Справа № 826/6145/15
Суддя: Губська Л.В.
Дата ухвалення: 2015-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/6145/15 Головуючий у 1-й інстанції: Келеберда В.І. Суддя-доповідач: Губська Л.В.
У Х В А Л А

Іменем України

28 вересня 2015 року м. Київ

Київськийапеляційнийадміністративний суд у складіколегіїсуддів:

Головуючого Губської Л.В.

суддів Ісаєнко Ю.А.,

Оксененка О.М.

при секретарі Агаркові Б.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Окружного адміністративного суду м.Києва від 15 липня 2015 року в адміністративній справі за позовом ОСОБА_3 до Міністерства юстиції України про визнання неправомірною та скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3 звернулась до суду з даним позовом, в якому просила визнати неправомірними дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень ДВС України Медведєва О.В щодо прийняття (винесення) постанови про закінчення виконавчого провадження № 42594431 від 20.03.2015 року, скасувати вказану постанову та зобов'язати Державну виконавчу службу України відновити виконавче провадження № 42594431 по виконанню рішення Європейського суду з прав людини у справі № 59834/09 «Щукін та інші проти України», ухваленого 13.02.2014 року, за заявою ОСОБА_3 у справі № 78262/12, у списку додатку до рішенняЄвропейського суду під номером 207, а саметривалогоневиконання постанови Ічнянського районного суду по справі № 2-А-768/2011 від 25.02.2011 року.

Постановою Окружного адміністративного суду м.Києва від 15 липня 2015 року позов залишено без задоволення.

Не погодившись з таким рішенням, позивач подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить постанову суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким її позов задовольнити в повному обсязі.

Сторони в судове засідання не з'явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду. Відповідно до ч.1 ст.41 КАС України розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, тому фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Так, судом установлено і підтверджується матеріалами справи, що постановою Ічнянського районного судуЧернігівської області від 25.02.2011 року по справі № 2-а-768/2011 р.визнано дії Управління праці та соціального захисту населення Ічнянської райдержадміністрації неправомірними та зобов'язано Управління праці та соціального захисту населення Ічнянської райдержадміністрації нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_3 щомісячну допомогу на дитину відповідно до п. 6 ст. 30 Закону України «Про статус та соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі 50 % мінімальної заробітної плати незалежно від інших виплат з урахуванням виплачених сум за період з 29.10.2010 року і проводити перерахунок виплат у зв'язку із збільшенням мінімального розміру заробітної плати.

19.06.2012 року Ічнянським районним судом Чернігівської області видано виконавчий лист, на підставі якого 09.07.2012 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного управління юстиції у Чернігівській області відкрито виконавче провадження № 33346331.

03.07.2013 року Ічнянський районний суд Чернігівської області за заявою відділу примусового виконання рішень УДВС Головного управління юстиції в Чернігівській області змінив спосіб та порядок виконання рішення за виконавчим листом № 2-а-768/11, виданим Ічнянським районним судом Чернігівської області від 19.06.2012 року, зазначивши вимогу «стягнути з Управління праці та соціального захисту населення Ічнянської райдержадміністрації Чернігівської області на користь ОСОБА_3 щомісячну допомогу за період з 29.04.2011 року по 30.09.2012 року в сумі 8 540,90 грн.».

Крім того, ухвалою цього ж суду від 03.07.2013 року роз'яснено, що постанова Ічнянського районного судуЧернігівської області від 25.02.2011 року по справі № 2-а-768/2011 підлягає виконанню до досягнення дитиноюпозивачки ОСОБА_3 вісімнадцяти років.

12.08.2013 року виконавчий лист від 19.06.2012 року повернуто позивачці на її вимогу.

19.03.2014 року старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень ДВС України Медведєвим О.В. відкрито виконавче провадження № 42594431 по виконанню остаточного рішення Європейського суду з прав людини у справі № 59834/09 «Щукін та інші проти України», ухваленого 13.02.2014 року, за заявою ОСОБА_3 у справі № 78262/12, у списку додатку до рішенняЄвропейського суду під номером 207, а саметривалогоневиконання постанови Ічнянського районного суду по справі № 2-А-768/2011 від 25.02.2011 року, про наступне:

(a) протягом трьох місяців держава-відповідач має виконати рішення національних судів, ухвалених на користь заявників, які підлягають виконанню, та сплатити 2000 (дві тисячі) євро кожному заявнику або його/її спадкоємцю, чиї заяви зазначені у Додатку 1, в якості відшкодування матеріальної та моральної шкоди та компенсації судових витрат, а також будь-який податок, що може нараховуватись; ці суми мають бути конвертовані в національну валюту за курсом на день здійснення платежу;

(b) зі спливом зазначеного тримісячного строку і до остаточного розрахунку на ці суми нараховуватиметься простий відсоток (simpleinterest) у розмірі граничної позичкової ставки Європейського центрального банку, яка діятиме в період несплати, до якої має бути додано три відсоткові пункти.

Листом від 20.03.2014 року Управління праці та соціального захисту населення Ічнянської районної державної адміністрації повідомило про часткове виконання рішення суду, а саме про нарахування щомісячної допомоги за період з 29.04.2011 року по 30.09.2012 року в сумі 8540, 90 грн. та неможливість виконання рішення в повному обсязі через відсутність коштів.

У зв'язку зі зміною позивачкою місця проживання, за її заявою ухвалою Ічнянського районного суду Чернігівської області від 07.11.2014 року було здійснено заміну сторони виконавчого провадження, а саме: Управління праці та соціального захисту населення Ічнянської районної державної адміністрації замінено на Управління праці та соціального захисту Деснянської районної у м. Чернігові ради.

Вимогою державного виконавця № 1352/16 від 05.01.2015 року Департаменту планово-фінансової діяльності, бухгалтерського обліку та звітності Міністерства юстиції України та Секретаріат Урядового Уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини направлено вимогу про зобов'язання Департаменту планово-фінансової діяльності, бухгалтерського обліку та звітності Міністерства юстиції України провести дії спрямовані на виконання рішення № 59834/09 виданого 13.02.2014 року Європейським судом з прав людини у справі «Щукін та інші проти України». Також повідомлено про необхідність повідомлення про виконання вимоги.

Вимогою державного виконавця № 15-766/16 від 04.03.2015 року Департаменту планово-фінансової діяльності, бухгалтерського обліку та звітності Міністерства юстиції України та Секретаріат Урядового Уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини направлено вимогу про необхідність сплати заборгованості (пені) за несвоєчасне виконання рішення суду згідно документів направлених 21.03.2014 року на адресу Департаменту планово-фінансової діяльності, бухгалтерського обліку та звітності Міністерства юстиції України.

Постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Медведєвим О.В. від 20.03.2015 року закінчено виконавче провадження у зв'язку із фактичним виконанням рішення суду, а саме у зв'язку перерахуванням у повному обсязі грошових коштів та нарахованої пені.

Вказана постанова є предметом цього позову, оскільки позивачка вважає, що вона винесена передчасно, тобто, є неправомірною.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог, при цьому, виходив з наступного.

Так, відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон №606), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

При цьому, відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону №606, виконавче провадження підлягає закінченню, зокрема, у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Як було встановлено судом,виконавче провадження №42594431 відкрито з примусового виконання рішення №59834/09, виданого 13.02.2014 року Європейським судом з прав людини, про наступне:

(a) протягом трьох місяців держава-відповідач має виконати рішення національних судів, ухвалених на користь заявників, які підлягають виконанню, та сплатити 2000 (дві тисячі) євро кожному заявнику або його/її спадкоємцю, чиї заяви зазначені у Додатку 1, в якості відшкодування матеріальної та моральної шкоди та компенсації судових витрат, а також будь-який податок, що може нараховуватись; ці суми мають бути конвертовані в національну валюту за курсом на день здійснення платежу;

(b) зі спливом зазначеного тримісячного строку і до остаточного розрахунку на ці суми нараховуватиметься простий відсоток (simpleinterest) у розмірі граничної позичкової ставки Європейського центрального банку, яка діятиме в період несплати, до якої має бути додано три відсоткові пункти.

При цьому, у відповідності до додатку 1 до рішення №59834/09, виданого 13.02.2014 року Європейським судом з прав людини, під номером 207 визначенозаявуТишкевич Л.В.щодовиконаннярішенняІчнянського районного суду від 25.02.2011 року.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо безпідставності доводів позивача з приводу того, що спірне виконавче провадження не мало бути закрито, оскільки не виконано ще рішення Ічнянського районного суду, яке повинно виконуватись до досягнення її дитиною 18 років.

Як вірно зазначає суд першої інстанції, рішення Ічнянського районного судувиконується в рамках іншого виконавчого провадження №41132696 (а.с.50), а не спірного №42594431, яке було відкрито на виконання рішення Європейського Суду.

Крім того, слід зазначити, що судовому захисту підлягає вже порушене право особи, а не те, яке може бути порушеним в майбутньому, отже, судові рішення, ухвалені на майбутнє, не відповідають нормам права, тому не підлягають виконанню у примусовому порядку.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції повною мірою встановлені обставини справи і ухвалено правильне судове рішення.

Разом з тим, слід звернути увагу на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем було заявлено первісний позов до Державної виконавчої служби України, а в подальшому судом було здійснено заміну відповідача на Міністерство юстиції України.

Проте, відповідно до ч.3 ст.181 КАС України, відповідачем у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби є відповідний орган державної виконавчої служби.

Як роз'яснивПленум Вищого адміністративного суду України в п.11 постанови №13 від 13 грудня 2010 року «Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби», відповідачем у справах з приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби чи іншої посадової особи державної виконавчої служби є відповідний орган державної виконавчої служби (стаття 181 Кодексу адміністративного судочинства України). Такими органами державної виконавчої служби є:

1. Державна виконавча служба України, до складу якої входить відділ примусового виконання рішень.

2. Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі, до складу яких входять відділи примусового виконання рішень.

3. Районні, районні в містах, міські (міст обласного значення), міськрайонні, міжрайонні відділи державної виконавчої служби відповідних управлінь юстиції.

Отже, судам необхідно мати на увазі, що в цій категорії справ відповідачами можуть бути лише перераховані органи державної виконавчої служби у зв'язку з тим, що структурні підрозділи органів державної виконавчої служби: відділ примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України, відділи примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі - не визначені Законом України "Про державну виконавчу службу" як самостійні органи державної виконавчої служби, що виключає можливість їхньої участі як відповідачів у таких справах.

Ураховуючи те, що наведений перелік органів державної виконавчої служби є вичерпним, судам, у разі подання позовної заяви до державних виконавців або інших посадових осіб органів державної виконавчої служби чи до відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України, управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі, необхідно за правилами статті 52 Кодексу адміністративного судочинства України здійснювати заміну первинного відповідача на належного - відповідно Державну виконавчу службу України, управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головного управління юстиції в областях, містах Києві та Севастополі, або, у разі наявності заперечень позивача, залучати вказаний орган як другого відповідача.

Так, зі змісту оскаржуваної постанови про закінчення виконавчого провадження, слідує, що вона винесена головним державним виконавцем відділу примусового виконання Державної виконавчої служби України.

Таким чином, судом першої інстанції було безпідставно замінено первісного відповідача - Державну виконавчу службу України на Міністерство юстиції України, чим порушено норми процесуального права, проте, це не призвело до неправильного вирішення справи, тому постанову суду слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст.195,196,198,200,205,206,211,212,254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м.Києва від 15 липня 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя: Л.В.Губська

Судді: Ю.А.Ісаєнко

О.М.Оксененко

.

Головуючий суддя Губська Л.В.

Судді: Ісаєнко Ю.А.

Оксененко О.М.