Справа № 820/5520/15
Суддя: Дюкарєва С.В.
Дата ухвалення: 2015-08-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2015 р.Справа № 820/5520/15
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Дюкарєвої С.В.

Суддів: Жигилія С.П., Перцової Т.С.

за участю: секретаря судового засідання - Мороз Є.В.

представника позивача - Свірідова К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Чугуївської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 07.07.2015р. по справі № 820/5520/15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ДВ нафтогазовидобувна компанія" в особі Філії "Теплоелектроцентраль" товариства з обмеженою відповідальністю "ДВ нафтогазовидобувна компанія"

до Чугуївської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області

про скасування податкового повідомлення-рішення та вимоги,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю " ДВ нафтогазовидобувна компанія" в особі Філії "Теплоелектроцентраль" товариства з обмеженою відповідальністю "ДВ нафтогазовидобувна компанія", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Чугуївської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Харківській області, в якому просив суд: визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 21.05.2015р. № щодо збільшення суми грошового зобов'язання з ПДФО за штрафними санкціями на 169396,29 грн.; визнати протиправною та скасувати вимогу від 21.05.2015р. №2970/10/20-29-17-01-23 про сплату донарахованої суми пені у розмірі 3027,94 грн.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 07.07.2015 року адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю " ДВ нафтогазовидобувна компанія" в особі Філії "Теплоелектроцентраль" товариства з обмеженою відповідальністю "ДВ нафтогазовидобувна компанія" - задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 21.05.2015р. № Чугуївської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Харківській області.

В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом першої інстанції, при прийнятті оскаржуваної постанови, норм матеріального та процесуального права, відповідач просить постанову Харківського окружного адміністративного суду від 07.07.2015 року в частині задоволених позовних вимог скасувати та прийняти в цій частині нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач, зокрема, посилається на порушення судом першої інстанції приписів ст. 127, пп. 168.1.2 п. 168.1, пп. 168.4.3 п. 168 ст. 168 Податкового кодексу України, ст.ст. 7, 11, 159 Кодексу адміністративного судочинства України, що призвело до неправильного вирішення справи, а також на доводи та обставини викладені в апеляційній скарзі.

Протокольною ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 26.08.2015 року замінено в порядку процесуального правонаступництва відповідача, апелянта у справі - Чугуївську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління Міндоходів у Харківській області на Чугуївську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Харківській області.

Відповідно ч. 1 ст. 195 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Враховуючи, що відповідач оскаржує постанову суду першої інстанції лише в частині задоволення позовних вимог, колегія суддів не вбачає підстав для надання правової оцінки рішенню суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову, в межах розгляду даної апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, що фахівцями Чугуївської ОДПІ на підставі направлень № 120 від 15.04.2015 року , № 119 від 15.04.2015 року , № 121 від 15.04.2015 року, № 123 від 15.04.2015 року, № 122 від 15.04.2015 року, згідно із п.78.2 ст. 78. ст.82 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755 -VI та на підставі наказу № 140 від 15.04.2015 року була проведена позапланова виїзна перевірка Філії "Теплоелектроцентраль" товариства з обмеженою відповідальністю "ДВ нафтогазовидобувна компанія" з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.07.12 по 31.12.2014, валютного та іншого законодавства за період з 01.07.12 по 31.12.2014, за результатами якої складено довідку від 08.05.2015р. .№455/20-29-22/38204272.

Перевіркою встановлено порушення: п.п. 168.1.2. п.168.1 ст.168 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755 -VI зі змінами та доповненнями несвоєчасне перерахування до бюджету податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 435825.45 грн.. у т.ч. по строку виплати заробітної плати 06.03.2014р. несвоєчасно перераховано податку на суму 313906,79 грн., по строку виплати заробітної плати 12.03.2014р. несвоєчасно перераховано податку на суму 2077.63 гри., по строку виплати заробітної плати 18.03.2014р. несвоєчасно перераховано податку на суму 102965,76 грн.. по строку виплати заробітної плати 04.04.2014р. несвоєчасно перераховано податку на суму 16875,27 грн.

Не погодившись с висновками викладеними в довідки позивачем було подані заперечення , які були залишенні без задоволення , а висновки викладені в акті перевірки без змін .

На підставі висновків довідки від 08.05.2015р. .№455/20-29-22/38204272, Чугуївською ОДПІ було прийнято податкове повідомлення-рішення від 21.05.2015р. № щодо збільшення суми грошового зобов'язання з ПДФО за штрафними санкціями на 169396,29 грн.

Не погодившись з рішенням відповідач, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Приймаючи рішення в частині задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з приписів ч. 5 п. 127.1 ст. 127 Податкового кодексу України та дійшов висновку про протиправність оскаржуваного рішення відповідача, оскільки фактично сплата ПДФО до бюджету відбувалася своєчасно, одночасно з виплатою доходів робітникам підприємства, а те, що кошти знаходилися на бюджетних рахунках деякий час (5 днів) під іншими, на думку податкового органу, кодами є формальною обставиною і не може бути підставою для висновків про порушення граничних строків сплати податків і застосування штрафних санкцій.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог позивача, враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 109 Податкового кодексу України, податковими правопорушеннями є протиправні діяння (дія чи бездіяльність) платників податків, податкових агентів, та/або їх посадових осіб, а також посадових осіб контролюючих органів, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Вчинення платниками податків, їх посадовими особами та посадовими особами контролюючих органів порушень законів з питань оподаткування та порушень вимог, встановлених іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, тягне за собою відповідальність, передбачену цим Кодексом та іншими законами України.

Згідно зі ст. 110 ПК України, платники податків, податкові агенти та/або їх посадові особи несуть відповідальність у разі вчинення порушень, визначених законами з питань оподаткування та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Відповідно до пп. 168.1.1 п. 168.1 ст. 168 ПК України, оподаткування доходів, нарахованих (виплачених, наданих) платнику податку податковим агентом.

Податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов'язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 171 ПК України, особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у вигляді заробітної плати, є роботодавець, який виплачує такі доходи на користь платника податку.

Особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з інших доходів, є: а) податковий агент - для оподатковуваних доходів з джерела їх походження в Україні; б) платник податку - для іноземних доходів та доходів, джерело виплати яких належить особам, звільненим від обов'язків нарахування, утримання або сплати (перерахування) податку до бюджету.

Базою оподаткування податком на доходи фізичних осіб, відповідно до п. 164.1 ст.164 Податкового кодексу України, є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. А загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Відповідно до п.54.1 ст.54 Податкового кодексу України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Згідно з п.54.2 ст.54 Податкового кодексу України, грошове зобов'язання щодо суми податкових зобов'язань з податку, що підлягає утриманню та сплаті (перерахуванню) до бюджету в разі нарахування/виплати доходу на користь платника податку - фізичної особи, вважається узгодженим податковим агентом або платником податку, який отримує доходи не від податкового агента, в момент виникнення податкового зобов'язання, який визначається за календарною датою, встановленою розділом IV цього Кодексу для граничного строку сплати податку до відповідного бюджету.

Відповідно до п.п.57.1 ст.57 Податкового кодексу України, платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Підпунктом 168.1.2 п.168.1 ст.168 Податкового кодексу України встановлено, що податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умови одночасного подання розрахункового документа на перерахування цього податку до бюджету.

Згідно п.п.168.1.5 п.168.1 ст.168 Податкового кодексу України, якщо оподатковуваний дохід нараховується податковим агентом, але не виплачується (не надається) платнику податку, то податок, який підлягає утриманню з такого нарахованого доходу, підлягає перерахуванню до бюджету податковим агентом у строки, встановлені цим Кодексом для місячного податкового періоду.

Судом встановлено, що позивачем було помилково перераховано кошти передбачені для сплати податку на доходи фізичних осіб, на бюджетні рахунки для зарахування ЄСВ, за наступними платіжними дорученнями: № 20 від 06.03.2014р. року на суму 6300,00 грн., № 17 від 06.03.2014 р. на суму 983,13 грн.. № 10 від 06.03.2014р. на суму 312287,41 грн. № 77 від 12.03.2014 р. на суму 9636,91 грн. № 103 від 18.03.2014 р. на суму 97349,34 грн.. № 105 від 19.03.2)14 р. на суму 12739,40 грн., №117 від 19.03.2014 р. на суму 730,80 грн., № 164 від 24.03.2014 р. на суму 2422,38 грн., № 176 від 26.03.2014 р. на суму 841,36 грн.

Факти невірного (несвоєчасного) перерахування податку були виявлені підприємством самостійно, під час перерахунку податку при звільненні працівника ОСОБА_2., як то передбачено п. 169,4 ст.169 ПКУ (копії наказу про звільнення та службових записок містяться в матеріалах справи). Виявивши факт перерахування коштів на неналежний рахунок позивач повідомив про це ДПІ та виправив порушення, перерахувавши кошти на рахунок для зачислення ПДФО .

07.04.2014 року позивач звернувся до ДПІ із заявою про повернення коштів з податку з доходів фізичних осіб філії «Теплоелектроцентраль» на рахунок №5115 МФО 320627 у сумі 443290 грн. 73 коп., які помилково перераховані на ЄСВ рахунок №2043 копії платіжних доручень №17 від 0б.03.2014р, №20 від 06.03.2014р,№10 від 06.03.2014р, №77 від 12.03.2014р, №103 від 18.03.2014р, №105 від 19.03.2014р, №117 від 19.03.2014р,№164від 24.03.2014р, №176 від 26.03.2014р.

Статтею 127 Податкового кодексу України передбачено, що ненарахування, неутримання та/або несплата (неперерахування) податків платником податків, у тому числі податковим агентом, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків тягнуть за собою накладення штрафу.

Відповідальність за погашення суми податкового зобов'язання або податкового боргу, що виникає внаслідок вчинення таких дій, та обов'язок щодо погашення такого податкового боргу покладається на особу, визначену цим Кодексом, у тому числі на податкового агента.

Передбачені цим пунктом штрафи не застосовуються, коли ненарахування, неутримання та/або несплата (неперерахування) податку на доходи фізичних осіб самостійно виявляється податковим агентом при проведенні перерахунку цього податку, передбаченого пунктом 169.4 статті 169 цього Кодексу, та виправляється в наступних податкових періодах протягом податкового (звітного) року згідно з нормами цього Кодексу.

При цьому, у п. 127.1 ст.127 Податкового кодексу України немає посилань на застосування штрафних санкцій за несвоєчасну сплату ПДФО, натомість йдеться про несплату ПДФО, як факт несплати податку у обсягах, встановлених податковим законодавством України.

Податковим органом не було встановлено фактів ненарахування, неутримання та/або несплата/неперерахування (у обсягах менших, ніж передбачено податковим законодавством ПДФО) позивачем до або під час виплати доходу на користь його працівників. Фактично сплата ПДФО до бюджету відбувалася своєчасно, одночасно з виплатою доходів робітникам підприємства, що підтверджується доданими платіжними дорученнями.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивачем на виконання вимог п. 169.4.3 ст. 169 ПК України самостійно виявлено допущені порушення та виправлено їх шляхом перерахування коштів, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, у зв`язку з чим, податковим органом помилково застосовано приписи абз. 3 п.127.1 ст. 127 Податкового кодексу України.

Також суд першої інстанції вірно зазначив, що податкове повідомлення-рішення від 21.05.2015р. № прийнято на підставі висновків довідки від 08.05.2015р. № 455/20-29-22/38204272, що є порушенням п. 86.1 ст. 86 Податкового кодексу України

За змістом ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 1 частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З огляду на встановлені у справі обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскаржуване рішення відповідача є неправомірним, а тому підлягає скасуванню.

У відповідності до ст. 159 КАС України судове рішення повинне бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "ДВ нафтогазовидобувна компанія" в особі Філії "Теплоелектроцентраль" товариства з обмеженою відповідальністю "ДВ нафтогазовидобувна компанія" відповідає вимогам ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги відповідача колегією суддів не встановлено.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Відповідно до ч.1 ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову чи ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Переглянувши рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення щодо задоволення позову, з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Чугуївської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області - залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 07.07.2015р. по справі № 820/5520/15 в частині задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "ДВ нафтогазовидобувна компанія" в особі Філії "Теплоелектроцентраль" товариства з обмеженою відповідальністю "ДВ нафтогазовидобувна компанія" - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Дюкарєва С.В.
Судді(підпис) (підпис) Жигилій С.П. Перцова Т.С.
Повний текст ухвали виготовлений 31.08.2015 р.