Справа № 2-а-415/12
Суддя: Шереметьєва Л. А.
Дата ухвалення: 2012-05-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-415
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 травня 2012 року Суддя Соломянського районного суду м. Києва Шереметьєва Л.А, розглянувши в порядку скороченого провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 оборони України, Державного казначейства України про визнання бездіяльності протиправною та зобовязання виплатити одноразову грошову допомогу, моральну та матеріальну шкоду, суд

В С Т А Н О В И В :

20.02.2012 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом та просить суд визнати бездіяльність ОСОБА_2 оборони України щодо неприйняття рішення про виплату грошової допомоги у звязку з настанням інвалідності, зобовязати відповідачів вчинити дії щодо такої виплати та щодо виплати матеріальної та моральної шкоди.

Посилається на те, що постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 6 жовтня 2008 року у справі № 4/426 зобов'язано ОСОБА_2 оборони України виплатити йому одноразову грошову допомогу у зв'язку із настанням інвалідності, яка настала у 2006 році внаслідок травми, пов'язаної з виконанням обов'язків військової служби, відповідно до встановленого порядку.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 21 січня 2010 року у справі № 22-а-40561/08 зазначену постанову залишено без змін.

Виконавче провадження щодо виконання рішення суду тривало з 24 березня 2010 року по 31 січня 2010 року і було закінчено на підставі п. 11 частини першої ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження".

Відповідно до п. 3 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, що сталися у 2006 році, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.07 № 284, розмір грошової допомоги визначається відповідно до грошового забезпечення (посадового окладу, окладу за військове звання, відсоткової надбавки за вислугу років та 100-відсоткової надбавки, передбаченої Указами Президента України від 4 жовтня 1996 р. № 925 та від 23 лютого 2002 р. № 173 і постановою Кабінету Міністрів України від 22 травня 2000 р. № 829) за останньою посадою, яку військовослужбовець займав на день втрати працездатності, а особа, звільнена з військової служби, - на день звільнення; для військовослужбовців, які були звільнені з військової служби, час настання інвалідності не пов'язується з часом звільнення з військової служби, а розмір грошової допомоги має визначатись відповідно до грошового забезпечення за останньою посадою військовослужбовця, перерахованого на день втрати працездатності з урахуванням змін норм грошового забезпечення, які відбулися після їх звільнення.

На підставі довідки від 01.10.2006 р. про обчислення його пенсії до складу грошового забезпечення для розрахунку розміру одноразової грошової допомоги мають включатись:

посадовий оклад за посадою - 205 грн.;

оклад за військовим званням - 135 грн.;

відсоткова надбавка за вислугу років - 136 грн.;

100-відсоткова надбавка відповідно до Указу Президента України від 23 лютого 2002 р. № 173 - 476 грн.

А тому сума, виходячи з якої підлягає обчислення одноразової грошової допомоги по інвалідності складає 952 грн.

Відповідно до підпункту третього п. 2 Порядку розмір грошової допомоги інваліда III групи складає: 952 * 48 = 45 696 грн.

Відповідно до частини другої п.3 Порядку у разі встановлення групи інвалідності, яка дає право на отримання грошової допомоги у більшому розмір виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

3 березня 2000 року він отримав страхову суму у розмірі 650 грн. за 25% втрати працездатності, а тому остаточний розмір одноразової грошової допомоги у разі настання інвалідності складає: 45 696 грн. 650 грн. = 45 046 грн.

Також просить стягнути з відповідача Державного казначейства України моральну шкоду у розмірі 141 840 грн.

Посилається на те, що через неправомірну бездіяльність відповідача ОСОБА_2 оборони України йому було заподіяно моральної шкоди, яка полягає у моральних та фізичних стражданнях, зокрема через значне погіршення стану здоров'я.

Крім того, він зазнав майнової шкоди у зв'язку із проведенням судової експертизи для визначення суми одноразової грошової допомоги по інвалідності, що підлягає виплаті, яка відповідно до Акту здачі-приймання судово-економічної експертизи № 49645060 та квитанції до прибуткового касового ордера серія 02АААЗ 180787 складає 3 116 грн. 30 коп., які просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 оборони України.

Враховуючи те, що постанова Окружного адміністративного суду м. Києва від 6 жовтня 2008 року до цього часу не виконана, просить задовольнити позов.

22.02.2012 року в справі було відкрито скорочене провадження.

Відповідачі надіслали до суду свої заперечення, в яких просять в задоволенні позову відмовити.

Відповідач ОСОБА_2 оборони України посилався на те, що постанова Окружного адміністративного суду м. Києва від 6 жовтня 2008 року не виконана через її касаційне оскарження, яке ще не завершилося, і яке повинне виконуватися органами державної виконавчої служби.

В обґрунтування завданої моральної шкоди, позивачем не надані медичні довідки, які підтверджували б розмір завданої моральної шкоди, та не доведено звязок між діями відповідача та моральною шкодою.

З заперечень Державної казначейської служби України, яка є правонаступником Державного казначейства України, які надійшли на адресу суду вбачається, що остання не є головним розпорядником всіх бюджетних коштів та не здійснює виплати, передбачені Постановою КМУ №284 від 21.02.2007 року та належні до виплати позивачу.

В звязку з цим в задоволенні позову просив відмовити.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог позивача, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 6 жовтня 2008 року у справі № 4/426 зобов'язано ОСОБА_2 оборони України виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у зв'язку із настанням інвалідності, яка настала у 2006 році внаслідок травми, пов'язаної з виконанням обов'язків військової служби, відповідно до встановленого порядку.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 21 січня 2010 року у справі № 22-а-40561/08 постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 6 жовтня 2008 року у справі № 4/426 залишено без змін.

Виконавче провадження щодо виконання рішення суду тривало з 24 березня 2010 року по 31 січня 2010 року і було закінчено на підставі п. 11 частини першої ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження".

Порядок виплати грошової допомоги для інвалідів з числа осіб, звільнених з військової служби, визначений у підпунктах другому та третьому п. 2 Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.07 р. № 284 "Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, що сталися у 2006 році".

Відповідно до підпункту третього п. 2 Порядку грошова допомога виплачується військовослужбовцям та особам, звільненим з військової служби, у разі настання інвалідності внаслідок виконання обов'язків військової служби у розмірі:

60-місячного грошового забезпечення - інвалідам І групи;

54-місячного грошового забезпечення - інвалідам II групи;

48-місячного грошового забезпечення - інвалідам III групи.

Відповідно до п. 3 Порядку розмір грошової допомоги визначається відповідно до грошового забезпечення (посадового окладу, окладу за військове звання, відсоткової надбавки за вислугу років та 100-відсоткової надбавки, передбаченої Указами Президента України від 4 жовтня 1996 р. № 925 та від 23 лютого 2002 р. № 173 і постановою Кабінету Міністрів України від 22 травня 2000 р. № 829) за останньою посадою, яку військовослужбовець займав на день втрати працездатності, а особа, звільнена з військової служби, - на день звільнення.

Закон України „Про внесення змін до Закону України „Про загальний військовий обов'язок і військову службу" та постанова Кабінету Міністрів України від 21.02.07 р. № 284 при визначенні права на отримання грошової допомоги не встановлюють зв'язок між днем настання інвалідності і днем звільнення з військової служби, якщо інвалідність настала внаслідок виконання обов'язків військової служби.

/ Ухвала Київського апеляційного адміністративного суду від 21 січня 2010 року в справі № 22-а-40561/08/

Таким чином, розрахунок розміру грошової допомоги ОСОБА_1 має здійснюватись на підставі грошового забезпечення, з якого йому у 2006 році на час встановлення інвалідності обчислювалася пенсія.

Розмір суми одноразової грошової допомоги, визначеної висновком №4964/5060 від 25.06.2010 року Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз та предявленої позивачем до стягнення, відповідачі не оспорюють.

Згідно ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Виходячи з того, що відповідач не довів правомірності своїх дій щодо позивача, його вимоги є обґрунтованими.

Таким чином, враховуючи викладене вище, суд вважає, що права позивача з боку ОСОБА_2 оборони України при неприйнятті рішення щодо виплати одноразової грошової допомоги у звязку з настанням інвалідності в визначеному діючими нормативно-правовими актами розмірі були порушені, а тому підлягають захисту судом шляхом зобовязання відповідача вчинити дії щодо виплати позивачу одноразової грошової допомоги у звязку з настанням інвалідності в розмірі 45 046 грн.

Відповідно до положень Конституції України, зокрема статей 32, 56, 62 і чинного законодавства, фізичні та юридичні особи мають право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди, заподіяної внаслідок порушення їх прав і свобод та законних інтересів.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Згідно ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Позивачем не було доведено та надано суду відповідні докази завдання йому моральної шкоди та не наведено, з яких міркувань позивач виходив при визначені розміру такої шкоди.

З врахуванням викладеного вище, суд не знаходить підстав для задоволення вимог в частині відшкодування моральної шкоди, т.я. її завдання позивачем не доведено, а обставини, на які він посилається в обґрунтування своїх вимог в цій частині, не мають відношення до виниклого спору та дій відповідача при нарахуванні та виплаті одноразової грошової допомоги.

Судом встановлено, що позивачем було замовлено судово-економічну експертизу, проте висновок №4964/5060 від 25.06.2010 року її не приймався до уваги при ухваленні постанови.

Згідно з пунктом 3 частини 3 статті 87 КАС України до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз.

Таким чином, враховуючи викладене вище та те, що вимоги позивача про відшкодування матеріальної шкоди, а саме: витрати на проведення експертизи, є безпідставними та необґрунтованими, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні вимог позивача і в цій частині.

Керуючись Постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.07 р. № 284 "Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, що сталися у 2006 році", Законом України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, Законом України Про загальний військовий обов'язок і військову службуст.ст. 69-71, 99, 159-163, 183-2 КАС України, суд-

П О С Т А Н О В И В :

Позов задовольнити частково.

Визнати бездіяльність ОСОБА_2 оборони України щодо неприйняття рішення про виплату грошової допомоги у звязку з настанням інвалідності ОСОБА_1 у встановленому чинним законодавством розмірі.

Зобовязати ОСОБА_2 оборони України виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у розмірі 48-місячного грошового забезпечення за останньою посадою, яку він займав на день звільнення за вирахуванням виплат, здійснених раніше.

В задоволенні решти позову відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя: