Справа № 2а-1625/08/0770
Суддя: Ніколін В.В.
Дата ухвалення: 2012-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2012 р. Справа № 85841/09

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі :

головуючого судді Ніколіна В.В.,

суддів Заверухи О.Б., Гінди О.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження в місті Львові апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фактор тойс» на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 26.05.2009 року у справі за позовом Закарпатського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фактор тойс» про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені, -

В С Т А Н О В И Л А :

В серпні 2008 році Закарпатське обласне відділення Фонду соціального захисту іналідів звернулось до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фактор тойс» про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені у розмірі 16052 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що відповідач не виконав встановленого ст. 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів, про що свідчить поданий відповідачем звіт «Про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2007 рік», а тому відповідно до ст. 20 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» зобов'язаний сплатити адміністративно-господарські санкції у розмірі 15264,00 грн. та пеню за порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій в розмірі 788,00 грн.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 26.05.2009 року позов Закарпатського обласного відділення Фонду соціального задоволено.

Не погодившись з винесеною постановою суду першої інстанції її оскаржив відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фактор тойс», подавши на неї апеляційну скаргу. Апелянт просить скасувати постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 26.05.2009 року, та прийняти нову, якою в задоволенні позовних вимог Закарпатського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фактор тойс» відмовити, покликаючись на порушення суду першої інстанції норм матеріального права і невідповідність висновків обставинам справи, що призвело до її неправильного вирішення.

В апеляційній скарзі зазначає, що товариством проінформовано органи соціального захисту інвалідів про кількість місць для працевлаштування у 2007 році інвалідів шляхом подачі Закарпатському відділенню Фонду соціального захисту інвалідів Звіту про зайнятість і працевлаштування інвалідів, а також органи праці та соціального захисту населення та центр зайнятості про наявні робочі місця в кількості передбаченій законом та наявність вакансій для працевлаштування інвалідів, шляхом направлення Звітів форми № 10-ПІ.

Позивачем не долучено до позовної заяви жодного доказу відмови відповідача, щодо працевлаштування інваліда.

Отже, за таких обставин, покладати на підприємство відповідальність у вигляді штрафних санкцій за неналежне виконання своїх обов'язків є неправомірним і суперечать як загальним принципам права, так і ст.19 Конституції України, яка передбачає, що правовий порядок ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Підставою для застосування будь-яких штрафних санкцій, тобто певного виду відповідальності, має бути конкретне правопорушення з певним його складом, визначеним чинним законодавством. Відповідачем не порушено покладений на нього законодавством обов'язок щодо створення робочих місць для працевлаштування інвалідів, а отже не може нести відповідальність, що встановлена ст.20 Закону, оскільки на Державну службу зайнятості, Фонд соціального захисту інвалідів покладений обов'язок пошуку підходящої роботи для інвалідів, відповідно до рекомендацій МСЕК, наявних у інваліда кваліфікації та знань, з урахуванням його побажань. Підприємство у свою чергу повинно створювати робочі місця для інвалідів та відповідно інформувати зазначені органи з метою працевлаштування інвалідів.

Сторони по справі належним чином судом були повідомлені, однак з невідомих для суду причин не з'явилися в зал судового засідання, а тому відповідно до ч. 1 ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що статтею 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» від 21.03.1991 року №875-ХП (надалі-Закон) встановлено, що для підприємств, установ, організацій, громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування Інвалідів у розмірі чотирьох відсотків від середньооблікової чисельності штатних працівників особового складу за рік.

Згідно вимог ст. 20 Закону підприємства, установи і організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим ст. 19 Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі на підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема звіту відповідача ОСОБА_1 «Фактор тойс» про зайнятість та працевлаштування інвалідів (форма №10-ПІ) поданим до Закарпатського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів, середньооблікова чисельність штатних працівників облікового складу (осіб) за 2007 рік складає 53 осіб, тобто відповідно норматив робочих місць для інвалідів становить 2, а фактично серед штатних працівників облікового складу налічується 0 інваліди, середньорічна заробітна плата штатного працівника складає 7632 грн.

Відповідно до статті 19 частини 7 Закону України № 875 обов'язок контролю за виконанням нормативів робочих місць покладено на відділення Фонду соціального захисту інвалідів.

Відповідно до статті 19 частини 8 Закону України № 875 відділення Фонду соціального захисту інвалідів з метою контролю за виконанням нормативу робочих місць, передбаченого частиною першою цієї статті, мають право здійснювати перевірки підприємств, установ, організацій, фізичних осіб, які використовують найману працю, щодо реєстрації у Фонді соціального захисту інвалідів, подачі ними звітів про зайнятість та працевлаштування інвалідів, виконання нормативу робочих місць, призначених для працевлаштування інвалідів, у тому числі шляхом зарахування, та сплати ними адміністративно-господарських санкцій.

Відповідно до статті 19 частин 1-3 Закону України № 875 для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця. Вказані суб'єкти, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування інвалідів відповідно до нормативу, і забезпечують працевлаштування інвалідів.

Відповідно до статті 19 частини 5 Закону України № 875 виконанням нормативу робочих місць у кількості, визначеній згідно з частиною першою цієї статті, вважається працевлаштування підприємством, установою, організацією, у тому числі підприємством, організацією громадських організацій інвалідів, фізичною особою, яка використовує найману працю, інвалідів, для яких це місце роботи є основним. Оскільки у товариства з обмеженою відповідальністю «Фактор тойс» середньооблікова чисельність штатних працівників облікового складу за рік становить 53 одиниць, то працевлаштуванню підлягає 2 інваліди.

Відповідно до пункту 3 підпункту 3.4. Інструкції № 42 дані щодо середньооблікової кількості штатних працівників облікового складу (рядок 01), середньооблікової кількості штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність (рядок 02), та кількості інвалідів, які повинні працювати на робочих місцях (рядок 03), відображаються в цілих одиницях. Якщо при обчисленні виникає дробове число, його необхідно округлити до цілого (якщо після коми число 5 і більше, то воно округлюється в бік збільшення).

Таким чином, виходячи з того, що середньооблікова чисельність штатних працівників облікового складу у товариства з обмеженою відповідальністю «Фактор тойс» за рік становить 53 одиниці, то працевлаштуванню на підприємстві підлягають 2 інваліди (4 % від 53 ставить 2,12, що слід округлити до 2).

Такі висновки суду першої інстанції, на думку колегії суддів, відповідають нормам матеріального та процесуального права та є не правильними.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; Закарпатське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів відповідно до Положення «Про Фонд соціального захисту інвалідів»,затвердженого постановою КМУ від 26.09.2002р. № 1434 (із змінами та доповненнями), є урядовим органом державного управління і на нього покладено завдання щодо здійснення контролю за виконання підприємствами, установами, організаціями, у тому числі підприємствами і організаціями громадських організацій інвалідів, фізичними особами, які використовують найману працю (далі-підприємства), нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів, встановленого Законом України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», сприяння створенню таких робочих місць та здійснення контролю за сплатою підприємствами адміністративно-господарських санкцій і пені. Порядок встановлення нормативів робочих місць для забезпечення працевлаштування інвалідів передбачено ст. 19 Закону України, відповідно до якої для підприємств встановлюється норматив місць в розмірі 4-х відсотків від загальної кількості працюючих, а якщо працює від 8 до 25 чоловік - у кількості одного робочого місця.

Обов'язок працевлаштування інвалідів покладено згідно ч. 1 ст. 18 Закону України, п. 10 Положення про робоче місце інваліда і про порядок працевлаштування інвалідів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1995 року № 314 (втратило чинність на підставі Постанови Кабінету Міністрів України № 70 від 31.01.2007р.) на органи Міністерства праці України, Міністерства соціального захисту населення України, місцеві Ради, громадські організації інвалідів з урахуванням побажань, стану здоров'я інвалідів, здібностей і професійних навиків відповідно до рекомендацій медико-соціальної експертної комісії. Підбір робочого місця для інваліда здійснюється цими органами із сприянням Фонду інвалідів на підприємстві, яке в свою чергу зобов'язане укласти трудовий договір та створити для нього умови праці з врахуванням індивідуальних програм реабілітації та забезпечити інші гарантії (ст. 5, ч. 1 ст. 17, ч. З ст. 18 Закону України). Отже, нормами Закону України чітко розмежовано як обов'язки вищезазначених органів, так і обов'язки підприємств.

Порядок створення в 2007 році робочого місця та працевлаштування на нього інваліда передбачено Положенням, відповідно до якого підприємства інформують центр зайнятості, місцеві органи соціального захисту населення та відділення Фонду соціального захисту інвалідів про створення робочих місць для працевлаштування інвалідів з врахуванням індивідуальних програм реабілітації, які розробляються в кожному конкретному випадку медико-соціальною експертною комісією відповідно до «Інструкції про встановлення груп інвалідності», затверджена наказом Міністерства здоров'я України від 07.04.2004р. № 183, шляхом подачі в порядку передбаченому п. 2 «Порядку сплати підприємствами (об'єднаннями), установами і організаціями штрафних санкцій до відділень Фонду соціального захисту інвалідів, акумуляції, обліку та використання цих коштів», затвердженого постановою КМ України від 28.12.2001р. № 1767, звіту форми № 10-ПІ. затвердженої наказом Держкомстату України від 10.01.2002р. № 49. Дана звітність містить графу щодо чисельності інвалідів - штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях, працевлаштування яких повинні забезпечити вищезазначені органи, а не підприємство. Дана звітність введена з єдиною метою, щоб органи, на яких покладено обов'язки соціального захисту інвалідів, регулярно здійснювали спостереження, контроль та прогнозування виконання норм Закону України.

Відповідно до ст. 20 Закону України, підприємства які не працевлаштували інвалідів (згідно встановленого нормативу), щороку сплачують відповідним відділенням Фонду штрафні санкції у розмірі середньої річної заробітної плати за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інвалідів і не зайняте інвалідом за рахунок прибутку, який залишається в їх розпорядженні після сплати всіх податків і зборів (обов'язкових платежів). Оскільки даний вид санкції не є згідно Закону України «Про систему оподаткування» обов'язковим платежем, тому суд при вирішенні даного спору досліджує наявність вини підприємства в не працевлаштуванні інвалідів згідно встановленого нормативу, оскільки сама відсутність необхідної кількості працюючих на підприємстві інвалідів не може бути підставою для застосування штрафних санкцій.

Як випливає із даних Товариства з обмеженою відповідальністю «Фактор тойс», зазначених у звіті про зайнятість і працевлаштування інвалідів за 2007 рік, середньооблікова чисельність працівників у 2007 році складала - 53 чоловік, визначено норматив по створенню 2 робочих місць для інвалідів, на які фактично працевлаштовано 0. Інформація про наявність чи відсутність на підприємстві робочих місць для працевлаштування інвалідів не міститься у звіті за формою № 10-ПІ, що було подано підприємством.

Звіт за формою № 10-ПІ є актом інформування органів працевлаштування, які використовують його для інформування населення, про наявність на підприємстві робочих місць, в тому числі для працевлаштування інвалідів і водночас запитом про направлення на підприємство інвалідів із встановленим рівнем нозології для працевлаштування. Матеріалами справи не доведено, що товариство проінформувало органи соціального захисту інвалідів про кількість місць для працевлаштування у 2007 році інвалідів шляхом подачі Закарпатському відділенню Фонду соціального захисту інвалідів Звіту про зайнятість і працевлаштування інвалідів, а також органи праці та соціального захисту населення та центр зайнятості про створені робочі місця для інвалідів в кількості передбаченій законом та наявність вакансій для працевлаштування інваліда шляхом направлення Звітів форми № 10-ПН.

Таким чином, позивач довів порушення відповідачем норм Закону України, а тому останній може нести відповідальність за невиконання зазначеними органами обов'язків, покладених на них чинним законодавством.

Доводи позивача щодо того, що звіт форми № 10-ПІ є належним доказом недотримання підприємством ст. 19 Закону України, судом до уваги прийнято, оскільки такий звіт не містить інформацію про створення робочих місць для працевлаштування інвалідів, а лише дані про чисельність штатних працівників облікового складу.

За даних обставин суд визнає позовні вимоги позивача щодо притягнення відповідача до відповідальності за ст. 20 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», правомірними та такими, що підлягають до задоволення.

А тому висновки суду першої інстанції відповідають нормам матеріального та процесуального права.

На підставі наведеного колегія судів прийшла до висновку, що судом першої інстанції, при винесені оскаржуваної постанови вірно дано правову оцінку обставинам справі та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що згідно ст. 200 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фактор тойс» залишити без задоволення.

Постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 26.05.2009 року у справі № 2а-1625/08 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, що беруть участь у справі, може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий В.В.Ніколін

Судді О.Б. Заверуха

ОСОБА_2