Справа № 22-а-22152/11
Суддя: Голуб С. А.
Дата ухвалення: 2011-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Апеляційний суд Київської області
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2011 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді: Олійник В.І.

суддів: Данілов О.М.. ОСОБА_1

розглянула в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою управління Пенсійного фонду України у Бородянському районі Київської області на рішення Бородянського районного суду Київської області від 27 вересня 2010 року / справі за позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України у Бородянському районі Київської області, про зобов'язання здійснити перерахунок та виплату недоотриманих сум пенсії по інвалідності

Перевіривши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів. -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим. що відповідно до 4.4 сг. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» вона, як інвалід II групи, захворювання якої пов'язане з Чорнобильською катастрофою, має право на державну і/^ію. розмір якої не може бути нижчим ніж 8 мінімальних пенсій за віком, а також мас право на додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, в розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком. Однак, відповідачем державна пенсія та пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, виплачується їй в значно нижчому розмірі. А тому, посилаючись на статтю 50 та ч.4 сг. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» просить суд визнати дії відповідача неправомірними та зобов'язати відповідача провести перерахунок, здійснювати нарахування та виплату пенсії на підставі вказаних вище вимог ст.ст.50. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 01.01.2009 року.

Рішенням Бородянського районного суду Київської області від 27 вересня 2010 позовні вимоги задоволені.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням, УГІФУ у Бородянському районі Київської області подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та направити справу на розгляд до суду першої інстанції. В своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на неправильне застосування судом норм материального та процессуального права.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач перебуває па обліку в УНФУ у Бородянському районі Київської області як потерпілий І категорії внаслідок захворювання, пов'язаного з впливом аварії на ЧАЕС та є інвалідом 11 групи.

Відповідно до ст. 49 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", пенсії особам, віднесеним до категорій1,2.3,4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров»ю. яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

В ч. 4 ст.54 цього Закону передбачено, що в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, і о яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими по другій групі інвалідності 8 мінімальних пенсій за віком.

Згідно ст.50 Закону особам, віднесеним до категорії І. призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров»ю. у розмірі інвалідам другої групи - 75 % мінімальної пенсії за віком. Ця додаткова пенсія відповідно до положень ст.53 цього Закону виплачується повністю незалежно від заробітку, пенсії чи іншого доходу.

Позивач, оспорюючи дії відповідача вважав, що він отримує пенсію та додаткову пенсію значно нижчу, ніж це передбачено ст.50 та 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", у зв'язку з чим звернулася до суду за захистом своїх прав.

Вирішуючи вказаний спір та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції прийшов до висновку про порушення відповідачем норм ст. 50 та 54 Закону України "1Про соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Колегія суддів вважає зазначений висновок суду першої інстанції законним га обгрунтованим.

Статтею 19 ч.2 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування. їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Кабінет Міністрів України у своїй діяльності керується Конституцією та Законами У країни (ст. 113 Конституції України).

При постановленні оскаржуваного рішення суд першої інстанції, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, правомірно прийшов до висновку, що постанова КМ України № 1 від 03.01.2002 року "Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим качегоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок „ пітів державного бюджету" суперечить вимогам ст. 50 та 54 Закону України "Про статус і "соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", оскільки істотно звужує обсяг встановлених законом прав.

Також суд першої інстанції правильно не взяв до уваги посилання представника відповідача на ч.5 ст.54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", якою передбачено, що порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається КМ України, оскільки надання законодавцем такого права КМ України не означає, що останній встановлюючи такий порядок, може допустити звуження змісту та обсягу прав позивача, встановленого цим же Законом.

Тобто. КМ України повинен був встановити зазначений порядок, не порушуючи положень цього Закону, в тому числі й інших законів, якими встановлено розмір мінімальної пенсії за віком, розмір якої визначається лише за правилами . передбаченими ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» і іншого нормативно- правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

Відповідно до вимог абз.5 ч.І Закону України «Про внесення змін до розділу XII «Прикінцеві положення Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 2748-ХТ від 2 грудня 20і0 року щодо передачі справ, пов'язаних із соціальними виплатами, апеляційні скарги щодо таких спорів, які подані до апеляційних судів до дня набрання чинності Законом України від 2 грудня 2010 року № 2748-V1 «Про внесення змін до розділу XII «Прикінцеві положення Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо передачі справ, повязаних із соціальними виплатами» в порядку цивільного судочинства, апеляційні скарги, передані відповідним апеляційним судам згідно з пунктом 2 розділу II Закону України від 18 лютого 2010 року № 1691- VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвідомчості справ, пов'язаних із соціальними виплатами», провадження за якими не відкрито, розглядаються цими І;^апеляційними судами у порядку адміністративного судочинства.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків, викладених у постанові суду першої інстанції, висновки суду відповідають вимогам закону та обставинам справи, постанова суду ухвалена з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав для її скасування при апеляційному розгляді справи не встановлено. .- .

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 195, 196, 197, 198, 200, 208 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у Бородянському районі Київської області - відхилити.

Рішення Бородянського районного суду Київської області від 27 вересня 2010 року А залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили відповідно до ч. 5 ст. 254 КАС України та може бути оскаржена протягом 20 днів до Вищого адміністративного суду України після набрання законної сили.

Головуючий:

Судді