Справа № 2а-186/10
Суддя: Дякович В.П.
Дата ухвалення: 2012-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2012 р. Справа № 27754/12

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Дяковича В.П.,

суддів Обрізко І.М., Яворського І.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 12 травня 2010 року у справі № 2а-186/10/2214 за позовом Славутського міжрайонного прокурора Хмельницької області в інтересах ОСОБА_1 до Славутської міської ради Хмельницької області про визнання відмови незаконною, зобовязання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Славутський міжрайонний прокурор Хмельницької області звернувся до суду з адміністративним позовом в інтересах ОСОБА_1 до Славутської міської ради Хмельницької області, яким просив визнати незаконними дії відповідача щодо відмови у наданні ОСОБА_1 дозволу на виготовлення проекту відведення земельної ділянки на обслуговування квартири АДРЕСА_1 та зобовязати Славутську міську раду Хмельницької області безоплатно передати ОСОБА_1 у приватну власність земельну ділянку для обслуговування для обслуговування приватизованої нею квартири за зазначеною адресою.

Постановою Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 12 травня 2010 року в позові відмовлено повністю. Постанова мотивована тим, що право власності чи право користування земельною ділянкою, на якій розташований приватизований будинок по вул. Миньковецькій, 74 в м. Славута Хмельницької області, до ОСОБА_1 не переходило, так як ОСОБА_2, яка подарувала позивачу приватизовану квартиру № 1 цьому будинку, не було надано право власності чи право користування зазначеною земельною ділянкою, а відповідно до ч. 1 ст. 120 Земельного кодексу України при переході права власності на будівлю і споруду право власності на земельну ділянку може переходити на підставі цивільно-правових угод, а право користування - на підставі договору оренди. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Спірна земельна ділянка передана у постійне користування залізничній водокачці дистанції водопостачання та сантехспоруд і 27.07.1998 року їй видано Державний акт на право постійного користування землею. В даний час у комунальну власність міста від попереднього балансоутримувача - Козятинського будівельно-монтажного експлуатаційного управління Південно-західної залізниці переданий лише житловий фонд, а питання про передачу у комунальну власність земель не вирішене. До передачі землекористувачем у встановленому законом порядку земельної ділянки у комунальну власність питання щодо її приватизації ОСОБА_1 не може бути вирішене. Крім того, відповідно до ст. 118 Земельного кодексу України громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідної ради, однак позивачем не надано доказів про те, що вона зверталась з письмовою заявою до Славутської міської ради з цього питання.

Постанову в апеляційному порядку оскаржила позивач, вважає, що постанова прийнята при неповному з'ясуванні судом обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, висновки суду не відповідають обставинам справи. Просить постанову скасувати та прийняти нову, якою позов задовольнити повністю. На обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що 18.03.2008 року ОСОБА_3 по дарувала приватизовану двокімнатну квартиру АДРЕСА_2 своїй дочці ОСОБА_1, яка неодноразово зверталась до відповідача із заявами про передачу їй у власність земельної ділянки, на якій розташована частина зазначеного будинку, однак рішенням Славутської міської ради від 29.02.2008 року № 12.6-16/2008 їй відмовлено у наданні дозволу на виготовлення проекту відведення земельної ділянки у приватну власність у звязку з тим, що зазначена земельна ділянка не передана до комунальної власності м. Славути. Апелянт зазначає, що рішення не відповідає вимогам закону, оскільки відповідно до ст. 121 Земельного кодексу України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності, зокрема, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Крім того, відповідно до ст. 377 Цивільного кодексу України та ст. 120 Земельного кодексу України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю чи споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці обєкти. До особи, яка набула права власності на жилий будинок, будівлю чи споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Отже, вона відповідно до ст. ст. 116-121 Земельного кодексу України має право на безоплатну приватизацію земельної ділянки під частиною будинку, що їй належить та на земельну ділянку, необхідну для його обслуговування і дії відповідача щодо відмови в наданні дозволу на виготовлення проекту відведення земельної ділянки у приватну власність є протиправними. Невизначеність власника зазначеної земельної ділянки створює для апелянта значні побутові незручності.

Особи, які беруть участь в справі, в судове засідання апеляційного суду не зявилися, хоч були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому на підставі п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України суд розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити з наступних підстав.

Рішенням четвертої сесії XXIII скликання Славутської міської зади Хмельницької області від 10.07.1998 року № 14 Залізничній водокачці дистанції водопостачання та сантехспоруд передана у постійне користування земельна ділянка площею 6888,13 кв.м в межах згідно з планом землекористування для виробничого призначення, а 27.07.1998 року видано Державний акт на право постійного користування землею і здійснена його державна реєстрація.

На цій же земельній ділянці розташований АДРЕСА_3 в якому належить ОСОБА_1 (частина будівлі насосної станції переобладнана під житлове приміщення і приватизована ОСОБА_2 (матірю позивача), яка передала його у власність (подарувала) ОСОБА_1П.).

При цьому, ОСОБА_2 не була власником чи користувачем земельної ділянки або її частини, призначеної для обслуговування зазначеного будинку і згідно з договором дарування до позивача перейшло право власності на квартиру.

Тому, оскільки попередній власник зазначеної вище квартири ОСОБА_2, не була власником чи законним користувачем земельної ділянки, призначеної для обслуговування цієї квартири, при отриманні у власність квартири, до ОСОБА_1 не перейшло право власності на квартиру відповідно до ст. 377 Цивільного кодексу України та ст. 120 Земельного кодексу України, на які посилається позивач.

Славутська міська рада Хмельницької області не заперечує, що ОСОБА_1 має право отримати у приватну власність земельну ділянку для обслуговування квартири.

Однак відповідно до ст. 25 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Згідно з п. 34 ч. 1 ст. 26 цього Закону сільські, селищні, міські ради вирішують відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

А відповідно до ст. 12 Земельного кодексу України сільські, селищні, міські ради можуть передавати у власність громадянам та юридичним особам лише земельні ділянки комунальної власності.

Як зазначено вище, земельна ділянка, на якій розташована квартира позивача, перебуває у користуванні Залізничної водокачки дистанції водопостачання та сантехспоруд Південно-Західної залізниці і не вилучена в останньої у встановленому законодавством порядку після передачі у власність територіальної громади м ОСОБА_4 області житлового фонду залізниці.

Славутська міська рада Хмельницької області неодноразово ініціювала передачу земельних ділянок, призначених для обслуговування зазначеного житлового фонду, що підтверджується листами міської ради до Південно-Західної залізниці від 05.02.2008 року № 2124/01-13 та від 05.05.2008 року № 0421/01-13, рішенням Славутської міської ради Хмельницької області від 30.10.2009 року № 4-36/2009, Актом комісійного обстеження земельної ділянки.

Однак на даний час питання про передачу земельних ділянок, що перебувають в користуванні Південно-Західної залізниці, на баланс Славутської міської ради Хмельницької області не вирішене, тому відповідач не вправі розпоряджатись земельною ділянкою по вул. Миньковецькій, 74 в м. Славута Хмельницької області, зокрема, передати її у власність чи користування позивачу.

За наведених обставин колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржувану постанову слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 197, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 254 КАС України, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 12 травня 2010 року у справі № 2а-186/10/2214 за позовом Славутського міжрайонного прокурора Хмельницької області в інтересах ОСОБА_1 до Славутської міської ради Хмельницької області про визнання відмови незаконною, зобовязання вчинити дії залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через пять днів після направлення її копії особам, що беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

ГОЛОВУЮЧИЙ В.П. ДЯКОВИЧ

СУДДІ І.М. ОБРІЗКО

ОСОБА_5