Справа № 822/2310/15
Суддя: Мельник-Томенко Ж. М.
Дата ухвалення: 2015-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 822/2310/15

Головуючий у 1-й інстанції: Блонський В.К.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

10 вересня 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Мельник-Томенко Ж. М.

суддів: Ватаманюка Р.В. Сторчака В. Ю.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 19 червня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Красилівської районної державної адміністрації про визнання протиправними, скасування акту та розпорядження,

В С Т А Н О В И В :

У червні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Красилівської районної державної адміністрації Хмельницької області про визнання протиправними дій та скасування рішення субєкта владних повноважень.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 19.06.2015 року відмовлено у відкритті провадження у справі.

Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду. Апеляційна скарга мотивована тим, що приймаючи розпорядження про затвердження актів комісії з визначення розміру збитків власника землі та землекористувачам та акт про визначення розміру збитків, відповідач діяв як субєкт владних повноважень, який здійснює управлінські функції, а тому даний спір є публічно правовим. Крім того, скаржник наголошує на тому, що райдержадміністрація не є власником земельної ділянки, оскільки земельна ділянка знаходиться в межах населеного пункту міста Красилів, тому відповідно реалізовувати повноваження власника земельної ділянки має Красилівська міська рада.

Сторони в судове засідання не зявились, про дату, час та місце розгляду справ були повідомлені належним чином.

Відповідач надіслав заяву у якій просив провести апеляційний розгляд за відсутності його представника.

Враховуючи те, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні не обовязкова, колегія суддів у відповідності до ст. 197 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, ухвала суду першої інстанції скасуванню, а справа направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що заявлені позовні вимоги підлягають розгляду за правилами цивільного судочинства, оскільки вбачається спір про право, зокрема в даному випадку Красилівська районна державна адміністрація реалізує свої повноваження власника землі, і виступає рівноправним суб'єктом земельних відносин. У відносинах з приводу яких виник спір, відповідач не здійснював владні управлінські функції, тому, спір щодо захисту цивільних прав, що виникають із земельних відносин, має не публічний, а приватноправовий характер

Суд апеляційної інстанції не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до матеріалів справи, позивач звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив визнати протиправним та скасувати акт про визначення розміру збитків від 23.04.2015 року, складений комісією з визначення розміру збитків власникам землі та землекористувачам при Красилівській районній державній адміністрації відносно (в частині) суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_2 та визнати протиправним і скасувати розпорядження голови Красилівської районної державної адміністрації від 20 травня 2015 року №225/2015-р. "Про затвердження актів комісії з визначення розміру збитків власникам землі та землекористувачам" в частині, що стосується ОСОБА_2. Позивач, обґрунтовуючи вимоги позову зазначає, що оскаржуване рішення відповідача є правовим актом індивідуальної дії, прийнятим субєктом владних повноважень у сфері здійснення владних управлінських функцій, встановлених Законом України «Про місцеве самоврядування», Земельним кодексом України.

Так, частиною 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Пунктом 1 частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що справа адміністративної юрисдикції - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з частиною другої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлено інший порядок судового вирішення.

Суб'єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 3 КАС України).

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Колегією суддів у судовому засіданні встановлено, що при винесенні оскаржуваного розпорядження, відносно якого заявлені позовні вимоги, відповідач, зокрема, керувався нормами законодавства, якими визначено повноваження райдержадміністрацій у сфері регулювання земельних відносин та охорони навколишнього природного середовища.

у Рішенні Конституційного суду України №10-рп/2010 від 01 квітня 2010 року у справі за конституційним поданням Вищого адміністративного суду України щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 143 Конституції України, пунктів „а, „б, „в, „г статті 12 Земельного кодексу України, пункту 1 частини першої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України, зроблено висновок:

- положення частини першої статті 143 Конституції України, згідно з якими територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування „вирішують інші питання місцевого значення, віднесені законом до їхньої компетенції, слід розуміти так, що при вирішенні цих питань органи місцевого самоврядування діють як субєкти владних повноважень;

положення пунктів „а, „б, „в, „г статті 12 Земельного кодексу України у частині повноважень сільських, селищних, міських рад відповідно до цього кодексу вирішувати питання розпорядження землями територіальних громад, передачі земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності, вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності треба розуміти так, що при вирішенні таких питань ці ради діють як субєкти владних повноважень;

положення пункту 1 частини першої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України стосовно поширення компетенції адміністративних судів на „спори фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності слід розуміти так, що до публічно-правових спорів, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів, належать і земельні спори фізичних чи юридичних осіб з органом місцевого самоврядування як субєктом владних повноважень, повязані з оскарженням його рішень, дій чи бездіяльності.

Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що загальною рисою, яка відрізняє індивідуальні акти управління, є їх виражений правозастосовний характер. Головною рисою таких актів є їхня конкретність, а саме: чітке формулювання конкретних юридичних волевиявлень субєктами адміністративного права, які видають такі акти; розвязання за їх допомогою конкретних, а саме індивідуальних, справ або питань, що виникають у сфері державного управління; чітка визначеність адресата конкретної особи або осіб; виникнення конкретних адміністративно-правових відносин, обумовлених цими актами.

Крім того, колегія суддів зазначає, що для цілей і завдань адміністративного судочинства владну управлінську функцію необхідно розуміти як діяльність усіх субєктів владних повноважень з виконання покладених на них Конституцією чи Закону України завдань.

Відповідно до ч.3 ст. 18 Кодексу адміністративного судочинства України справи щодо оскарження дій або бездіяльності посадових чи службових осіб місцевих органів виконавчої влади розглядаються і вирішуються місцевим загальним судом як адміністративним судом або окружним адміністративним судом за вибором позивача.

З огляду на зазначене, враховуючи викладені обставини справи та вказані правові норми, колегія суддів приходить до висновку про те, що оскаржуване позивачем розпорядження голови райдержадміністрації та акт про визначення розміру збитків є правовим актом індивідуальної дії, яким вирішені питання у сфері державного управління, відповідач місцевий орган виконавчої влади, при винесенні зазначеного рішення виконував покладені на нього законами України владні управлінські функції.

Крім того, в постановах Верховного Суду України від 17 лютого 2015 року у справі № 21-551а14, від 24 лютого 2015 року у справі № 21-34а15, від 01 жовтня 2013 року у справі №21-228а13, від 11 листопада 2014 року у справі № 21-493а14, від 09 грудня 2014 року у справі №21-308а14 та від 16 грудня 2014 року у справі №21-544а14 зроблено висновок про те, що у разі прийняття суб'єктом владних повноважень рішення про передачу земельних ділянок у власність чи оренду (тобто ненормативного акта, який вичерпує свою дію після його реалізації) подальше оспорювання правомірності набуття фізичною чи юридичною особою спірної земельної ділянки має вирішуватися у порядку цивільної (господарської) юрисдикції, оскільки виникає спір про цивільне право.

Крім того, як встановлено з ухвал Вищого адміністративного суду України від 18.08.2015 року у справі №К/800/18663/15, від 30.07.2015 у справі №К/800/67325/14, від 21.05.2015 року у справі №К/800/1436/14 дана категорія справ підсудна адміністративним судам.

Однак, як встановлено зі змісту поданого позову договір оренди землі було укладено 20.11.2012 року між позивачем та Красилівською міською радою, а не Красилівською райдержадміністрацією, таким чином потребує зясування той факт, чому саме райдержадміністрацією, а не міською радою прийнято оскаржувані акти, та наявність у відповідача повноважень на їх прийняття.

Отже, з аналізу викладеного вбачається, що у постановах Верховного Суду України йде мова про інші правовідносини ніж ті, що потребують вирішення у вказаній адміністративній справі.

Враховуючи наведене, ухвала Хмельницького окружного адміністративного суду прийнята передчасно, з порушенням норм процесуального права та підлягає скасуванню.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.199 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду.

Згідно п. 4 ч.1 ст. 204 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 197, 199, 204, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 19 червня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Красилівської районної державної адміністрації про визнання протиправними, скасування акту та розпорядження скасувати.

Справу направити до Хмельницького окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту постановлення та оскарженню не підлягає.

Головуючий Мельник-Томенко Ж. М.

Судді Ватаманюк Р.В.

ОСОБА_3