Справа № 2а-429/09
Суддя: Багрій В.М.
Дата ухвалення: 2011-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2011 р. Справа № 54215/09

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Багрія В.М.,

суддів Ніколіна В.В., Старунського Д.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу управління праці та соціального захисту населення Калуської районної державної адміністрації Івано-Франківської області на постанову Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 24.06.2009 року у справі за позовом ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення Калуської районної державної адміністрації Івано-Франківської області про визнання дій неправомірними та стягнення допомоги,

В С Т А Н О В И Л А :

У травні 2009 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до управління праці та соціального захисту населення Калуської районної державної адміністрації Івано-Франківської області про визнання дій неправомірними та стягнення допомоги.

Позивачка посилалась на те, що вона є матірю двох малолітніх дітей та здійснює за ними догляд. Згідно з ст. 15 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми», їй як матері малолітньої дитини, що здійснює догляд за дитиною, повинна надаватися допомога в розмірі прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років, встановленого законом. Проте, зазначена грошова допомога виплачувалась їй відповідачем у неповному розмірі, оскільки п.14 ст.71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» зупинено на вказаний рік дію частини 1 ст. 15 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми», що суперечить рішенню Конституційного Суду України № 6- рп/2007 від 09 липня 2007 року. Зазначеним рішенням визнані неконституційними положення п.14 ст. 71 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік» в частині зупинення на 2007 рік дії ч.1 ст. 12, ст. 15 та п.3 розділу V111 «Прикінцеві положення» Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми» щодо встановлення розміру допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

В 2007-2008 роках виплата допомоги по догляду за дітьми до досягнення ними трирічного віку не відповідала вимогам Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми".

Позивачка просила стягнути з відповідача недоплачену їй допомогу по догляду за дітьми до досягнення ними трьох років за 2007-2008 роки.

Постановою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 24.06.2009 року позов задоволено частково.

Зобовязано управління праці та соціального захисту населення Калуської районної державної адміністрації Івано-Франківської області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідно до ст. 15 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми» за період з липня 2007 року по грудень 2007 року у розмірі прожиткового мінімуму для дітей віком до 6-ти років.

Постанову суду першої інстанції оскаржило управління праці та соціального захисту населення Калуської районної державної адміністрації Івано-Франківської області, подавши на неї апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, зазначена постанова суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою, такою, яка винесена з порушенням норм матеріального права.

Апелянт звертає увагу на те, що в 2007 році допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку позивачці призначена та виплачена вірно відповідно до норм чинного законодавства. Відповідно до ч. 2 ст. 4 Бюджетного кодексу України при здійсненні бюджетного процесу в Україні положення нормативно-правових актів застосовуються лише в тій частині, в якій вони не суперечать положенням Конституції України, Бюджетного кодексу України та Закону України Про державний бюджет України.

Апелянт просить скасувати постанову Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 24.06.2009 року та прийняти нову постанову, якою позивачці в задоволенні позову відмовити.

Оскільки, клопотань від осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю не поступило, а тому, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки таку може бути вирішено на основі наявних у ній доказів (ч. 1 ст. 197 КАС України із змінами і доповненнями, внесеними згідно із Законом України від 07.07.2010 року N 2453-VI), що є достатнім для розгляду даної справи.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню підлягає з наступних підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з того, що вона є матірю малолітньої дитини ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 та фактично здійснює за ними догляд.

Розмір отриманої позивачкою у 2007 році допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку не відповідає вимогам ст. 15 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми» і сума заборгованості перед позивачкою, виходячи із законодавчо встановлених розмірів прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років підлягає виплаті відповідачем по справі.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку колегії суддів, не відповідають нормам матеріального права та обставинам по справі.

Колегія суддів відзначає, що згідно з вимогами ст.ст.13,14 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми», особа, яка фактично здійснює догляд за дитиною, має право на допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, яка виплачується щомісяця з дня призначення допомоги по догляду за дитиною по день досягнення нею вказаного віку.

Відповідно до вимог з ст.15 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми», допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до шести років. Допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається на кожну дитину, незалежно від кількості народжених (усиновлених, взятих під опіку) дітей у сімї, по догляду за якими надається допомога.

Рішенням Конституційного суду України від 09.07.2007 року №6-рп/2007 визнані неконституційними положення п.14 ст.71 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік», якими було зупинено дію ч.1 ст.15 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми» щодо встановлення розміру допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Дане рішення Конституційного України має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у звязку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положення статей зазначених законів, що визнані неконституційними.

Колегія суддів звертає увагу на те, що дії відповідача щодо виплати на користь позивачки допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку в 2007 році в значно меншому розмірі ніж це передбачено ст. 15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми», є протиправними, оскільки ч.2 ст.152 Конституції України передбачено, що закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Ч.2 ст. 99 КАС України, в редакції, що була чинна на час виникнення спірних правовідносин та вирішення справи судом першої інстанції, встановлено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатись про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1 ст. 100 КАС України пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволені адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Позивачка пропустила строк звернення до суду, оскільки звернулась з позовом в травні 2009 року, а на застосуванні наслідків пропуску річного строку звернення до суду наполягав відповідач у своєму запереченні на позовну заяву.

Колегія суддів приходить до висновку про необхідність застосування наслідків пропуску строку звернення до суду, визначеного ст. 99 КАС України та відмову в задоволенні позовних вимог позивачки за 2007 рік.

Що стосується стягнення допомоги по догляду за дітьми до досягнення ними трирічного віку за 2008 році, то оскільки згідно ст. 58 Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007 року № 107-6 (далі Закон № 107-6) затверджено на 2008 рік прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років: з 01 січня-526 грн., з 01 квітня 538 грн., з 01 липня 540 грн., а згідно пункту 23 цього Закону, підпункт 8 пункту 8 з розділу VIII «Прикінцеві положення» Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми» викладено у такій редакції: «Допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі, що дорівнює різниці між: з 01 січня 2008 року 50%, з 01 січня 2009 року 75%, з 01 січня 2010 року 100% прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб та середньомісячним сукупним доходом сімї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців.

З огляду на наведене, у 2008році позивачці допомога нараховувалась та виплачувалась відповідно до ст. 15 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми», яким визначено, що допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі, що дорівнює різниці між прожитковим мінімумом, встановленим для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сімї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 130 грн., і дане положення Рішенням Конституційного Суду України № 10-рп/2008 року не було визнано неконституційним.

З огляду на наведене, колегія судів приходить до висновку про неправомірність постанови суду першої інстанції щодо незастосування наслідків пропуску строку звернення до суду, тому оскаржувана постанова підлягає до скасування з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні позовних вимог з наведених вище підстав.

Керуючись ст. 195, ст.197 ч.1, ст. 198, ст. 202, ст. 205, ст. 207, ст. 254 КАС України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу управління праці та соціального захисту населення Калуської районної державної адміністрації Івано-Франківської області задоволити.

Постанову Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 24.06.2009 року по справі № 2а-429/09 скасувати та прийняти нову постанову, якою позивачці відмовити в задоволенні позову.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: В.М. Багрій

Судді : В.В. Ніколін

ОСОБА_4