Справа № 686/8578/15-а
Суддя: Білоус О.В.
Дата ухвалення: 2015-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 686/8578/15-а

Головуючий у 1-й інстанції: Козак О.В.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

16 вересня 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Білоуса О.В.

суддів: Курка О. П. Совгири Д. І. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24 липня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Хмельницької митниці Державної фіскальної служби України про скасування постанови про порушення митних правил,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області з позовом до Хмельницької митниці державної фіскальної служби України про скасування постанови у справі про порушення митних правил. Позовні вимоги мотивовано тим, що 16.03.2015 року відносно нього було складено два протоколи про порушення митних правил № 0012/40000/15 та № 0013/40000/15 щодо несвоєчасного вивезення ним автомобілів vw PASSAT номер DW 704 MX та Мерседес Спрінтер номер WZW 15483. Постановою від 20.04.2015 року № 0013/40000/15 його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст.469 МК України з накладенням стягнення у виді штрафу в сумі 8500грн. Вважаючи таке рішення неправомірним, просив постанову митного органу скасувати.

Відповідно до постанови Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24.07.2015 року у задоволенні позову відмовлено. Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити, посилаючись при цьому на неповне з'ясування судом першої інстанції обставин, які мають значення для справи та порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення спору.

В судове засідання представники сторін не з'явилися, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялися своєчасно та належним чином. Про причини неявки в судове засідання не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи не направляли. Представник відповідача направив на адресу суду письмові заперечення на апеляційну скаргу, з яких вбачається, що відповідач апеляційну скаргу не визнає у повному обсязі, проти її задоволення заперечує, вважаючи рішення суду першої інстанції законним, обґрунтованим і таким, що відповідає фактичним обставинам справи. Просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

У звязку з неприбуттям жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про його дату, час і місце, а також враховуючи те, що їх явка в судове засідання не визнавалась обов'язковою, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України, за наявними у справі матеріалами, при цьому, згідно частини 6 статті 12, частини 1 статті 41 КАС України, повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не відбувається.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції необхідно залишити без змін, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Частиною 3 статті 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. При цьому в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч. 2 ст. 71 КАС України).

Частиною 1 ст. 195 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, та підтверджується матеріалами справи, позивач ОСОБА_2 є громадянином ОСОБА_3, проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1.

20.04.2015 року постановою начальника Хмельницької митниці ДФС ОСОБА_2 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.2. ст.469, ч.3. ст.470 Митного кодексу України за перевищення встановленого ст.95 МК України строку доставки транспортного засобу MERSEDES BENZ S 310 кузов №WDB9034622Р800689, реєстраційний номер WZW15483, до органу доходів і зборів більше ніж на 10 діб та за користування даним автомобілем, митне оформлення якого не закінчено, без дозволу органу доходів і зборів.

Відповідно до вказаної постанови листом Головного управління ДФС у Хмельницькій області від 16.03.2015 року № 2928/10/22-01-07-07 було повідомлено Хмельницьку митницю ДФС про затримання в ході оперативних заходів автомобіля MERSEDES-BENZ реєстраційний номер WZW 15483, що перебуває на території України з порушенням митних правил. В результаті проведеної перевірки Митницею було встановлено, що вказаний транспортний засіб був ввезений на митну територію України громадянином ОСОБА_4 ОСОБА_3 ОСОБА_2 25.08.2014 року через пункт пропуску "Могилів-Подільський-Отач" митного поста "Дністер" Вінницької митниці Міндоходів в митному режимі "транзит". Згідно пояснень ОСОБА_2, він після ввезення на митну територію України 25.08.2014 року вищевказаного автомобіля, використовував його у власних цілях.

Правопорушення зафіксоване в протоколі про порушення митних правил №0013/40000/15 від 16.03.2015 року, екземпляр якого позивач отримав, про що розписався. Від пояснень відмовився в порядку ст.63 Конституції України.

Згідно листа Вінницької митниці ДФС від 19.03.2015 року № 1196/8/02-80-20 відповідно до електронної бази даних Вінницької митниці автомобіль р.н. WZW15483 VIN-код №WDB9034622Р800689 було ввезено в Україну ОСОБА_1 25.08.2014 року в митному режимі "транзит". Вказані обставини також підтверджуються даними Журналу пункту пропуску.

Згідно протоколу опитування свідка від 02.04.2015 року ОСОБА_5, він здійснював митне оформлення автомобіля "Мерседес-Спринтер" реєстраційний номер WZW 15483, який 25.08.2014 року о 17год.07хв. ввозився на митну територію України через п/п "Могилів-Подільський-Отач" митного поста "Дністер" позивачем.

Відповідно до бази Єдиної автоматизованої системи Держмитслужби України та інформації наведеної в ПІК АСМО "Інспектор-2006" на час митного оформлення даного транспортного засобу, в базі ЄАІС ним було зазначено митний режим "транзит", оскільки транспортний засіб зареєстрований в Польщі, а ввозився громадянином ОСОБА_3, і на його запитання ОСОБА_2 повідомив, що слідує в Польщу. В кожному випадку особі, яка ввозить в Україну транспортний засіб в даному режимі, ним роз'яснюються вимоги ст.95 МК України, відповідно до якої встановлені строки транзитних перевезень, зокрема для автомобільного транспорту - 10 діб.

Як вбачається з письмових пояснень ОСОБА_2 від 16.03.2015 року, він 25.08.2014 року, прямуючи з ОСОБА_4 ОСОБА_3 на автомобілі MERSEDES-BENZ в Україну, перетнув кордон через пункт пропуску "Могилів-Подільський-Отач". На території України він використовував вказаний автомобіль в особистих цілях і з 25.08.2014 року по 16.03.2015 року автомобіль межі України не покидав.

Згідно листа Головного управління ДФС у Хмельницькій області від 16.03.2015 року № 2928/10/22-01-07-07 було повідомлено Хмельницьку митницю ДФС, що працівниками оперативного управління ГУ ДФС у Хмельницькій області в ході проведення оперативних заходів було встановлено та затримано автомобіль MERSEDES-BENZ реєстраційний номер WZW 15483, що перебуває на території України з порушенням митних правил.

З досліджених в судовому засіданні матеріалів судом першої інстанції встановлено, що розгляд протоколу Хмельницькою митницею неодноразово відкладався за заявами позивача та його захисника, матеріали для ознайомлення надавались у встановленому порядку. Права та обов'язки, передбачені ст.498 Митного кодексу України, в тому числі право користуватись послугами перекладача, позивачу ОСОБА_2 були роз'яснені при складанні протоколу про порушення митних правил, копію якого останній отримав, проте відмовився від підпису у ньому, що засвідчили свідки. Судом першої інстанції також було встановлено, що позивач не був позбавлений права на юридичну допомогу на стадії розгляду справи про адміністративне правопорушення, що підтверджується матеріалами справи. Зокрема, в матеріалах судової справи є клопотання ОСОБА_6 (захисника ОСОБА_2О.) від 03.04.2015 року про відкладення розгляду справи, з посиланням на наявність договору про надання правової допомоги. З заявами про залучення перекладача ні позивач ОСОБА_2, ні його захисник до Хмельницької митниці не звертались.

Судом першої інстанції також враховано, що згідно рішення Конституційного Суду України від 31 березня 2015 року № 1-рп/2015 словосполучення „користування та розпорядження, що міститься в положеннях частини другої статті 469 Митного кодексу України, необхідно розуміти так, що адміністративним правопорушенням є окремо як користування, так і розпорядження без дозволу органу доходів і зборів товарами, митне оформлення яких не закінчено або які перебувають на тимчасовому зберіганні під митним контролем чи поміщені в режим митного складу. Відтак, суд обґрунтовано відхилив посилання позивача на те, що виключне користування товарами, митне оформлення яких не закінчено, без дозволу митного органу, не становить складу правопорушення митних правил.

Вирішуючи по суті існуючий спір, суд першої інстанції керувався тим, що згідно ст. 90 МК України транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Будь-яких доказів на підтвердження того, що позивачем належний йому транспортний засіб ввозився в іншому митному режимі ніж "транзит", в ході судового розгляду сторонами надано не було.

Статтею 95 МК України встановлено строки транзитних перевезень залежно від виду транспорту, зокрема - для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб).

Частиною 3 ст.470 МК України передбачено, що перевищення встановленого статтею 95цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч.2 ст. 469 МК України, зміна стану товарів, митне оформлення яких не закінчено, або товарів, що перебувають на тимчасовому зберіганні під митним контролем на складі тимчасового зберігання, на складі організації - отримувача гуманітарної допомоги або на митному складі, користування та розпорядження ними без дозволу органу доходів і зборів, а так само невжиття передбачених частиною четвертою статті 204цього Кодексу заходів щодо товарів, строк тимчасового зберігання яких під митним контролем на складі тимчасового зберігання, на складі організації - отримувача гуманітарної допомоги або на митному складі закінчився, тягне за собою накладення штрафу в розмірі п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Позивачем не було надано належних та допустимих доказів на спростування вищенаведених доказів, в тому числі на підтвердження своїх пояснень щодо правомірності ввезення транспортного засобу на територію України понад визначений час. Дії працівників митниці щодо визначення ними режиму "транзит" при ввезенні транспортного засобу позивачем не оскаржувались і не визнавались неправомірними.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що позивачем не доведено відсутність в його діях складу адміністративних правопорушень. Наявність договору про правову допомогу на стадії розгляду справи про адміністративне правопорушення, ознайомлення позивача з матеріалами справи і правами, визначеними ст.498 Митного кодексу України, в сукупності із вищенаведеними доказами спростовують твердження позивача про порушення його прав, у тому числі у зв'язку з його громадянством.

Доводи апеляційної скарги спростовуються вищенаведеним, матеріалами справи, а тому колегією суддів відхиляються, оскільки не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм права, які призвели до неправильного вирішення справи, тобто прийнята постанова відповідає матеріалам справи та вимогам закону, і підстав для її скасування не вбачається.

Відповідно до статті 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті рішення суду з одних лише формальних підстав.

На підставі наведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо відмови у задоволенні заявлених вимог.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24 липня 2015 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. ст. 212, 254 КАС України.

Головуючий Білоус О.В.

Судді Курко О. П.

ОСОБА_7