Справа № 208/70/14-а
Суддя: Ричка С. О.
Дата ухвалення: 2014-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

справа № 208/70/14-а
№ провадження 2-а/208/52/14
ПОСТАНОВА

Іменем України

11 березня 2014 р. м. Дніпродзержинськ

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області,

у складі судді: Рички С.О.,

при секретарі: Щербацевич Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпродзержинську адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Дніпродзержинського обєднання державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання дій неправомірними та скасування постанови серії РМ № 59601 від 23.12.2013р. про накладення штрафу,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2014 р. позивач звернувся до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська із адміністративним позовом до Дніпродзержинського обєднання державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області, в якому просить поновити строк для звернення з цим позовом, оскільки він пропущений з поважних підстав, скасувати постанову серії РМ № 59601 від 23.12.2013р. про накладення на нього штрафу за адміністративне правопорушення та визнати дії відповідача неправомірними стосовно складання акту № 2092/1474/04-03/17-01-16 від: 20.12.2013р., та протоколу № 530 від 20.12.2013р. за порушення вимог ст. 164ч.1 КУпАП, згідно якої він притягнутий до адміністративної відповідальності та на нього накладений штраф у розмірі 51,00 грн; закрити провадження у адміністративній справі щодо притягнення його до адміністративної відповідальності згідно постанови РМ № 59601 від 23.12.2013р по справі про адміністративне правопорушення за порушення вимог ст. 164ч.1 КУпАП.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що у 1994 році позивачем було отримано свідоцтво приватного підприємця та книга обліку доходів для заняття торгівельною діяльністю, але у цьому ж році він припинив діяльність як приватний підприємець і вище перераховані документи були здані до Заводської районної податкової інспекції м. Дніпродзержинська. У листопаді 2005 року позивач отримав рішення господарського суду Дніпропетровської області від 06.09.2005 р. згідно якого його діяльність приватного підприємця припинена з 19.09.2005 року. У тому ж році позивач отримав довідку про зняття з обліку платника податків у ДПІ м. Дніпродзержинськ № 49587/10/29 від 29.11.2005 р., згідно якої позивач не має заборгованості про сплату податків і зборів у зв'язку з ліквідацією і він знятий з податкового обліку 29.11.2005 р. для проведення держреєстрації припинення платника податків. У лютому 2007 року позивач звернувся до ДПІ у м. Дніпродзержинськ з проханням надати йому довідку за формою 12 ОПП для проведення державної реєстрації, яка йому була надана за № 3125 від 09.02.2007 р. Позивач звернувся з довідкою і рішенням суду до відділу державної реєстрації, де було зроблено відповідний запис № 1009468 від. 10.02.2007 р. згідно якого діяльність позивача як приватного підприємця припинена. У листопаді 2013 року позивач звернувся до ОДПІ м. Дніпродзержинськ із заявою про надання довідки за формою 12 ОПП оскільки у довідці № 49587/10/29 від 29.11.2005 р. скінчився строк дії, але в наданні такої довідки йому було відмовлено начальником відділу адміністрування податку на доходи фізичних осіб управління доходів і зборів з фізичних осіб Дніпродзержинської об'єднаної державної податкової інспекції ОСОБА_2 з приводу того, що позивач по теперішній час зареєстрований як приватний підприємець і повинен скласти і надати до податкової інспекції податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2010, 2011, 2012 роки згідно п.п. 4918.2, п. 4918, ст 49 Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. № 2155 VI, хоча згідно рішення господарчого суду Дніпропетровської області від 06.09.2005 р. його діяльність припинена і він знятий з податкового обліку 29.11.2005 року та з 29.11.2005 р. діяльністю як приватний підприємець не займався і йому немає про що звітувати у декларації. Не зважаючи на це, 20.12.2013 р. позивача викликали до заступника ОДПІ м. Дніпродзержинськ ОСОБА_3 де у її присутності начальником відділу адміністрування податку на доходи фізичних осіб управління доходів і зборів з фізичних осіб Дніпродзержинської об'єднаної державної податкової інспекції ОСОБА_2 був складений на акт № 2092/1474/04-03-17-01-16 від 20.12.2013 р. за неподання податкової декларації за період 2010, 2011, 2012 р.р. на підставі п.п. 120.1 ст. 120 Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. № 2755- VI зі змінами та доповненнями. Крім того начальником відділу адміністрування податку на доходи фізичних осіб було складено протокол № 530 від 20.12.2013 р. про адміністративне правопорушення п.п. 4918.2 п. 4918 ст. 49 Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. № 2755- VI зі змінами та доповненнями, згідно якого відповідальність передбачена п. 1 ст. 164 Кодексу України про адміністративне правопорушення та п.п.111.2 п. 111.1 ст. 111 Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. № 2755- VI, але позивач в протоколі зазначив, що він адмінправопорушення не вчиняв, протокол складений неправомірно, оскільки згідно рішення господарського суду Дніпропетровської області № 587 від 20.10.2005 р. позивача було знято з податкового обліку з 29.11.2005 р. і підприємницькою діяльністю він не займається, тому просить позов задовольнити у повному обсязі.

Позивач у судове засідання з'явився, але надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити їх у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про причину неявки суду не повідомив, про дату, місце і час розгляду справи був повідомлений належним чином. Надав заперечення проти позову, в якому позовні вимоги не визнає і просить відмовити позивачу у їх задоволенні.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 128 КАС України, у разі неприбуття відповідача суб'єкта владних повноважень, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин або без повідомлення ним про причини неприбуття розгляд справи не відкладається і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

У зв'язку з тим, що до даної категорії справ ст. 171-2 КАС України встановлено скорочений п'ятиденний порядок розгляду, а відповідач в судове засідання не з'явився, не надавши доказів поважності причини неявки в судове засідання. Розгляд справи проведено у відсутність сторін.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає частковому задоволенню за наступних підстав:

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи у 1994 році позивачем було отримано свідоцтво приватного підприємця та книга обліку доходів для заняття торгівельною діяльністю.

З матеріалів справи вбачається, що у цьому ж році він припинив діяльність як приватний підприємець і свідоцтво приватного підприємця та книга обліку доходів для заняття торгівельною діяльністю були здані до Заводської районної податкової інспекції м. Дніпродзержинська.

Як вбачається з рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 06.09.2005 року, яке позивач отримав у листопаді 2005 року діяльність позивача як приватного підприємця була припинена з 19.09.2005 року.

Згідно довідки № 49587/10/29 від 29.11.2005 р., позивача було знято з обліку платника податків у ДПІ м. Дніпродзержинська, в якій було зазначено, що позивач не має заборгованості про сплату податків і зборів у зв'язку з ліквідацією і його знято з податкового обліку 29.11.2005 р. для проведення держреєстрації припинення платника податків.

Як вбачається з довідки № 3125 від 09.02.2007 р., яку було видано ДПІ у м. Дніпродзержинську позивач звернувся до відділу державної реєстрації, де було зроблено відповідний запис № 1009468 від 10.02.2007 р. згідно якого діяльність позивача як приватного підприємця припинена.

З матеріалів справи вбачається, що у листопаді 2013 року позивач звернувся до ОДПІ м. Дніпродзержинськ із заявою про надання довідки за формою 12 ОПП оскільки у довідці № 49587/10/29 від 29.11.2005 р. скінчився строк дії, але в наданні такої довідки йому було відмовлено з приводу того, що позивач по теперішній час зареєстрований як приватний підприємець і повинен скласти і надати до податкової інспекції податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2010, 2011, 2012 роки згідно п.п. 4918.2, п. 4918, ст 49 Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. № 2155 VI.

Судом встановлено, що не зважаючи на те, що згідно рішення господарчого суду Дніпропетровської області від 06.09.2005 р. діяльність позивача припинена і він знятий з податкового обліку 29.11.2005 року та з 29.11.2005 р. діяльністю як приватний підприємець не займається, 20.12.2013 р. позивач був викликаний до заступника ОДПІ м. Дніпродзержинськ де був складений акт № 2092/1474/04-03-17-01-16 від 20.12.2013 р. за неподання податкової декларації за період 2010, 2011, 2012 р.р. на підставі п.п. 120.1 ст. 120 Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. № 2755- VI зі змінами та доповненнями, крім того, начальником відділу адміністрування податку на доходи фізичних осіб було складено протокол № 530 від 20.12.2013 р. про адміністративне правопорушення п.п. 4918.2 п. 4918 ст. 49 Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. № 2755- VI зі змінами та доповненнями, згідно якого відповідальність передбачена п. 1 ст. 164 Кодексу України про адміністративне правопорушення та п.п.111.2 п. 111.1 ст. 111 Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. № 2755- VI.

В судовому засіданні встановлено, що позивачем в протоколі було зазначено, що він адмінправопорушення не вчиняв, протокол складений неправомірно, оскільки згідно рішення господарського суду Дніпропетровської області № 587 від 20.10.2005 р. позивача було знято з податкового обліку з 29.11.2005 р. і підприємницькою діяльністю він не займається.

Підпунктом 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України, передбачено обов'язок платників податків сплачувати податки та збори у строки та в розмірах, встановлених цим Кодексом.

Положеннями ст. 36 Податкового кодексу України, визначено суть податкового обов'язку, згідно положень якої податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов'язок виникає у платника за кожним податком та збором. Податковий обов'язок є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов'язків платника податків, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до п. п. 49.18.1 п. 49.18 ст. 49 Податкового кодексу України податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю (у тому числі в разі сплати місячних авансових внесків) - протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Згідно п. 203.2 ст. 203 Податкового кодексу України, платник податку зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно пункту 59.5 статті 59 Податкового кодексу України у разі, коли у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується, погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що виник після надіслання (вручення) податкової вимоги.

В порушення ст. 282 КУпАП відповідачем не було встановлено причини та умови, що сприяють вчиненню правопорушення.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, але в порушення вимог даної норми закону відповідач, при розгляді справи по суті, не прийнято до уваги вищевикладені обставини і те, що

Отже, при винесенні оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення, відповідачем також не було дотримано вимог ст.ст. 33, 280 КУПАП, тобто постанова винесена упереджено, а відповідачем при прийняті рішення не об'єктивно досліджені та визначені ті обставини, які мають значення для винесення обґрунтованої постанови про накладення адміністративного стягнення.

Відповідно до ч. 2 ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, ... а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідальності з законом, виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням.

Враховуючи вищевикладене суд вважає, що позивач не повинен відповідати за ч.І ст. 164 КУпАП у зв'язку з тим, що ним не було вчинено таке правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача.

Згідно ч. 2 ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення.

Оскільки строк, встановлений ст. 38 КУпАП, для накладення адміністративного стягнення, закінчився, то, згідно п. 7 ст. 247 КУпАП, провадження по адміністративній справі підлягає закриттю.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно - правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Як вбачається з листа Вищого адміністративного суду від 19.05.2012 року № 708/11/13-10 щодо застосування окремих норм процесуального права під час розгляду адміністративних справ "Якщо подання скарги з недотриманням строку оскарження пов'язане з тим, що скаржнику невчасно направлено судове рішення, то така причина є поважною і за умови наявності клопотання про поновлення строку оскарження та підтвердження цього факту належними доказами строк оскарження має бути поновленим".

Відповідно до ст. 285 КУпАП копія постанови вручається або висилається особі протягом 3-х днів з дня оголошення.

Враховуючи викладене, суд приходить висновку про поважність причин пропуску строку на оскарження постанови, та поновлює його, а також те, що відповідачем при прийняті постанови про накладення адміністративного стягнення не повно, не об'єктивно та всебічно не з'ясовано усі обставини справи, що мають істотне значення для правильності прийнятого рішення, суд вважає оскаржувану постанову по справі про адміністративне правопорушення необґрунтованою та такою що підлягає скасуванню.

Оцінюючи усі докази, досліджені судом, у їх сукупності, суд приходить до висновку, що податкове зобов'язання відповідача є узгодженим, Державною податковою інспекцією м. Дніпродзержниська Дніпропетровської області Державної податкової служби позивачем здійснені всі передбачені чинним законодавством заходи щодо зняття з податкового обліку і припинення підприємницької діяльності ще у 2005 році.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, які підлягають частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19, 55 Конституції України, ст.ст. 33, 38, 96, 245, 247, 268, 280, 283, 288, 293 КУпАП, ст.ст. 17-19, 71, 128, 158, 159, 160, 161, 162, 163, 171-2 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Поновити строк на оскарження постанови РМ № 59601 від 23.12.2013р по справі про адміністративне правопорушення за порушення вимог ст. 164ч.1 КУпАП

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Дніпродзержинського обєднання державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання дій неправомірними та скасування постанови серії РМ № 59601 від 23.12.2013р. про накладення штрафу задовольнити частково.

Постанову РМ № 59601 від 23.12.2013р. по справі про адміністративне правопорушення винесену Дніпродзержинським обєднанням державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - скасувати, провадження по справі про адміністративне порушення - закрити.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Ричка С. О.