Справа № 2а-1916/09
Суддя: Онишкевич Т.В.
Дата ухвалення: 2011-03-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2011 р. Справа № 70972/09/9104

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Онишкевича Т.В.,

суддів Сапіги В.П., Попка Я.С.,

розглянувши у порядку письмового провадження у м. Львові апеляційні скарги відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Тернополі та управління Пенсійного фонду України в м. Тернополі на постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 29 липня 2009 року у справі за позовом управління Пенсійного фонду України в м. Тернополі до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Тернополі про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА :

Управління Пенсійного фонду України в м. Тернополі (далі УПФУ в м. Тернополі) у червні 2009 року звернулося до суду з адміністративним позовом, у якому просило визнати дії відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Тернополі (далі ВВД ФССНВВ у м. Тернополі) щодо неприйняття до заліку сум виплаченої щомісячної цільової грошової допомоги на прожиття і державної адресної допомоги, сум витрат на виплату підвищення непрацюючим пенсіонерам, сум допомоги на поховання, сум витрат з виплат і доставки пенсій неправомірними та зобовязати прийняти до відшкодування та внести в акт щомісячної звірки суми витрат на щомісячну державну адресну допомогу, суми допомоги на поховання, суми витрат на виплату підвищення непрацюючим пенсіонерам, суми витрат на доставку та виплату пенсій, які збільшилися у звязку з виплатою щомісячної державної адресної допомоги, на суму 371428,58 грн.

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 29 липня 2009 року у справі № 2а-1916/09/1970 позов було задоволено частково, визнано неправомірними дії ВВД ФССНВВ у м. Тернополі щодо неприйняття до заліку сум виплаченої державної адресної допомоги, витрат на доставку щомісячної державної адресної допомоги, витрат на виплату та доставку підвищення непрацюючим пенсіонерам та зобовязано відповідача прийняти до відшкодування та внести в акти щомісячної звірки суму у розмірі 370518,04 грн. витрат на виплату та доставку щомісячної державної адресної допомоги, витрат на виплату та доставку підвищення непрацюючим пенсіонерам. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Позивач УПФУ в м. Тернополі у поданій апеляційній скарзі просить змінити постанову суду першої інстанції від 29.07.2009 року, задовольнивши його позовні вимоги у повному обсязі. Вимоги за апеляційною скаргою обґрунтовує приписами ст.ст. 1, 4, 25, 26 Основ законодавства України про загальнообовязкове державне соціальне страхування та Порядку відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, повязаних із виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій по втраті годувальника, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України та правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 04.03.2003 року №5-4/4 (далі Порядок). При цьому вважає, що законодавством не передбачено обовязок органу пенсійного фонду надавати відповідачу докази причинового звязку смерті пенсіонера із одержаним каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя.

У своїй апеляційній скарзі ВВД ФССНВВ у м. Тернополі просить скасувати вказане судове рішення та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову УПФУ в м. Тернополі. У обґрунтування своїх вимог покликається на те, що судом першої інстанції помилково було ототожнено щомісячну цільову грошову допомогу на прожиття та щомісячну державну адресну допомогу до пенсії і підвищення до пенсії непрацюючим особам, які передбачені іншими нормативно-правовими актами.

Окрім того, на думку апелянта, суд першої інстанції не врахував того, що постановою Кабінету Міністрів України № 265 від 26.03.2008 року не може встановлюватися додатковий вид матеріального забезпечення за загальнообовязковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, оскільки таке доповнення може бути здійснене лише законами України з окремих видів загальнообовязкового державного соціального страхуванням.

Додатково зазначає, що вирішення спірного питання можливе лише на централізованому рівні з огляду на відсутність відповідних повноважень, а положення Порядку підлягають застосуванню лише за відсутності спору між сторонами щодо підписання відповідних актів звірки.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання апеляційного суду не зявилися, а відтак на підставі п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подані апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню, виходячи з таких міркувань.

Частково задовольняючи позовні вимоги УПФУ в м. Тернополі, суд першої інстанції виходив із того, що фактично відповідачем не прийнято до відшкодування та не включено в акти звірки за період з січня по травень 2009 року суми, виплачені УПФУ в м. Тернополі щомісячної державної адресної допомоги, витрат на виплату щомісячної державної адресної допомоги, витрат на виплату підвищення непрацюючим пенсіонерам, витрат на виплату та доставку допомоги на поховання, витрат на виплату та доставку підвищення непрацюючим пенсіонерам, на загальну суму 371428,58 грн.

Оскільки спірні правовідносини виникли після вступу у законну силу постанови Кабінету Міністрів України від 26.03.2008 року № 256, у акти щомісячної звірки УПФУ в м. Тернополі та ВВД ФССНВВ у м. Тернополі підлягають включенню сума витрат, понесених позивачем на виплату та доставку щомісячну державну адресну допомогу, суми витрат на виплату та доставку підвищення непрацюючим пенсіонерам. Відмова відповідача щодо неприйняття цих сум до заліку є протиправною, а тому позов в цій частині є підставним і підлягає до задоволення.

Позовні вимоги про зобовязання відповідача прийняти до відшкодування та внести в акти щомісячної звірки суми виплаченої допомоги на поховання за квітень 2009 року в сумі 903,40 грн. та 7,14 грн. витрат на доставку допомоги на поховання задоволенню не підлягають, оскільки у порушення абз. 2 ч. 9 ст. 34 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» позивачем не надано доказів на підтвердження причинного звязку смерті інваліда з одержаним каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, а тому відсутні підстави для відшкодування понесених витрат позивачем на допомогу на поховання та на їх доставку.

Зазначені висновки суду першої інстанції, на думку колегії суддів, лише частково відповідають дійсним обставинам справи та нормам матеріального права.

Як незаперечно встановлено судом першої інстанції, між сторонами існує спір щодо відшкодування ВВД ФССНВВ у м. Тернополі на користь УПФУ в м. Тернополі сум виплаченої щомісячної цільової грошової допомоги на прожиття і державної адресної допомоги, сум витрат на виплату підвищення непрацюючим пенсіонерам, сум допомоги на поховання, сум витрат з виплат і доставки пенсій неправомірними на загальну суму 371428,58 грн.

Діючим законодавством України передбачено можливість відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному Фонду України коштів, повязаних із виплатами, здійсненими у звязку із отриманням особою інвалідності чи настанням смерті внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.

Однак, при наявності спору між такими субєктами владних повноважень та недосягнення згоди щодо підписання актів зі сторони Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, він повинен вирішуватися шляхом предявлення адміністративного позову про стягнення відповідних коштів, а не шляхом предявлення вимог про підписання актів звірки розрахунків, оскільки така дія передбачає обопільну згоду та відсутність спору між сторонами.

Така правова позиція, окрім іншого, була висловлена Судовою палатою у адміністративних справах Верховного Суду України, зокрема, у постанові від 20 березня 2007 року у справі № 21-1087 за позовом управління ПФУ у Великобагачанському районі Полтавської області до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Великобагачанському районі Полтавської області про зобовязання прийняти до заліку та відшкодування сум.

Відповідно до приписів ч. 3 ст. 196 КАС України суд апеляційної інстанції не вправі розглядати позовні вимоги, що не були заявлені у суді першої інстанції.

Відтак, оскільки позивачем не було предявлено до відповідача у встановленому законом порядку позову про стягнення відповідних коштів, між сторонами існує спір щодо відшкодування спірних витрат, а вимоги про зобов'язання підписання актів звірок не можуть бути задоволені через наявність спору між сторонами із цього приводу, то колегія суддів приходить до переконання про неможливість задоволення позовних вимог УПФУ в м. Тернополі, що були предметом даного судового розгляду.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до переконання, що при вирішенні даного спору суд першої інстанції у частині часткового задоволення позовних вимог допустив невідповідність своїх висновків обставинам справи, а тому подані апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню, а оскаржувана постанова у цій частині скасуванню з постановленням нової про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197, 198, 200, 202, 205, 207, 254 КАС України колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА :

апеляційні скарги відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Тернополі та управління Пенсійного фонду України в м. Тернополі задовольнити частково.

Скасувати постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 29 липня 2009 року у справі № 2а-1916/09/1970 у частині задоволення позову та прийняти нову, якою у задоволенні таких позовних вимог управління Пенсійного фонду України в м. Тернополі відмовити.

У іншій частині постанову суду залишити без змін

Постанова набирає законної сили через пять днів після направлення її копії особам, що беруть участь у справі, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Т.В.Онишкевич

Судді В.П.Сапіга

ОСОБА_1