Справа № 815/6862/13-а
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2015-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 жовтня 2015 р.м.ОдесаСправа № 815/6862/13-а

Категорія: 8.3.3 Головуючий в 1 інстанції: Білостоцький О. В.
Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

доповідача, судді - Димерлія О.О.

суддів - Єщенка О.В., Яковлева Ю.В.

за участю секретаря - Жукової Г.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Арцизької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Одеській області на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 21 січня 2014 року за адміністративним позовом приватного підприємства «Бессарабія-В» до Арцизької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2013 року позивач звернувся до суду з вказаним вище адміністративним позовом та, посилаючись на хибність висновків податкового органу, викладених в акті перевірки, щодо встановлення ознак нікчемності правочину з придбання у товариства з обмеженою відповідальністю «АТ-Сталь» металопрокату, просив суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Арцизької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Одеській області від 15 травня 2013 року № про зменшення від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 23812 грн.

За наслідками розгляду адміністративного позову Одеським окружним адміністративним судом 21 січня 2014 року ухвалено постанову про задоволення адміністративного позову приватного підприємства «Бессарабія-В».

Суд першої інстанції визнав протиправним та скасував податкове повідомлення-рішення Арцизької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Одеській області № від 15 травня 2013 року.

Приймаючи означене рішення, Одеський окружний адміністративний суд виходив з того, що податковий орган, з посиланням на акт про неможливість проведення зустрічної звірки товариства з обмеженою відповідальністю «АТ-Сталь», та без самостійного дослідження господарських операцій, дійшов хибного висновку про безтоварність укладеного приватним підприємством «Бессарабія-В» з товариством з обмеженою відповідальністю «АТ-Сталь» правочину, залишивши поза увагою первинну документацію. Встановивши реальність операцій між позивачем та його контрагентом, дотримання вимог Податкового кодексу України, пред'явлення контролюючому органу первинних документів, суд дійшов висновку про правомірне формування підприємством податкового кредиту та, відповідно, про незаконність спірного податкового повідомлення-рішення.

В апеляційній скарзі Арцизька ОДПІ Головного управління ДФС в Одеській області, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин справи та порушення норм матеріального права, просить суд скасувати оскаржуване судове рішення та постановити нове - про відмову в задоволенні позову ПП «Бессарабія-В». В своїй скарзі апелянт зазначає, що під час розгляду справи судом не надано відповідної правової оцінки інформації, яка надійшла до податкового органу від Лівобережної МДПІ м.Дніпропетровська, зокрема, щодо відсутності контрагента позивача ТОВ «АТ-Сталь» за місцезнаходженням, ненадання ним до звірки документів, що підтверджують формування валових доходів та валових витрат, а також щодо відсутності у нього необхідних умов для здійснення задекларованих господарських операцій.

ПП «Бессарабія-В» подало до суду письмові заперечення проти апеляційної скарги, вважає постанову суду від 21 січня 2014 року законною та обґрунтованою, просить суд залишити її без змін, а скаргу Арцизької ОДПІ - без задоволення.

Суд апеляційної інстанції заслухав суддю-доповідача, розглянув та обговорив доводи апеляційної скарги, перевірив матеріали справи та вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Перевіряючи повноту з'ясування судом першої інстанції обставин справи та правильність застосування правових норм, апеляційний суд звертає увагу на таке.

Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, на підставі наказу Арцизької ОДПІ №302 від 22.04.2013р., відповідно до п.п.75.1.2 п.75.1 ст.75, п.79.3 ст.79 Податкового кодексу України, у період з 22.04.2013р. по 24.04.2013р. державним податковим ревізором-інспектором відповідача було проведено позапланову невиїзну документальну перевірку ПП «Бессарабія-В» з питань дотримання вимог податкового законодавства щодо підтвердження відомостей, отриманих від особи, яка мала правові відносини з платником податків ТОВ «АТ-Сталь» за період з 01.05.2012р. по 30.06.2012р., за результатами якої складено акт перевірки №415/22-35434347 від 26 квітня 2013 року.

У висновках акту перевірки вказується на порушення позивачем ч.1, ч.5 ст.203, ч.2 ст.216, ст.228 Цивільного кодексу України, у зв'язку з чим правочини між ПП «Бессарабія-В» та контрагентом ТОВ «АТ-Сталь» мають ознаки нікчемності; п.198.1, п.198.2, п.198.3 ст.198, п.201.1 ст.201 Податкового кодексу України, в результаті чого завищено залишок від'ємного значення з податку на додану вартість, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового періоду за травень, червень 2012 року на загальну суму 23812 грн. (у т.ч. за травень 2012 року - 2491 грн., за червень 2012 року - 21321 грн.).

Зокрема, в акті перевірки зазначено, що у період з 01.05.2012р. по 30.06.2012р. ПП «Бессарабія-В» задекларовано податкового кредиту з податку на додану вартість в сумі 23812 грн. Згідно реєстру виданих та отриманих накладних за період травень-червень 2012 року встановлено, що контрагентом-постачальником товарів підприємства є ТОВ «АТ-Сталь» на підставі договору поставки №11/01-1М від 11.01.2011р. До Арцизької ОДПІ від Лівобережної МДПІ м.Дніпропетровська надійшов акт №161/22-5/37151157 від 15.01.2013р. «Про неможливість проведення звірки ТОВ «АТ-Сталь» щодо підтвердження господарських відносин із платниками податків за період грудень 2011 року, лютий - червень 2012 року, серпень 2012 року, жовтень 2012 року», згідно якого ТОВ «АТ-Сталь» відсутнє за місцезнаходженням; підтвердити здійснення господарських операцій товариства за період грудень 2011 року, лютий - червень 2012 року, серпень 2012 року, жовтень 2012 року являється неможливим, у зв'язку з ненаданням до перевірки відповідних первинних документів; у ТОВ «АТ-Сталь» відсутнє майно, трудові ресурси, виробничі активи, основні фонди, складські приміщення, які економічно необхідні для здійснення господарських операцій, що свідчить про відсутність необхідних умов для реального настання результатів відповідної господарської діяльності; товариство здійснювало діяльність, пов'язану з наданням податкової вигоди третім особам.

У зв'язку з цим, Арцизька ОДПІ Головного управління ДФС в Одеській області дійшла висновку, що ПП «Бессарабія-В» незаконно сформувало податковий кредит, задекларований в деклараціях з податку на додану вартість за травень-червень 2012 року, по взаємовідносинах з ТОВ «АТ-Сталь», що призвело до безпідставного формування об'єкту оподаткування податком на додану вартість по операціях з придбання товарів.

15 травня 2013 року, на підставі акту перевірки №415/22-35434347 від 26.04.2013р., Арцизька ОДПІ Головного управління ДФС в Одеській області винесла податкове повідомлення-рішення №, яким позивачу зменшила розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість на 23812 грн.

Колегія суддів погоджується з висновком Одеського окружного адміністративного суду про незаконність вказаного податкового повідомлення-рішення. При цьому, апеляційний суд виходить з наступного.

Відповідно до п.198.1 ст.198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Згідно п.198.2 ст.198 Кодексу датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг чи дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до п.198.3 ст.198 Кодексу податковий кредит звітного періоду складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно п.198.6 Кодексу не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Виходячи зі змісту наведених вище норм законодавства, право на віднесення сум ПДВ, сплачених при придбанні товару, до податкового кредиту виникає у суб'єкта господарювання у разі дотримання ним наступних умов: 1) фактичності придбання такого товару, тобто, реальності відповідної господарської операції; 2) наявності податкових накладних, складених особою, зареєстрованою платником податку, чи митних декларацій на підтвердження придбання такого товару та сплати відповідної суми ПДВ; 3) подальшого використання придбаного товару в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності підприємства.

Факт вчинення певних господарських операцій, та правомірність подальшого відображення їх у бухгалтерському та податковому обліку, можливо досліджувати лише на підставі вивчення первинних документів платника податків.

Відповідно до ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для відображення у бухгалтерському обліку господарських операцій є первинні документи, що фіксують та підтверджують факти здійснення господарських операцій і які повинні мати визначені цим Законом та Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995р. №88, обов'язкові реквізити.

Як вбачається з матеріалів справи, у перевіряємому періоді основним видом діяльності ПП «Бессарабія-В» було виробництво нерафінованих олії та жирів, а основним видом діяльності ТОВ «АТ-Сталь» - виробництво будівельних металевих конструкцій і частин конструкцій.

11.01.2011р. між ПП «Бессарабія-В» (Покупець) та ТОВ «АТ-Сталь» (Продавець) був укладений договір постачання №11/01-М, за умовами якого Продавець зобов'язується поставити узгодженими партіями Покупцеві товар: металопрокат, зазначений у додатках (додаткових угодах, видаткових накладних та рахунках-фактурах на кожну партію товару), які є невід'ємною частиною цього договору, а Покупець зобов'язується прийняти та оплатити кожну партію товару.

Вказаний договір підписаний директорами підприємств, які мали повноваження на укладення угод, їх підписи завірені відповідними печатками підприємств.

На виконання зазначеного договору ТОВ «АТ-Сталь» у травні-червні 2012 року поставлено ПП «Бессарабія-В» товар (круглий прокат, листи) на загальну суму 142868,9 грн. (в т.ч. ПДВ 23812 грн.), що підтверджується:

- податковими накладними №39 від 24.05.2012р. та №23 від 25.06.2012р.;

- видатковими накладними №178 від 01.06.2012р. та №199 від 04.07.2012р.;

- товарно-транспортною накладною №199 від 04.07.2012р. (постачання здійснено за замовленням ПП «Бессарабія-В» автомобілем Reno ВН 0105 ВВ);

- рахунками на оплату прийнятого товару №С-230512-02 від 23.05.2012р. та №С-150612-02 від 15.06.2012р.;

- платіжними дорученнями №1551 від 24.05.2012р. та №1890 від 25.06.2012р.;

- довіреностями на отримання товару.

Суми податку на додану вартість включено та відображено у реєстрі виданих та отриманих податкових накладних, які відповідають даним додатку 5 до податкової декларації з податку на додану вартість та даним декларацій з ПДВ за травень, червень 2012 року.

В акті перевірки відсутні відомості щодо того, що на момент проведення перевірки позивачем не надано до перевірки податкові накладні, або податкові накладні оформлені із порушеннями ст.201 Податкового кодексу України чи ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Слід зазначити, що жодних зауважень з приводу наданих позивачем доказів та первинних документів на обґрунтування відсутності факту виконання позивачем умов господарського договору з контрагентом відповідач ні до суду першої, а ні до суду апеляційної інстанцій не надав.

Використання придбаного у ТОВ «АТ-Сталь» товару в межах власної господарської діяльності ПП «Бессарабія-В» підтверджено актами про списання матеріалів та наказами по підприємству про проведення ремонту обладнання.

ПП «Бессарабія-В» доведено, що при укладенні договору воно переконалося у тому, що підприємство-контрагент ТОВ «АТ-Сталь» було зареєстроване у Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України, а також зареєстроване як платник податку на додану вартість і мало право на видачу податкових накладних.

На запит суду першої інстанції Лівобережна ОДПІ м.Дніпропетровська листом від 14.11.2013р. повідомила, що за період з 01.05.2012р. по 30.06.2012р. податковий борг у ТОВ «АТ-Сталь» відсутній, кримінальні справи відносно вказаного підприємства не порушувались.

Актом перевірки №415/22-35434347 від 26 квітня 2013 року зафіксовано відсутність розбіжностей між податковими зобов'язаннями ТОВ «АТ-Сталь» та податковим кредитом позивача; заборгованості по взаєморозрахунках немає.

В матеріалах справи відсутні і відповідачем не надані докази та факти, які свідчили б про те, що зміст договору не відповідає дійсним намірам сторін, та що ці наміри спрямовані на ухилення від сплати податків за фінансово-господарськими результатами виконання зазначеного договору. Зазначений договір спрямований на реальне настання наслідків, обумовлених ним, виконаний сторонами в повному обсязі та відповідає положенням цивільного, господарського і податкового законодавства. З досліджених в судовому засіданні доказів вбачається наявність як у позивача, так і у суб'єкта господарювання, з яким позивач мав господарські відносини, реальної ділової мети, пов'язаної зі здійсненням зазначених господарських операцій і отриманням прибутку (доходу).

Ані актом перевірки, ані іншими матеріалами справи не встановлено жодного фактичного порушення саме позивачем вимог законодавства, яким регламентується порядок формування податкового кредиту, яке б позбавляло його права на формування податкового кредиту по взаємовідносинах з ТОВ «АТ-Сталь».

Висновки Арцизької ОДПІ ґрунтуються лише на інформації, яка міститься в акті Лівобережної МДПІ м.Дніпропетровська №161/22-5/37151157 від 15.01.2013р. «Про неможливість проведення звірки ТОВ «АТ-Сталь» щодо підтвердження господарських відносин із платниками податків за період грудень 2011 року, лютий - червень 2012 року, серпень 2012 року, жовтень 2012 року». Однак, вказаний акт засвідчує лише факт неможливості проведення зустрічної звірки контрагента позивача і не містить інформації, що має будь-яке відношення до податкових зобов'язань. Такий акт взагалі не є перевіркою, а викладені в ньому висновки про порушення податкового чи цивільного законодавства ТОВ «АТ-Сталь» є нічим іншим, як припущеннями податкового органу, які необґрунтовані належними доказами.

Чинне законодавство не ставить умовою дійсності правочинів, а також виникнення податкових зобов'язань у платника податків в залежність від стану податкового обліку його контрагентів, фактичного знаходження їх за місцем реєстрації та наявності чи відсутності основних фондів або спеціальних дозволів у останніх.

Недобросовісність платника має бути встановлена безумовними та однозначно розтлумаченими доказами, однак такі докази, на порушення вимог частин першої, другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, податковим органом не представлено, реальність виконання господарських операцій, на підставі яких позивачем сформовано податковий кредит, не спростовано.

Відповідачем не надано суду доказів визнання правочину, укладеного між позивачем та його контрагентом у судовому порядку нікчемним, а також визнання недійними первинних бухгалтерських документів, що підтверджують його виконання.

Колегія суддів не може погодитись з твердженням апелянта про необхідність вивчення платником податків всіх обставин можливостей здійснення господарських операцій його контрагентом постачальником товарів (робіт, послуг). На думку суду, при укладені договорів головним для суб'єкта господарювання є предмет договору, цінова політика, строки та спосіб доставки (виконання) предмету договору, розрахунки по договору (угоді), а також реєстрація постачальника як суб'єкта господарювання в органах виконавчої влади та допоміжна інформація про реєстрацію платником податку на додану вартість у органах податкової служби. Тому відповідач не має права наполягати на отримані додаткової інформації позивачем від його контрагента - постачальника товарів (робіт, послуг).

Оскільки встановлено, що договір з контрагентом ТОВ «АТ-Сталь» укладено у письмовій формі, виконання вказаного договору підтверджено первинними документами, тому суд апеляційної інстанції погоджується з судом першої інстанції, що сторони договору діяли виключно для досягнення економічних результатів та з метою отримання прибутків у відповідності до ст.3 ГК України. Укладений договір відповідає вимогам ст.203 ЦК України, не порушує публічний порядок, не спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, територіальної громади, недійсність такого договору прямо законом не встановлена, а також такий договір судом недійсним не визнавався, а отже є чинним.

А відтак, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про незаконність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення № від 15 травня 2013 року та, у зв'язку з цим, наявність підстав для його скасування.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, підстав для скасування рішення суду та задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст. 200 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 185, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу Арцизької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Одеській області залишити без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 21 січня 2014 року за адміністративним позовом приватного підприємства «Бессарабія-В» до Арцизької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 15 травня 2013 року - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Суддя-доповідач: Димерлій О.О.

Судді: Єщенко О.В

Яковлев Ю.В