Справа № 2а-13258/10/2670
Суддя: Парінов А.Б.
Дата ухвалення: 2011-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
У Х В А Л А

Іменем України

"10" лютого 2011 р. м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Парінова А.Б.,

суддів: Земляної Г.В., Петрика І.Й.,

при секретарі судового засідання Тарнаруцькій Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Управління пенсійного фонду України в Подільському районі м. Києва та Державного підприємства «Український науково-дослідний і проектно-конструкторський інститут будівельних матеріалів та виробів «НДІБМВ»на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 06 грудня 2010 року у справі за позовом Управління Пенсійного фонду України в Подільському районі м. Києва до Державного підприємства «Український науково-дослідний і проектно-конструкторський інститут будівельних матеріалів та виробів «НДІБМВ» про стягнення заборгованості сум фактичних витрат на виплату пенсій, -

ВСТАНОВИЛА:

Управління Пенсійного фонду України у Подільському районі міста Києва звернулося до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Державного підприємства «Український науково-дослідний і проектно-конструкторський інститут будівельних матеріалів та виробів «НДІБМВ»про стягнення заборгованості сум фактичних витрат на виплату пенсій, що становлять різницю між сумою пенсії, призначеної відповідно до Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність», і сумою пенсії, призначеної відповідно до інших законодавчих актів.

Постановою Окружного адміністративного суду від 06 грудня 2010 року адміністративний позов задоволено частково.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач та відповідач подали апеляційні скарги.

Так, позивач, в обґрунтування вимог апеляційної скарги про скасування оскаржуваного рішення та прийняття постанови про задоволення позовних вимог в повному обсязі зазначає, що суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення не повною мірою дослідив обставини справи та прийняв рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Відповідач вимоги апеляційної скарги про скасування постанови суду першої інстанції обґрунтовує тим, що оскаржуване рішення суду першої інстанції прийняте при неповному зясуванні обставин справи, а саме правового статусу підприємства та з неправильним застосуванням норм матеріального права до вказаних правовідносин.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги необхідно залишити без задоволення з наступних підстав.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем в порушення вимог Закону України "Про наукову та науково-технічну діяльність" та Закону №1058-IV, Постанови Кабінету Міністрів України № 372 від 24.03.2004 р. не сплачено кошти для фінансування різниці у розмірі пенсії, призначеної у в поточному році за період з 01.01.2010 р. по 30.08.2010 р. науковим працівникам підприємства.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з такого.

Судом першої інстанції було встановлено наступні обставини.

Як вбачається зі статуту відповідач є державним підприємством, заснованим на державній формі власності, основним напрямком діяльності якого є виконання науково-дослідних та дослідно-конструкторських робіт у галузі виробництва будівельних матеріалів і виробів.

Управлінням Пенсійного фонду в Подільському районі м. Києва було виявлено заборгованість підприємства по відшкодуванню фактичних витрат на виплату пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про наукову та науково-технічну діяльність»і сумою пенсій, обчисленою відповідно до інших законодавчих актів. Сума несплачених коштів за період з 01.01.2010 року до 30.08.2010 року, заявлена позивачем до стягнення становить 81682, 26 грн.

Позивачем було надіслано відповідачу вимоги про погашення заборгованості, що підтверджується матеріалами справи, проте відповідачем в добровільному порядку вказана заборгованість сплачена не була.

Суд першої інстанції зобовязав сторони провести звірку розрахунків за платежами по наукових пенсіях за оскаржуваний період, за результатами якої уповноваженими посадовими особами сторін складений акт від 26.10.10 року, який підтверджує сплату відповідачем 39 666 16 грн. від загальної суми заборгованості.

В судовому засіданні при розгляді справи по суті в суді першої інстанції було підтверджено сплату відповідачем 4 443, 95 грн від загальної суми заборгованості, заявленої до стягнення.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково в розмірі 37 573, 15 грн як різниця між заявленою до стягнення сумою та фактично сплаченою.

Колегія суддів погоджується з наведеним висновком суду першої інстанції, оскільки таким висновок підтверджується наступним.

Згідно з ч.1 ст. 24 Закону України «Про наукову та науково-технічну діяльність»- держава встановлює для наукових (науково-педагогічних) працівників, які мають необхідний стаж наукової роботи, пенсії на рівні, що забезпечує престижність наукової праці та стимулює систематичне оновлення наукових кадрів.

Частиною 2 статті 24 Закону встановлено, що пенсія науковому (науково-педагогічному) працівнику призначається при досягненні пенсійного віку: чоловікам - за наявності стажу роботи не менше 25 років, у тому числі стажу наукової роботи не менше 20 років; жінкам - за наявності стажу роботи не менше 20 років, у тому числі стажу наукової роботи не менше 15 років.

Відповідно до вимог ст. 24 Закону - різниця між сумою пенсії, призначеної за цим Законом, та сумою пенсії, обчисленої відповідно до інших законодавчих актів, на яку має право науковий працівник, фінансується: для наукових (науково-педагогічних) працівників державних бюджетних наукових установ, організацій та вищих навчальних закладів III - IV рівнів акредитації - за рахунок коштів державного бюджету; для наукових (науково-педагогічних) працівників інших державних підприємств, установ, організацій та вищих навчальних закладів III - IV рівнів акредитації - за рахунок коштів цих підприємств, установ, організацій та закладів, а також коштів державного бюджету в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. При цьому за рахунок коштів державного бюджету науковим (науково-педагогічним) працівникам оплачується з розрахунку на одну особу 50 відсотків різниці пенсії, призначеної за цим Законом; для наукових (науково-педагогічних) працівників недержавних наукових установ, організацій та вищих навчальних закладів III - IV рівнів акредитації - за рахунок коштів цих установ, організацій та закладів.

Нормативно-правовим актом, який регулює порядок фінансування різниці між сумою пенсії, призначеної науковим (науково-педагогічним) працівникам державних небюджетних підприємств, установ, організацій та вищих навчальних закладів III - IV рівнів акредитації згідно із Законом України «Про наукову і науково-технічну діяльність», та сумою пенсії, обчисленою відповідно до інших законодавчих актів, є постанова Кабінету Міністрів України від 24.03.2004 р. № 372 «Про затвердження Порядку фінансування різниці між сумою пенсії, призначеної науковим (науково-педагогічним) працівникам державних небюджетних підприємств, установ, організацій та вищих навчальних закладів III - IV рівнів акредитації згідно із Законом України "Про наукову і науково-технічну діяльність", та сумою пенсії, обчисленою відповідно до інших законодавчих актів, на яку мають право зазначені особи.»(далі - Положення).

Так, відповідно до п.1 Положення - цей Порядок визначає механізм фінансування різниці між сумою пенсії, призначеної науковим (науково-педагогічним) працівникам державних небюджетних підприємств, установ, організацій та вищих навчальних закладів III - IV рівнів акредитації згідно із Законом України "Про наукову і науково-технічну діяльність", та сумою пенсії, обчисленою відповідно до інших законодавчих актів, на яку мають право зазначені особи.

Розмір витрат на фінансування різниці у розмірі пенсії за рахунок коштів державних небюджетних підприємств, установ, організацій та вищих навчальних закладів III - IV рівнів акредитації визначається у розрахунку на рік органами Пенсійного фонду до 20 січня поточного року та протягом 10 днів з дня призначення пенсії відповідно до Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність», про що відповідному підприємству, установі, організації або закладу відразу надсилається повідомлення.

Відповідно до абзацу 1 пункту 13 Перехідних положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», у разі якщо особа має право на отримання пенсії відповідно до Закону України «Про наукову та науково-технічну діяльність»та цього Закону, призначається одна пенсія за її вибором. При цьому різниця між розміром пенсії, на який має право особа відповідно до зазначеного Закону, та розміром пенсії із солідарної системи відповідно до цього Закону фінансується за рахунок коштів, спрямованих із джерел, визначених Законом України «Про наукову та науково-технічну діяльність».

У разі порушення строку сплати коштів, які спрямовуються на фінансування різниці у розмірі пенсії, органи Пенсійного фонду стягують відповідні суми у порядку, визначеному законодавством.

Суд першої інстанції правильно зазначив, що правовий статус відповідача як державного підприємства в розумінні частини 9 ст. 24 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність»обумовлює фінансування вказаної різниці сум пенсій за рахунок коштів цього підприємства, а також коштів державного бюджету, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, адже вказане підприємство здійснює свою діяльність на засадах госпрозрахунку, самостійно формує програми діяльності, визначає постачальників та споживачів продукції, робі, послуг, встановлює договірні ціни відповідно до законодавства України. При цьому, дане підприємство має обсяги бюджетного фінансування, які складають лише частину господарської діяльності. Наведене підтверджується статутом відповідача. Виходячи з цього, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що підприємство не відноситься до бюджетних наукових установ та недержавних наукових установ так, як повністю не утримується за рахунок державного бюджету та заснований на державній формі власності.

Доводи апеляційних скарг висновків суду першої інстанції не спростовують і апеляційним судом відхиляються так, як є помилковими.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи та характер спірних правовідносин і обґрунтовано застосував норми матеріального права до їх вирішення.

Відповідно до статті 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів, вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення відповідно до норм матеріального та процесуального права.

За таких обставин, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

На підставі викладеного, керуючись статтями 196, 198, 200, 205, 206, 112, 254 КАС України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційні скарги Управління пенсійного фонду України в Подільському районі м. Києва та Державного підприємства «Український науково-дослідний і проектно-конструкторський інститут будівельних матеріалів та виробів «НДІБМВ» залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 06 грудня 2010 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене протягом двадцяти днів в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя

Судді