Справа № 751/6760/15-а
Суддя: Глущенко Я.Б.
Дата ухвалення: 2015-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 751/6760/15-а Головуючий у 1-й інстанції: Філатова Л.Б. Суддя-доповідач: Глущенко Я.Б.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 вересня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Глущенко Я.Б.,

суддів Пилипенко О.Є., Романчук О.М.,

розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Чернігівській області про визнання дій протиправними та скасування постанови державного виконавця, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Новозаводського районного суду м. Чернігова від 24 липня 2015 року,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернулася у суд із позовом до Управління державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, в якому просила визнати протиправними дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернігівській області Постилякової М.Б (далі - державний виконавець)., які виявились у винесенні постанови про закінчення виконавчого провадження від 22.05.2015 ВП №46298281, скасувати цю постанову та відновити виконавче провадження.

Постановою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 24 липня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду - без змін, з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що державний виконавець при винесенні постанови про закінчення виконавчого провадження діяв в межах повноважень та у спосіб, встановлені законом.

З такими висновками суду не можна не погодитися.

Як убачається із матеріалів справи, на виконанні у відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області перебував виконавчий лист (№2515/6459/2012 від 16.12.2014), виданий позивачу Новозаводським районним судом м. Чернігова задля примусового виконання рішення цього суду про зобов'язання Управління праці та соціального захисту населення Новозаводської районної у м. Чернігові ради провести перерахунок та здійснити виплату позивачу щорічної допомоги на оздоровлення за 2011 рік відповідно до ч. 4 ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі 5 заробітних плат, з урахуванням виплачених коштів.

Постановою державного виконавця від 22 червня 2015 року закінчено виконавче провадження №46298281 з виконання вищевказаного рішення. Зі цієї постанови слідує, що юридичною підставою закінчення виконавчого провадження були положення п. 11 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», а фактичною - те, що виконати рішення без участі боржника неможливо. При цьому, в постанові вказано, що до боржника, у відповідності до ст. 75 цього Закону, застосовано штрафні санкції та внесено подання до правоохоронних органів про притягнення до відповідальності.

Не погоджуючись із таким рішення державного виконавця, позивач, як стягувач у виконавчому провадженні, звернувся у суд.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам апелянта, колегія суддів зазначає наступне.

Закон України «Про виконавче провадження» визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Відповідно до частин 1, 2 статті 2 цього Закону примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України «Про державну виконавчу службу».

Відповідно до частини 1 статті 6 Закону державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Приписи приведеної норми кореспондуються з критеріями, на відповідність яким адміністративні суди перевіряють рішення, дії та бездіяльність суб'єктів владних повноважень, що визначені частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а також узгоджуються із положеннями частини 2 статті 19 Конституції України, відповідно до якої органи державної влади та їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, для правильного вирішення справи підлягає перевірці, зокрема, відповідність постанови державного виконавця від 22 червня 2015 року про закінчення виконавчого провадження №46298281 вимогам чинного законодавства, а також обґрунтованість її прийняття.

Підстави закінчення виконавчого провадження передбачені частиною 1 статті 49 Закону України «Про виконавче провадження». Згідну пункту 11 цієї норми виконавче провадження підлягає закінченню у разі повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадової особи), який його видав, у випадку, передбаченому частиною 3 статті 75 цього Закону.

Частиною 3 статті 75 Закону встановлено, що у разі якщо виконати рішення без участі боржника неможливо, державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом, після чого виносить постанову про закінчення виконавчого провадження, яка затверджується начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, і повертає виконавчий документ до суду чи іншого органу (посадової особи), що його видав.

Отже, закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 11 частини 1 статті 49 та частини 3 статті 75 Закону України «Про виконавче провадження» допускається лише після вчинення державним виконавцем дій, передбачених статтею 89 цього Закону, та внесення подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності.

Статтею 89 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на посадових осіб - від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на боржника - юридичну особу - від сорока до шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин державний виконавець у тому ж порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до правоохоронних органів з поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності відповідно до закону.

Матеріали виконавчого провадження №46298281, копії яких витребувані у відповідача судом апеляційної інстанції, свідчать про те, що боржником - Управлінням праці та соціального захисту населення Новозаводської районної у м. Чернігові ради не виконано у повному обсязі ухвалене на користь позивача судове рішення. Разом з тим, державним виконавцем вжито усіх належних заходів для примусового виконання такого.

Так, постановами від 04 березня та від 02 квітня 2015 року на Управління праці та соціального захисту населення Новозаводської районної у м. Чернігові ради накладено штрафи за невиконання рішення суду у розмірі 680,00 грн та 1 360,00 грн відповідно.

22 червня 2015 року державним виконавцем складено акт про невиконання судового рішення та направлено до Чернігівського міського відділу міліції УМВС України в Чернігівській області подання про притягнення до кримінальної відповідальності за статтею 382 Кримінального кодексу України винних посадових осіб Управління праці та соціального захисту населення Новозаводської районної у м. Чернігові ради.

Окрім того, при здійсненні виконавчого провадження, державний виконавець звертався до Новозаводського районного суду м. Чернігова про зміну способу та порядку виконання судового рішення, відповідно до якого просив змінити зобов'язальну частину рішення на стягнення з боржника конкретної суми.

Проте, ухвалою цього суду від 08 травня 2015 року у справі №2515/6459/2012 державному виконавцю відмовлено у задоволенні вказаного звернення.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що при винесенні постанови про закінчення виконавчого провадження №46298281 на підставі п. 11 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець діяв обґрунтовано та з дотриманням вимог частини 3 статті 79 та статтею 89 цього Закону.

Таким чином, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для визнання протиправними дій державного виконавця та для скасування спірної постанови.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції та не свідчать про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до неправильного вирішення справи.

Тому, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржувану постанову слід залишити без змін.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 1, 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Новозаводського районного суду м. Чернігова від 24 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів після набрання законної сили шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддяЯ.Б. Глущенко
суддя О.Є. Пилипенко
суддяО.М. Романчук

.

Головуючий суддя Глущенко Я.Б.

Судді: Пилипенко О.Є.

Романчук О.М.