Справа № 2а-18650/09/0370
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2011-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2011 р. Справа № 94083/11/9104

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Ліщинського А.М. та Улицького В.З.,

при секретарі судового засідання Васильків А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 24.11.2009р. в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Головної державної інспекції на автомобільному транспорті у Волинській обл. та заступника начальника Територіального управління Головної державної інспекції на автомобільному транспорті у Волинській обл. ОСОБА_2 про скасування постанови про застосування фінансових санкцій та відшкодування моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А:

06.08.2009р. позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив скасувати постанову керівника Територіального управління Головної державної інспекції на автомобільному транспорті у Волинській обл. № 00307 від 12.05.2008р. про накладення штрафу і стягнути на його користь з відповідача 5000 грн. моральної шкоди (а.с.3-4).

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 24.11.2009р. у задоволенні заявленого позову відмовлено (а.с.44-46).

Не погодившись із винесеним судовим рішенням, його оскаржив позивач ОСОБА_1, який покликаючись на неповне зясування судом обставин, які мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить постанову суду скасувати та прийняти нове рішення, яким заявлений позов задоволити (а.с.52-53).

Вимоги апеляційної скарги мотивує тим, що суд першої інстанції безпідставно не задовольнив клопотання позивача про допит в судовому засіданні свідків; фактично під час проведення перевірки він перевозив свою доньку і дружину брата, а не здійснював надання послуг таксі.

Заслухавши суддю-доповідача, заперечення представника відповідача, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, 10.07.2008р. інспекторами Територіального управління Головної державної інспекції на автомобільному транспорті у Волинській обл. була проведена рейдова перевірка транспортного засобу під керуванням позивача.

Під час проведення перевірки встановлено, що транспортний засіб марки «ВАЗ-21150», державний номерний знак НОМЕР_1, будучи облаштованим як таксі, належить ОСОБА_3 (брату позивача); на час перевірки у водія автомобіля був відсутній тимчасовий реєстраційний талон на транспортний засіб (що передбачено ст.39 Закону України «Про автомобільний транспорт», п.2.1 Правил дорожнього руху України), а також відмітки про проходження передрейсового медичного огляду водія і технічного огляду автомобіля (що встановлено п.145 Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту, затв. постановою КМ України № 1184 від 26.09.2007р.).

Виявлене порушення зафіксовані в Акті перевірки № 75124 від 10.07.2008р., з яким позивач був ознайомлений і надав пояснення про відсутність на момент проведення перевірки здійснення діяльності по наданню послуг по перевезенню пасажирів (а.с.18).

Розгляд справи проведений 14.07.2008р. в присутності позивача, що стверджується вчиненою власноручно позивачем відміткою на Акті перевірки.

На підставі матеріалів перевірки керівником Територіального управління Головної державної інспекції на автомобільному транспорті у Волинській обл. винесені постанова № 00574 від 18.08.2008р., якою до позивача за порушення вимог ст.39 Закону України «Про автомобільний транспорт» застосовані у відповідності до абз.3 ч.1 ст.60 наведеного Закону фінансові санкції в розмірі 1700 грн. (а.с.6), а також припис № 32868 від 18.08.2008р. щодо усунення порушення законодавства про автомобільний транспорт (зворот а.с.19).

Вказані постанова і припис скеровані на адресу позивача у встановлені строки згідно супровідного листа відповідача № 3/3-07-2302 від 18.08.2008р. та вручені адресату 21.08.2008р., що стверджується відповідним поштовим повідомленням (а.с.20).

Спірні правовідносини регламентуються приписами Закону України «Про автомобільний транспорт» та Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті загального користування, затв. постановою № 143 від 29.01.2003р. (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до приписів ст.39 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред'являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення, зокрема водії таксі зобов'язані подати посвідчення водія відповідної категорії, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, ліцензійну картку, інші документи, передбачені законодавством України.

Вказаною нормою та п.2.1 Правил дорожнього руху України передбачена наявність в особи, яка керує транспортним засобом, тимчасового реєстраційного талону; останній був відсутній у позивача.

Також п.145 Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту, затв. постановою КМ України № 1184 від 26.09.2007р., передбачено проходження передрейсового медичного огляду водія і технічного огляду автомобіля; відмітки про проходження вказаних оглядів в документах позивача також були відсутніми.

За виявлене порушення відповідачем у відповідності до вимог абз.3 ч.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт», яка передбачає застосування за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників відповідних санкції, зокрема, за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений ст.ст.39 та 48 цього Закону, штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, застосовані фінансові санкції, при цьому порушень при їх накладенні колегією суддів не виявлено.

Виходячи із системного аналізу вищевказаних актів законодавства, колегія суддів приходить до висновку про те, що Територіальне управління Головної державної інспекції на автомобільному транспорті у Волинській обл. є органом державного контролю, а його керівник вправі застосовувати до суб'єктів підприємницької діяльності фінансові санкції за порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт.

Таким чином, наявними матеріалами справи стверджується факт порушення позивачем вимог ст.39 Закону України «Про автомобільний транспорт»; за виявлене порушення відповідачем у відповідності до вимог абз.3 ч.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт» правомірно застосовані по позивача фінансові санкції у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта про те, що на момент проведення перевірки від 10.07.2008р. він не використовував автомобіль як таксі, а користувався ним в особистих цілях, оскільки відповідно до абз.59 ст.1 Закону України «Про автомобільний транспорт» таксі - це легковий автомобіль, обладнаний розпізнавальним ліхтарем оранжевого кольору, який встановлюється на даху автомобіля, діючим таксометром, сигнальним ліхтарем із зеленим та червоним світлом, розташованим у верхньому правому кутку лобового скла, і який має нанесені композиції з квадратів, розташованих у шаховому порядку на дверцятах автомобіля з лівого та правого боків, призначений для надання послуг з перевезення пасажирів та їхнього багажу в індивідуальному порядку.

З Акту перевірки вбачається, що на даху автомобіля позивача під час проведення перевірки знаходився ліхтар оранжевого кольору; згідно пояснень останнього автомобіль також було обладнано діючим таксометром, сигнальним ліхтарем із зеленим та червоним світлом, розташованим у верхньому правому кутку лобового скла.

Оскільки 10.07.2008р. позивач користувався автомобілем, який підпадає під ознаки таксі, тому останній зобовязаний був пред'явити інспекторам відповідача документи, що передбачені ст.39 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Оскільки дії відповідача щодо застосування до позивача фінансових санкцій є правомірними, тому підстави для відшкодування останньому моральної шкоди є відсутніми.

При цьому колегія суддів враховує, що згідно п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Між тим, позивачем не представлено достовірних доказів заподіяння йому діями відповідачів моральної шкоди.

Доводи апелянта в іншій частині на правомірність прийнятої постанови не впливають та висновків суду не спростовують.

Таким чином, відповідачем правомірно застосовані штрафні санкції до позивача, через що заявлений позов про визнання протиправною і скасування постанови про застосування штрафних санкцій та відшкодування моральної шкоди є безпідставним і таким, що не підлягає задоволенню.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування постанови колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на неї слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.94, ч.3 ст.160, ст.ст.195, 196, п.1 ч.1 ст.198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 254 КАС України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 24.11.2009р. в адміністративній справі № 2а-18650/09/0370 залишити без задоволення, а вказану постанову суду без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів після набрання ухвалою законної сили.

Головуючий суддя: Р.М.Шавель

Судді: А.М.Ліщинський

ОСОБА_4