Справа № 2-а-1712/11
Суддя: Чумак Т. А.
Дата ухвалення: 2011-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-1712/11
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" вересня 2011 р. суддя Апостолівського районного суду Дніпропетровської області Чумак Т.А., розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Апостолівському районі про визнання протиправною бездіяльності,

в с т а н о в и л а:

Позивач звернулася до суду з даним адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Апостолівському районі. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона належить до категорії громадян, на яку поширюються соціальні пільги, встановлені Законом України Про соціальний захист дітей війни, і відповідно до вимог ст. 6 вказаного Закону їй повинна виплачуватись щомісячна соціальна допомога в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком. Відповідач не виконує вимоги вказаного Закону, проводячи нарахування та виплату підвищення до пенсії у розмірі 10% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, чим порушує права позивача. Просить позов задовольнити, визнавши протиправними дії відповідача в частині невиплати підвищення до пенсії за віком як дитині війни у встановленому розмірі, зобовязати відповідача здійснити перерахунок та виплату підвищення до пенсії як дитині війни з 01.11.2010 року 01.06.2011 року у встановленому законом розмірі. Також просить зобовязати відповідача в майбутньому виплачувати підвищення до пенсії у вказаному розмірі.

Відповідачем заперечення на позов не подано.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, встановила наступне.

Позивач звернулася з даним позовом 21.07.11 року, заявивши позовні вимоги за період часу з 01.11.2010 року.

Ухвалою судді від 21 липня 2011 року позовні вимоги за період часу з 01 листопада 2010 року по 20 січня 2011 року залишено без розгляду, відкрито провадження щодо позовних вимог з 21 січня 2011 року.

Крім того, встановлено, що позивач народилася 15.03.38 року, що підтверджується паспортом серії АЕ № 637995, який видано 24.12.1997 року Апостолівським РВ УМВС України в Дніпропетровській області.

Позивач є пенсіонером за віком, отримує пенсію в Управлінні Пенсійного фонду України в Апостолівському районі Дніпропетровської області. Вказана обставина підтверджується копією посвідчення № 120170, виданого відповідачем. Крім того, позивач має статус дитина війни, що підтверджується штампом у пенсійному посвідченні. Вказаний статус позивача не оспорюється відповідачем.

На підставі викладеного, приходжу до висновку, що позивач визнана такою, що має право користуватися пільгами, які встановлені ЗУ Про соціальний захист дітей війни.

Відповідно до п.2.1 Положення про Управління ПФУ в районах, містах і районах у містах, затвердженого постановою правління Пенсійного ОСОБА_1 України, завданням управління Пенсійного фонду у районі є, зокрема, забезпечення призначення і виплати пенсій відповідно до чинного законодавства.

Ст. 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств

Згідно ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війнидітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Стаття 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" була викладена згідно із підпунктом 2 п.41 Розділу ІІ Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" № 107-VІ від 28 грудня 2007 року в новій редакції дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни. Ветеранам війни, які мають право на отримання підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, відповідно до цього Закону та Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" дане підвищення провадиться за їх вибором згідно з одним із законів.

Відповідно до частини 4 статті 14 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" учасникам війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 10 відсотків від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Однак Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп визнано неконституційними норми відповідних статей Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", в тому числі п.41 Розділу ІІ зазначеного Закону.

Отже, з 22.05.2008 року норми Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", які визнані неконституційними, втратили чинність, а дію ст.6 Закону України № 2195-ІV відновлено.

Таким чином, з цього періоду такій категорії осіб як "діти війни" у 2008 році поновлено право на отримання пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, з підвищенням на 30 відсотків пенсії за віком.

Рішення Конституційного Суду України в даній справі має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у звязку з правовідносинами, які виникли внаслідок положень статей зазначених Законів, що визнані неконституційними.

Оскільки у 2009 2010 рр. положення ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" не були змінені чи призупинені, тому у 2010 році позивач має право на отримання пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, з підвищенням на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Законом України Про внесення змін до Закону України Про Державний бюджет України на 2011 ріквід 14.06.11 року № 3941-У1 (п.4 ст.7 Закону) встановлено, що у 2011 році норми і положення ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війнизастосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік.

Вказана норма не підлягає застосуванню при вирішенні даного спору, оскільки Конституційний Суд України в своєму рішенні від 22.05.08 року зазначив, що чинним законодавством визначено вичерпний перелік правовідносин, які регулюються законом про Держбюджет - встановлення тільки доходів та видатків держави на загальносуспільні потреби, а тому закон про Держбюджет не може скасовувати чи змінювати обсяг прав і обовязків, пільг, компенсацій і гарантій, передбачених іншими законами України. Крім того, в рішенні зазначено, що закон про Держбюджет є основним фінансовим документом держави і через своє спеціальне призначення цей закон не повинен регулювати відносини в інших сферах суспільного життя. КСУ також зазначено, що Конституція України не надає закону про держбюджет вищої юридичної сили стосовно інших законів. Конституційний Суд України дійшов висновку, що законом про Держбюджет не можна вносити зміни до інших законів, зупиняти їх дію чи скасовувати їх, оскільки з обєктивних причин це створює протиріччя у законодавстві та скасування та обмеження прав і свобод людини.

Таким чином, рішенням Конституційного Суду України від 22.05.08 року положення законів про Держбюджет щодо зміни та зупинення дії законів, які передбачають соціальні гарантії громадян, визнано неконституційними.

П.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 01.11.96 року "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя" встановлено, що суди при розгляді конкретних справ мають оцінювати зміст будь-якого закону чи нормативно-правового акта з точки зору його відповідності Конституції і в усіх необхідних випадках застосовувати Конституцію як акт прямої дії. Судові рішення мають ґрунтуватися на Конституції, а також на чинному законодавстві, яке не суперечить їй.

Відповідно до ч.3 ст. 22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесені змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Аналізуючи положення Законів України "Про соціальний захист дітей війни", Про внесення змін до Закону України Про Державний бюджет України на 2011 ріквід 14.06.11 року № 3941-У1, положення Конституції України, суд приходить до висновку, що при вирішенні питання щодо розміру підвищення до пенсії, яку повинен був нарахувати та виплатити відповідач, застосуванню підлягає Конституція України та ст. 6 ЗУ "Про соціальний захист дітей війни", оскільки нормами Конституції України, яка має найвищу юридичну силу і у відповідності до якої повинні прийматися закони та інші нормативно-правові акти, закріплено положення щодо неможливості звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Законом України Про внесення змін до Закону України Про Державний бюджет України на 2011 ріквід 14.06.11 року № 3941-У1 звужено зміст і обсяг права позивача на отримання підвищення до пенсії, оскільки вказаним Законом зменшено розмір вищевказаного підвищення, тому суд приходить до висновку про незаконність бездіяльності відповідача в частині нарахування та виплати позивачу підвищення до пенсії в розмірі меншому, ніж розмірі, встановленому законодавством.

Крім того, виходячи з принципу пріоритетності законів над підзаконними актами, при визначенні позивачу підвищення до пенсії застосуванню підлягає ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", а не постанова Кабінету Міністрів України.

Аналіз норм ст.58 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування", п.15 Положення "Про Пенсійний фонд України", ст.ст.21,22,87 Бюджетного кодексу України дають можливість зробити висновок про те, що обовязок по нарахуванню та виплаті підвищення до пенсії, яка передбачена ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", позивачу (який має статус дитини війни) - покладено на відповідні територіальні управління Пенсійного фонду України за місцем проживання позивача.

Таким чином, приходжу до висновку, що відповідач - Управління ПФУ в Апостолівському районі - повинен був здійснити нарахування позивачеві підвищення до пенсії за віком у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, починаючи з 21 січня 2011 року.

Мінімальний розмір пенсії за віком згідно зі ст. 28 ЗУ "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Згідно ч.1 ст. 28 зазначеного Закону мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. Вимоги частини 3 вказаної статті про встановлення мінімального розміру пенсії за віком абзацом першим частини першої цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсії, призначених згідно з цим Законом, не можуть бути легітимною підставою для застосування мінімальної пенсії за віком в розмірі, меншому за розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, оскільки це суперечить вимогам ст.17 ЗУ "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" та ст.2 ЗУ "Про прожитковий мінімум".

Відповідно до ч.7 ст.9 КАС України у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад прав (аналогія права). На підставі наведеної норми суд виходить з того, що розмір мінімальної пенсії за віком визначається розміром прожиткового мінімуму, встановленого законом. Таким чином, приходжу до висновку, що поняття та розмір мінімальної пенсії за віком для виплати підвищення пенсій дітям війни згідно ст.6 ЗУ "Про соціальний захист дітей війни" визначений ч.1 ст. 28 ЗУ "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Таким чином, встановлено, що позивач має право на отримання підвищення до пенсії у розмірі 30 відсотків від мінімальної пенсії за віком. Дане право позивач має, починаючи з 21.01.11 року. Управління ПФУ в Апостолівському районі не проводить нарахування та виплату вказаного підвищення до пенсії позивачу у встановленому розмірі, тому вважаю доведеним, що права позивача в частині не отримання підвищення до пенсії як дитина війни порушені відповідачем. З метою захисту прав позивача приходжу до висновку про необхідність захисту цих прав шляхом зобов'язання Управління ПФУ в Апостолівському районі провести нарахування підвищення пенсії за віком позивачу відповідно до вимог ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком з урахуванням положень ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" за період з 21 січня по 01 червня 2011 року та здійснити виплату позивачу суми перерахунку з урахуванням виплачених сум.

Вважаю безпідставним посилання відповідача на Постанову КМУ від 28.05.08 року № 530, якою визначено, що розмір підвищення пенсії дітям війни складає 10 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, оскільки вказана Постанова КМУ є підзаконним нормативним актом, тому до уваги беруться соціальні гарантії для дітей війни, які встановлені Законом України Про соціальний захист дітей війни.

Позовні вимоги щодо зобовязання відповідача в майбутньому здійснювати виплати підвищення до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Відповідно до ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Зі змісту наведеної правової норми видно, що судовому захисту підлягають лише порушені права, свободи і інтереси фізичних або права і інтереси юридичних осіб, а не можливість їх порушення в майбутньому.

Таким чином, адміністративний суд не може розглядати вимоги щодо зобовязання субєкта владних повноважень вчиняти дії у майбутньому у звязку із вірогідним настанням певних наслідків, оскільки у суду на час розгляду справи відсутні підстави для прийняття рішення стосовно законності таких дій.

Керуючись ст. ст. 2,6,8,9,69,94,104,158-159,1832 КАС України,

п о с т а н о в и л а:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Апостолівському районі про визнання протиправною бездіяльності задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в Апостолівському районі Дніпропетровської області в частині невиплати підвищення до пенсії за віком ОСОБА_1 як дитині війни.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Апостолівському районі Дніпропетровської області провести перерахування підвищення пенсії за віком ОСОБА_1 відповідно до вимог ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» з урахуванням положень ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» за період з 21 січня по 01 червня 2011 року, враховуючи зміну прожиткового мінімуму за відповідний період, та здійснити виплату ОСОБА_1 суми перерахунку з урахуванням виплачених сум.

В іншій частині позову відмовити.

Зобовязати Управління ПФУ в Апостолівському районі виконати постанову негайно.

На постанову може бути подано апеляцію до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Апостолівський районний суд. Апеляційну скаргу на постанову може бути подано протягом 10 днів з дня отримання стороною копії постанови.

Постанова, прийнята у скороченому провадженні, крім випадків її оскарження в апеляційному порядку, є остаточною.

Суддя ОСОБА_2