Справа № 754/6583/15-а
Суддя: Ганечко О.М.
Дата ухвалення: 2015-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 754/6583/15-а Головуючий у 1-й інстанції: Бабко В.В. Суддя-доповідач: Ганечко О.М.
У Х В А Л А

Іменем України

10 вересня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючої судді: Ганечко О.М.

суддів: Коротких А.Ю.,Хрімлі О.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва на постанову Деснянського районного суду м.Києва від 27.07.15 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління пенсійного фонду України в Деснянському районі м.Києва про призначення пенсії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління пенсійного фонду України в Деснянському районі м.Києва про призначення пенсії.

Постановою Деснянського районного суду м.Києва від 27.07.15 року позов задоволено.

Визнано дії Управління пенсійного фонду України в Деснянському районі м.Києва щодо відмови позивача в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 - неправомірними.

Зобов'язано Управління пенсійного фонду України в Деснянському районі м.Києва призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 з 26.03.2015року.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні адміністративного позову в повному обсязі.

У засідання учасники процесу не з'явились, будучи належним чином повідомленими, що не перешкоджає слуханню спірного питання відповідно до вимог ч. 4 ст. 196 КАС України.

Відповідно до ч. 6 ст. 12, ч. 1 ст. 41 КАС України, у випадку неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі під час судового розгляду повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не відбувається.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, позивач працював: з 13.04.1994р. по 13.03.1996р. на посаді електрозварювальника в ПАТ «Київський Екперементальний завод «Зварка» - що передбачено Списком №2, затвердженого розділом ХХХІІІ «Загальні професії», Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994р. №162, що також підтверджується пільговою довідкою №1 від 03.03.2015р. та наказом про атестацію №213 від 10.11.1993р.;

з 15.03.1996р. по 22.07.2013р. на посаді електрозварювальника ручної зварки 6 розряду в ТОВ «Сантехнік - ЛТД і К» - що передбачено Списком №2, розділ ХХХІІІ «Загальні професії» згідно Постанови КМУ №162 від 11.03.1994року, Постанови КМУ №36 від 16.01.2003року. Факт роботи позивача підтверджується пільговою довідкою від 22.07.2013року № 52 та наказом про атестацію робочих місць;

з 26.07.2013 року по 27.03.2014 року на посаді електрозварювальника ручного зварювання 4 розряду в Філії ДП Антонов «Серійний завод АНТОНОВ», що передбачена Списком «№2, розділ ХХХІІІ «Загальні професії» згідно Постанови КМУ №36 від 16.01.2003 року. Факт роботи позивача підтверджується пільговою довідкою №15 від 13.03.2015 року та наказами про атестацію робочих місць;

з 03.04.2014 року по теперішній час на посаді електрозварювальника ручного зварювання 5 розряду на заводі залізобетонних виробів ПАТ «Домобудівний комбінат №4», що передбачена Списком №2 розділ ХХХІІІ «Загальні професії» згідно Постанови КМУ №36 від 16.01.2003 року. Факт роботи позивача підтверджується пільговою довідкою №08/144 від 18.03.2015 року та наказом про атестацію робочих місць.

На час звернення позивача до Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м.Києва (26.03.2015р.)йому виповнилось повних 55 років, загальний стаж роботи складає більше 30 років, а пільговий стаж 20 років.

Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про неправомірність дій відповідача щодо відмови в призначенні пенсії позивачу, з огляду на таке.

У відповідності до пункту «б» частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-XII(надалі - «Закон № 1788-XII»), на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55років і при стажі роботи не менше 25років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50років і при стажі роботи не менше 20років, з них не менше 10років на зазначених роботах.

Згідно п.3 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (далі-Порядок), при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. При цьому до пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати внесення цієї посади чи професії до Списків.

Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. В трудовій книжці позивача вказані періоди роботи з шкідливими і важкими умовами праці, що дають право на пенсію на пільгових умовах.

Крім того, особливості підтвердження трудового стажу окремих категорій працівників визначені пунктом 20 Постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993р. № 637, яким передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Колегія суддів критично ставиться на посилання апелянта про те, що пільговий стаж позивача становить лише 9 років 4 місяці 18 днів, оскільки відповідачем при підрахунку пільгового стажу не було враховано всі періоди роботи позивача, оскільки, на думку відповідача не всі посади, на яких працював позивач, відносяться до Списку №2, з чим не погоджується колегія суддів.

Суд першої інстанції вірно встановив загальний та пільговий стаж роботи позивача, оскільки наявні в матеріалах справи докази та записи в трудовій книжці позивача підтверджують наявне право на призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №2.

Колегія суддів не погоджується з доводами апелянта про відсутність у позивача доказів атестації робочих місць, оскільки позивач надав всі необхідні документи про атестацію робочих місць окремо з кожного підприємства, в яких підтверджується право на пенсію на пільгових умовах, за Списком №2.

Атестація робочих місць за умовами праці - це комплексна оцінка всіх факторів виробничого середовища і трудового процесу, супутніх соціально-економічних факторів, що впливають на здоров'я і працездатність працівників в процесі трудової діяльності. Відповідно до пунктів 1, 2 «Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 серпня 1992 року №442, атестація робочих місць за умовами праці проводиться на підприємствах і організаціях незалежно від форм власності й господарювання, де технологічний процес, використовуване обладнання, сировина та матеріали є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих факторів, що можуть несприятливо впливати на стан здоров'я працюючих, а також на їхніх нащадків як тепер, так і в майбутньому. Основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Частиною 2 пункту 4 зазначеного Порядку встановлено, що відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.

Також колегія суддів критично сприймає посилання апелянта на помилкове зазначення літери в прізвищі позивача, в документах наданих підприємствами позивачу та зазначає, що виходячи з аналізу змісту документів чітко видно те, що дані документи видані саме позивачу, оскільки в них наявний тільки один ОСОБА_2, періоди роботи та інші відомості вказують на те, що дані довідки видані саме позивачу.

Помилки, допущені підприємствами внаслідок того, що документи складені в різні часи та на різних мовах не можуть бути підставою для позбавлення позивача конституційного права на пенсію на пільгових умовах за Списком №2.

Колегія суддів критично ставиться на посилання апелянта про розбіжності в документах про посади, на яких працював позивач, оскільки вважає, що ці посади надають позивачу право на призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №2.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновків, що відповідач не надав суду достатніх доказів в обґрунтування правомірності відмови позивачу у призначенні пенсії на пільгових умовах за Списком №2.

Відповідно до ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Колегія суддів не вбачає порушень судом першої інстанції норм матеріального права, на які посилається апелянт в апеляційній скарзі, та вважає, що судом першої інстанції повно встановлені обставини справи, яким надана правильна правова оцінка на підставі законодавства, яке врегульовує спірні правовідносини.

Доводи апеляційної скарги, не спростовують висновки суду першої інстанції, викладені у постанові від 27.07.2015 року, та не можуть бути підставою для її скасування.

За таких обставин, у відповідності до ст.200 КАС України, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. 160, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва - залишити без задоволення.

Постанову Деснянського районного суду м. Києва від 27.07.15 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку і строки, визначені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя:

Ганечко О.М.

Коротких А.Ю.

Судді: Хрімлі О.Г.

.

Головуючий суддя Ганечко О.М.

Судді: Хрімлі О.Г.

Коротких А. Ю.