобто господарська операція принаймні теоретично (за умови досягнення поставлених завдань) має передбачати можливість приросту або збереження активів чи їх вартості.

Якщо ж та чи інша операція не зумовлена розумними економічними причинами (позбавлена ділової мети), то такі операції не є вчиненими в межах господарської діяльності, а відтак, їх наслідки, не зумовлені діловою метою, не підлягають відображенню в податковому обліку.

З наданих позивачем доказів не вбачається виконання таких робіт саме вказаним контрагентом - ТОВ «Біз-гард», відсутні докази можливості їх виконання вказаними підприємствами, зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; осіб, відповідальних за здійснення господарської операції тощо. Не надано доказів які послуги були надані, у тому числі з урахуванням вимог договору. З акту наданих послуг та звітну не вбачається які послуги були надані, їх об'єм, місце та час їх надання тощо.

Податковим органом встановлено, що контрагент позивача не має трудових ресурсів.

Крім того, позивачем не надано пояснень та обґрунтувань щодо економічної доцільності долучати до виконання вищезазначених послуг (охорона об'єктів у м. Дніпропетровськ) контрагента з міста Києва, у тому числі враховуючи те, що це є основним видом діяльності позивача, також не надано доказів яким чином контрагент позивача який знаходиться у м. Києві виконував умови договору у Дніпропетровській та Запорізькій областях.

У даному випадку колегія суддів погоджується з доводами податкового органу щодо недоведеності позивачем реальності здійснення операцій за наданими позивачем документами з вказаним вище контрагентом ТОВ «Біз-гард».

Оскільки порушення позивачем приписів податкового законодавства за вказаний вище період знайшло своє підтвердження, підстави для задоволення позовних вимог та скасування оскарженого податкових повідомлень-рішень відсутні.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що постанову суду першої інстанції у даній справі необхідно скасувати з прийняттям нового рішення - про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 198, 202, 205, 207 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Верхньодніпровської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області - задовольнити.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 червня 2015 року по справі за позовом Приватного підприємства «Гарант Сервіс 2007» до Верхньодніпровської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень - скасувати.

У задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення. Відповідно до ст. 254 КАС України може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку і строки, визначені ст. 212 КАС України.

Повний текст рішення складено 28 серпня 2015року.

Головуючий: Н.І. Малиш

Суддя: А.А. Щербак

Суддя: Н.П. Баранник