Справа № 579/1027/15-а
Суддя: Тацій Л.В.
Дата ухвалення: 2015-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2015 р.Справа № 579/1027/15-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Тацій Л.В.

Суддів: Григорова А.М. , Подобайло З.Г.

за участю секретаря судового засідання Гришко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 Пенсійного фонду України в Кролевецькому районі Сумської області на постанову Кролевецького районного суду Сумської області від 31.07.2015р. по справі № 579/1027/15-а

за позовом Прокурора Кролевецького району Сумської області в інтересах ОСОБА_2

до ОСОБА_1 Пенсійного фонду України в Кролевецькому районі Сумської області

про визнання дій незаконними та зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Прокурор Кролевецького району Сумської області в інтересах ОСОБА_2, звернувся до суду з адміністративним позовом до ОСОБА_1 Пенсійного фонду України в Кролевецькому районі Сумської області, в якому просив: визнати протиправною відмову відповідача в поновленні виплати пенсії по інвалідності за місцем проживання ОСОБА_2; зобовязати ОСОБА_1 Пенсійного фонду України в Кролевецькому районі Сумської області поновити виплату пенсії по інвалідності призначену ОСОБА_2 в розмірах відповідно до вимог чинного законодавства України, починаючи з дня першого звернення 07.09.2011 року.

Постановою Кролевецького районного суду Сумської області від 31.07.2015р. адміністративний позов задоволено.

Відповідач, не погодившись з постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову скасувати та прийняти нову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Позивач в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечував, наполягаючи на законності та обґрунтованості постанови суду першої інстанції.

Прокурор та представник відповідача, у судове засідання призначене на 29.09.2015 року не прибули, належним чином були повідомлені про дату та місце розгляду справи, про що свідчать поштові повідомлення, які знаходяться в матеріалах справи.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши суддю доповідача, пояснення позивача, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач перебував на обліку в ОСОБА_1 Пенсійного фонду України в Кролевецькому районі Сумської області та отримував пенсію по інвалідності.

ОСОБА_2 01.06.2008 року звернувся до ОСОБА_1 Пенсійного фонду України в Кролевецькому районі Сумської області із заявою щодо зняття його з обліку у звязку із виїздом за кордон до Республіки Білорусь на постійне проживання, про що є відмітка в паспорті громадянина України для проживання.

Відповідно до вимог ст.51 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», у разі виїзду пенсіонера на постійне місце проживання за кордон пенсія, призначена в Україні, за заявою пенсіонера може бути виплачена йому за шість місяців наперед перед від'їздом, рахуючи з місяця, що настає за місяцем зняття з обліку за місцем постійного проживання.

Державною прикордонною службою України надано лист від 26.08.2011 року який свідчить про те, що позивачем в період з 01.01.2008 року по 22.08.2011 року державний кордон України не перетинався.

Також, листом Державної прикордонної служби від 15.07.2015 року повідомлено, що у період з 01.01.2011 року по 12.07.2015 року ОСОБА_2 державний кордон України не перетинався.

На даний час позивач проживає в України та не виїжджав на постійне місце проживання до Республіки Білорусь.

В матеріалах справи міститься довідка Кролевецької житлово-експлуатаційної контори Кролевецької міської ради в якій значиться, що ОСОБА_2 проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1, без реєстрації.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 Пенсійного фонду України в Кролевецькому районі Сумської області безпідставно відмовлено позивачу в поновленні пенсії, так як він є громадянином України та користується усіма правами наданими Конституцією України.

Колегія суддів частково погоджується з такими висновками виходячи з наступного.

ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_2, є інвалідом І групи загального захворювання та особою похилого віку він звернувся за захистом своїх прав до Прокурора Кролевецького району Сумської області.

Позивач, вперше 07.09.2011 року звернувся до ОСОБА_1 Пенсійного фонду України в Кролевецькому районі Сумської області із заявою про виплату пенсії з 2008 року, до заяви було додано копію паспорта громадянина України для проживання за кордоном та довідку Державної прикордонної служби.

ОСОБА_1 Пенсійного фонду України в Кролевецькому районі Сумської області від 21.09.2011 року надано відповідь, якою позивачу відмовлено в поновленні пенсії з посиланням на те, що для поновлення виплати пенсії позивачу необхідно надати заяву разом з паспортом, де зазначено місце постійного проживання в межах України.

Позивач неодноразово звертався до ОСОБА_1 Пенсійного фонду України в Кролевецькому районі Сумської області із заявою про поновлення пенсії та отримував відмову, у звязку з відсутністю необхідних документів.

Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року №22-1 затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», пунктом 1.5 якого передбачено, що заява про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії, про виплату пенсії у зв'язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, поновлення виплати пенсії, про припинення перерахування пенсії на банківський рахунок та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, про виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім'ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, про виплату пенсії за довіреністю, термін дії якої більше одного року, через кожний рік дії такої довіреності, подається пенсіонером особисто або його законним представником до органу, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії.

Пунктом 2.9 вказаного Порядку передбачено, що особа, яка звертається за пенсією (незалежно від виду пенсії), повинна пред'явити паспорт (або інший документ, що засвідчує цю особу, місце її проживання (реєстрації) та вік).

З матеріалів справи слідує, що 01.06.2008 року позивачу була припинена виплата пенсії на підставі довідки виданої СГІРФО Кролевецького РВ УМВС.

Розпорядженням від 23.06.2009 року позивач був знятий з обліку в ОСОБА_1 Пенсійного фонду України в Кролевецькому районі Сумської області, на підставі п.2 ч.1 ст.49 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», у звязку із виїздом за кордон на постійне місце проживання.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Згідно з частиною 2 статті 2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", реєстрація міста проживання чи міста перебування особи або її відсутність не може бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Таким чином, кожен громадянин України, включаючи пенсіонерів, має право на вибір свого місця проживання, зі збереженням усіх конституційних прав. Позивач як громадянин України, незалежно від країни свого проживання, вправі користуватися всіма своїми конституційними правами, в тому числі і на пенсійне забезпечення, а тому за відсутності законодавчих перешкод для виплати пенсії відповідач зобов'язаний відновити виплату пенсії позивачу.

Відповідно до пункту 3.3 Рішення Конституційного Суду України від 07.10.2009 року, вказаними нормами Закону (статті 51) конституційне право на соціальний захист поставлене в залежність від факту укладення Україною з відповідною державою міжнародного договору з питань пенсійного забезпечення. Таким чином держава, всупереч конституційним гарантіям соціального захисту для всіх осіб, що мають право на отримання пенсії у старості, на законодавчому рівні позбавила цього права пенсіонерів у тих випадках, коли вони обрали постійним місцем проживання країну, з якою не укладено відповідного договору.

Таким чином, право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов'язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні. Держава, відповідно до конституційних принципів, зобов'язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія, в Україні чи за її межами.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 49 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", виплата пенсії припиняється на весь час проживання (перебування) пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Відповідно до другого речення статті 51 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", під час перебування за кордоном пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Згідно з частиною 2 статті 92 Закону України "Про пенсійне забезпечення", винятки були встановлені для громадян, які проживають за кордоном, якщо пенсія їм призначена внаслідок трудового каліцтва або професійного захворювання. У цих випадках пенсія виплачується і за відсутності міжнародного договору. Постановою Кабінету Міністрів України "Про порядок переведення пенсій громадян, які виїхали на постійне проживання до інших країн" від 06.04.1993 року визначено відповідний механізм виплати таких пенсій.

Рішенням Конституційного Суду України №25-рп/2009 від 07.10.2009 року не виплата пенсій громадянам України, які виїхали з України, визнано неконституційним, Конституційним Судом України визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) положення п. 2 ч. 1 ст. 49, другого речення ст. 51 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року, у зв'язку з чим застосуванню не підлягають.

Рішенням Конституційного Суду зазначено, що право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов'язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні, оскільки держава, відповідно до конституційних принципів, зобов'язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія, в Україні чи за її межами.

Згідно з частиною другою статті 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Закон України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" 1 січня 2004 року набрав чинності.

Згідно з частиною 1 статті 5 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", цей ОСОБА_3 регулює відносини, що виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Відповідно до пункту 16 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Таким чином, положення Закону України "Про пенсійне забезпечення" застосовуються лише в частині, що не суперечить нормам Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (стаття 92 Закону "Про пенсійне забезпечення", статті 49, 51 Закону "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування").

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, щодо задоволення позову та поновлення пенсії ОСОБА_2 саме з 07.09.2011 року.

Згідно положень ч. 1 ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Тобто, звернення до суду є строковим.

Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із її заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.

Встановлення процесуальних строків законом та судом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених КАС України, певних процесуальних дій.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Положеннями ч. 2 ст. 99 КАС України визначено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до суду за захистом своїх, як він вважає, порушених з 07.09.2011 року прав на поновлення раніше призначеної пенсії 10.07.2015 року, тобто, з урахуванням вищенаведених положень, з порушенням (шестимісячного) строку звернення до адміністративного суду, передбаченого ст. 99 КАС України.

Згідно ч. 1 ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Таким чином, виходячи із зазначених обставин справи, колегія суддів дійшла висновку про необхідність скасування постанови Кролевецького районного суду Сумської області від 31.07.2015р. в частині задоволення адміністративного позову ОСОБА_2 про визнання дій протиправними та зобовязання поновити виплату пенсії за період з 07.09.2011 року по 09.01.2015 року з прийняттям в скасованій частині нового рішення про залишення без розгляду зазначених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 197, п. 4 ч.1 ст. 198, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 Пенсійного фонду України в Кролевецькому районі Сумської області задовольнити частково.

Постанову Кролевецького районного суду Сумської області від 31.07.2015р. по справі № 579/1027/15-а скасувати в частині задоволення позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 Пенсійного фонду України в Кролевецькому районі Сумської області про визання протиправними дій та зобовязання поновити виплату пенсії за період з 07.09.2011 року по 09.01.2015 року із залишенням цієї частини без розгляду.

В іншій частині постанову Кролевецького районного суду Сумської області від 31.07.2015р. по справі № 579/1027/15-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя ОСОБА_4
Судді ОСОБА_5 ОСОБА_3

Повний текст ухвали виготовлений 01.10.2015 р.