Справа № 2-а-489/10
Суддя: Беспалов О.О.
Дата ухвалення: 2011-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 2-а-489/10 Головуючий у 1-й інстанції: Макаренко І.В.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"07" червня 2011 р. м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Беспалова О.О..,

суддів: Данилової М.в., ОСОБА_2,

при секретарі Кропивному Є.В.

розглянувши в відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу УПФУ в Придніпровському районі м. Черкаси на постанову Придніпровського районного суду м. Черкаси від 17.11.2010 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до УПФУ в Придніпровському районі м. Черкаси про перерахунок пенсії «дитині війни», -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 17.11.2010 р. позов задоволено частково.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову суду першої інстанції та постановити нову, якою в задоволенні позову відмовити.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не зявилися. Про причини своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні не обовязкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що позивач має право отримання підвищення до пенсії у розмірі, встановленому ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Судом встановлено, що позивач є дитиною війни у розумінні ст. 1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»та відповідно до ст. 6 вказаного Закону має право на підвищення пенсії на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, розмір якої визначений ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Відповідач виплачував позивачу щомісячне підвищення до пенсії відповідно до постанови КМ України «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян»№ 530 від 28 травня 2008 року у розмірі, меншому ніж той, що встановлений ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Колегія суддів вважає дії відповідача щодо виплати позивачу підвищення до пенсії, як дитині війни, у розмірі, меншому ніж той, що встановлений ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»неправомірними.

Зі змісту оскаржуваної постанови суду першої інстанції вбачається, що суд задовольнив вимоги адміністративного позову за періоди з 09.07.07 р. по 31.12.2009 р., при цьому зазначив, що строк на звернення до суду з вказаними вимогами позивач пропустив з поважних причин.

Колегія суддів звертає увагу, що така позиція суду першої інстанції суперечить вимогам ст.ст. 99, 100 КАС України з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно ч. 2 ст. 99 КАС України для звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Ст.100 КАС України передбачає, що пропущення строку звернення до суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що оскільки Закон України «Про соціальний захист дітей війни»вступив в силу 01.01.2006 р., відповідно, не отримавши соціальну допомогу, передбачену цим законом, позивач з цього часу повинен був дізнатися про порушення своїх прав. Необізнаність позивача та постійні суперечності в законодавстві, на які посилається позивач в своїх письмових поясненнях, не можуть бути визнані поважною причиною для поновлення строку звернення до суду, оскільки закони та інші нормативно-правові акти є доступними для ознайомлення всіма громадянами, можливість обізнаності людини про ті чи інші положення законодавства залежить виключно від бажання людини.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся з даним позовом до суду лише 26 листопада 2009 року, тобто поза межами встановленого ст. 99 річного строку на звернення до суду.

Тому, колегія суддів вважає, що вимога позивача щодо відновлення пропущеного строку для звернення до суду за період з 09.07.2007р. по 31.12.2007р. та зобов'язання відповідача до вчинення перерахунку за вказаний період не підлягає задоволенню, а позовні вимоги про здійснення відповідачем перерахунку та виплати соціальної допомоги за період з 22.05.2008 по 31.12.2009 року підлягають задоволенню частково, за період з 26.11.2008 року по 26.11.2009 року.

Таким чином, рішення суду першої інстанції не відповідає нормам процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв'язку з чим вимоги апеляційної скарги підлягають частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції слід скасувати.

Відповідно до п. 3 ч.1 ст. 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Відповідно до ст. 202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 8-10, 99, 100, 160, 195, 197, 198, 202, 205, 207, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Придніпровському районі м. Черкаси задовольнити частково.

Постанову Придніпровського районного суду м. Черкаси від 17.11.2010 р., скасувати.

Прийняти нову постанову.

Адміністративний позов ОСОБА_3 задовольнити частково.

Визнати бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в Придніпровському районі м. Черкаси щодо не нарахування ОСОБА_3 щомісячної соціальної державної допомоги у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком в період з 26.11.2008 року по 26.11.2009 року протиправною.

Зобовязати управління Пенсійного фонду України в Придніпровському районі м. Черкаси здійснити нарахування та виплату ОСОБА_3, щомісячної державної соціальної допомоги, передбаченої ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, встановленої відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» за періоди з 26.11.2008 року по 26.11.2009 року з урахуванням отриманих сум.

В іншій частині адміністративного позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядок і строки, визначені ст.212 КАС України.

Головуючий суддя Беспалов О.О.

Суддя Губська О.А.

Суддя Данилова М.В.