Справа № 814/1322/14
Суддя: Золотніков О.С.
Дата ухвалення: 2015-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 вересня 2015 р.м.ОдесаСправа № 814/1322/14

Категорія: 8.3.3 Головуючий в 1 інстанції: Желєзний І. В.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого Золотнікова О.С.,

суддів Осіпова Ю.В. та Скрипченка В.О.,

при секретарі Мадюді В.В.,

за участю представника позивача Щедрова Є.В. та представника відповідача Масюка А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Стивідорна компанія «Агроконтракт» на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 29 грудня 2014 року по справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Стивідорна компанія «Агроконтракт» до Державної податкової інспекції у Заводському районі м. Миколаєва Головного управління Міндоходів у Миколаївській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

У травні 2014 року товариство з обмеженою відповідальністю «Стивідорна компанія «Агроконтракт» (далі ТОВ «Стивідорна компанія «Агроконтракт») звернулось до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Заводському районі м. Миколаєва Головного управління Міндоходів у Миколаївській області (далі ДПІ у Заводському районі м. Миколаєва ГУ Міндоходів у Миколаївській області) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 08 травня 2014 року № та № .

В обґрунтування позову зазначалось, що з 25 березня по 14 квітня 2014 року посадовими особами ДПІ у Заводському районі м. Миколаєва ГУ Міндоходів у Миколаївській області проведено документальну планову виїзну перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01 жовтня 2011 року по 31 грудня 2013 року. За результатами перевірки складено акт від 22 квітня 2014 року за № 882/14-04-22-01/30396991, в якому зазначено про порушення позивачем пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134, пунктів 135.2, 135.4 ст. 135, п. 137.1 ст. 137, пп. 138.1.1 п. 138.1, пунктів 138.2, 138.8 ст. 138, пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України, внаслідок чого позивачем занижено податок на прибуток на 146303 грн., а також п. 187.1 ст. 187, п. 189.9 ст. 189, п. 192.1 ст. 192, п. 198.3 ст. 198, пунктів 200.1, 200.2 ст. 200 ПК України, що призвело до заниження суми податку на додану вартість на 154836 грн.. На підставі акта перевірки відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення від 08 травня 2014 року № , яким ТОВ «Стивідорна компанія «Агроконтракт» визначено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток за основним платежем 146303 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 22082 грн. 50 коп., а також № , яким позивачу визначено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість за основним платежем в 154836 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 77418 грн.. На думку позивача, висновки акта перевірки не відповідають вимогам Податкового кодексу України, а тому прийняті відповідачем на його підставі податкові повідомлення-рішення підлягають скасуванню.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 29 грудня 2014 року у задоволенні позовних вимог ТОВ «Стивідорна компанія «Агроконтракт» відмовлено. Стягнуто з ТОВ «Стивідорна компанія «Агроконтракт» судові витрати у розмірі 4384 грн. 80 коп..

Не погоджуючись з постановленим по справі судовим рішенням, директор ТОВ «Стивідорна компанія «Агроконтракт» в апеляційній скарзі зазначає, що судом при вирішенні справи порушено норми матеріального права, а саме положення ст. ст. 14, 73, 86, 138, 139, 146, 187, 189, 192 Податкового кодексу України, ст. ст. 1, 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Крім того, судом першої інстанції не враховано практику Вищого адміністративного суду України, пов'язану з вирішенням податкових спорів даної категорії. У зв'язку з викладеним в апеляційній скарзі ставиться питання про скасування постанови суду першої інстанції з винесенням нової постанови про задоволення позовних вимог.

22 квітня 2015 року сторонами по справі до суду апеляційної інстанції подано клопотання про часткове закриття провадження у справі у зв'язку з примиренням сторін і досягненням податкового компромісу.

Заслухавши суддю-доповідача, виступи представника позивача в підтримку клопотання про часткове закриття провадження у справі та задоволення апеляційної скарги в іншій частині позовних вимог, а також представника відповідача в підтримку клопотання про часткове закриття провадження у справі та залишення оскарженого судового рішення в іншій частині без змін, розглянувши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги та обговоривши вказане вище клопотання про часткове закриття провадження у справі з підстави досягнення податкового компромісу, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність часткового закриття провадження у справі із залишенням постанови суду першої інстанції в іншій частині без змін.

Судом встановлено, що з 25 березня по 14 квітня 2014 року посадовими особами ДПІ у Заводському районі м. Миколаєва ГУ Міндоходів у Миколаївській області проведено документальну планову виїзну перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01 жовтня 2011 року по 31 грудня 2013 року.

За результатами перевірки складено акт від 22 квітня 2014 року за № 882/14-04-22-01/30396991, в якому зазначено про порушення позивачем пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134, пунктів 135.2, 135.4 ст. 135, п. 137.1 ст. 137, пп.138.1.1 п. 138.1, пунктів 138.2, 138.8 ст. 138, пп. 139.1.1 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України, внаслідок чого позивачем занижено податок на прибуток на 146303 грн., а також пункту 187.1 ст. 187, п. 189.1 ст. 189, п. 192.1 ст. 192, п. 198.3 ст. 198, пунктів 200.1, 200.2 ст. 200 ПК України, що призвело до заниження суми податку на додану вартість на 154836 грн..

На підставі акта перевірки відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення від 08 травня 2014 року № , яким ТОВ «Стивідорна компанія «Агроконтракт» визначено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток за основним платежем 146303 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 22082 грн. 50 коп., а також № , яким позивачу визначено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість за основним платежем в 154836 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 77418 грн..

Як зазначено вище, сторонами по справі до суду апеляційної інстанції подано клопотання про часткове закриття провадження у справі у зв'язку з примиренням сторін і досягненням податкового компромісу (т. 9 а. с. 7-11).

Зі змісту вказаного вище клопотання вбачаться, що між сторонами у справі № 814/1322/14 досягнуто податкового компромісу по податковим повідомленням-рішенням від 08 травня 2014 року № в частині визначення зобов'язання з податку на прибуток в розмірі 140206 грн. за основним платежем та 22082 грн. 50 коп. за штрафними (фінансовими) санкціями, а також № в частині визначення зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 53809 грн. за основним платежем та 26904 грн. 50 коп. за штрафними (фінансовими) санкціями.

На виконання досягнутих домовленостей, позивачем відповідно до пункту 8 підрозділу 9-2 Розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України сплачено 7010 грн. 30 коп. (5% від грошового зобов'язання з податку на прибуток) та 2690 грн. 45 коп. (5% від грошового зобов'язання з податку на додану вартість) (т. 9 а. с. 12-13).

Дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання ТОВ «Стивідорна компанія «Агроконтракт» та ДПІ у Заводському районі м. Миколаєва ГУ Міндоходів у Миколаївській області про часткове закриття провадження у справі з підстави досягнення податкового компромісу по податковим повідомленням-рішенням від 08 травня 2014 року № в частині визначення зобов'язання з податку на прибуток в розмірі 140206 грн. за основним платежем та 22082 грн. 50 коп. за штрафними (фінансовими) санкціями, а також № в частині визначення зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 53809 грн. за основним платежем та 26904 грн. 50 коп. за штрафними (фінансовими) санкціями.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 51 Кодексу адміністративного судочинства України сторони можуть досягнути примирення на будь-якій стадії адміністративного процесу, що є підставою для закриття провадження в адміністративній справі.

Згідно п. 11-2 Розділу VІІІ «Прикінцеві та Перехідні положення» КАС України підставою для примирення сторін на будь-якій стадії процесу є досягнення податкового компромісу щодо сплати податкових зобов'язань з податку на додану вартість та податку на прибуток підприємств відповідно до підрозділу 9-2 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України.

На підставі ст. 203 КАС України постанова суду першої інстанції скасовується в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається з підстав, встановлених відповідно статтями 155 і 157 цього Кодексу.

Якщо судом першої інстанції ухвалено законне та обґрунтоване судове рішення, а обставини, які стали підставою для закриття провадження у справі, виникли після його ухвалення, суд апеляційної інстанції визнає таке рішення нечинним і закриває провадження у справі.

Враховуючи, що судом першої інстанції в частині заявленого клопотання про закриття провадження у справі ухвалено законне та обґрунтоване судове рішення, а обставини, які стали підставою для закриття провадження у справі, виникли після його ухвалення, суд апеляційної інстанції на підставі ч. 2 ст. 203 КАС України приходить до висновку про визнання нечинною оскарженої постанови суду першої інстанції в частині вирішення позовних вимог ТОВ «Стивідорна компанія «Агроконтракт» про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень ДПІ у Заводському районі м. Миколаєва ГУ Міндоходів у Миколаївській області від 08 травня 2014 року № в частині визначення зобов'язання з податку на прибуток в розмірі 140206 грн. за основним платежем та 22082 грн. 50 коп. штрафних (фінансових) санкцій, а також № в частині визначення зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 53809 грн. за основним платежем та 26904 грн. 50 коп. штрафних (фінансових) санкцій.

У зв'язку із частковим закриттям провадження у справі, підлягають подальшому розгляду позовні вимоги ТОВ «Стивідорна компанія «Агроконтракт» про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень відповідача від 08 травня 2014 року № в частині визначення зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 101027 грн. за основним платежем та 50513 грн. 50 коп. за штрафними (фінансовими) санкціями, а також № в частині визначення зобов'язання з податку на прибуток в розмірі 6097 грн. за основним платежем.

Вирішуючи справу у названій частині позовних вимог, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що ці позовні вимоги не підтверджуються матеріалами справи та не ґрунтуються на нормах законодавства, а тому контролюючий орган діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені законом.

Відповідно до п. 189.9 ст. 189 Податкового кодексу України у разі якщо основні виробничі або невиробничі засоби ліквідуються за самостійним рішенням платника податку, така ліквідація для цілей оподаткування розглядається як постачання таких основних виробничих або невиробничих засобів за звичайними цінами, але не нижче балансової вартості на момент ліквідації.

Як встановлено матеріалами справи, між позивачем (Орендар) та ТОВ «Чорноморський зернотранс» (Орендодавець) укладено договір оренди плавзасобів від 01 березня 2004 року за № 01/03, відповідно до якого Орендар зобов'язуються здійснювати профілактичні, поточні та капітальні ремонти плавзасобів.

Суму ремонтів орендованих плавзасобів, що перевищувала суму, віднесену на витрати згідно пунктів 146.11 та 146.12 ст. 146 ПК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), позивач амортизував як окремий об'єкт, який відноситься до групи основних засобів, та до якої відноситься об'єкт оперативної оренди (лізингу) чи концесії, що ремонтується або поліпшується.

Зі змісту інформації, наведеної в регістрах бухгалтерського обліку, підприємством створено окремі об'єкти основних засобів - «Ремонт орендованих плавзасобів» та «Ремонт орендованих ДМ», які ТОВ «Стивідорна компанія «Агроконтракт» амортизувало протягом дії договору оренди, а в березні 2012 року повернуло ТОВ «Чорноморський зернотранс» та списало з обліку основних засобів.

Таким чином, суму витрат по ремонту плавзасобів підприємством визнано як капітальні інвестиції, які зараховано до складу основних засобів.

Оскільки основні засоби повертались орендодавцю із здійсненням на них поліпшень та були окремим активом, який в подальшому позивачем було відчужено, апеляційний суд знаходить обґрунтованим висновок суду першої інстанції про правомірне визначення ТОВ «Стивідорна компанія «Агроконтракт» контролюючим органом на підставі наведених вище положень п. 189.9 ст. 189 ПК України зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 76598 грн. за основним платежем.

Проведеною перевіркою позивача також встановлено, що останнім зменшено податкові зобов'язання з податку на додану вартість за жовтень 2011 року на суму 129 грн. та за листопад 2011 року на суму 5172 грн. шляхом коригування до податкових накладних від 01 липня 2005 року № 1 на суму ПДВ 129 грн. 60 коп., від 31 березня 2005 року № 1 на суму ПДВ 3200 грн., від 04 травня 2005 року № 2 на суму ПДВ 470 грн. 17 коп., від 01 липня 2007 року № 19 на суму ПДВ 1296 грн. та від 29 травня 2007 року № 20 на суму ПДВ 205 грн. 83 коп., виписаних на адресу ТОВ «Компанія «Євровнєшторг». Підставою для здійснення коригувань було повернення передплати контрагенту ТОВ «Компанія «Євровнєшторг» відповідно до платіжних доручень від 08 листопада 2011 року № 1800 та від 11 жовтня 2011 року № 1660.

Відповідно до п. 187.1 ст. 187 ПК України датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Згідно п. 192.1 ст. 192 названого Кодексу (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) якщо після постачання товарів/послуг здійснюється будь-яка зміна суми компенсації їх вартості, включаючи наступний за постачанням перегляд цін, перерахунок у випадках повернення товарів/послуг особі, яка їх надала, або при поверненні постачальником суми попередньої оплати товарів/послуг, суми податкових зобов'язань та податкового кредиту постачальника та отримувача підлягають відповідному коригуванню.

На підставі п. 102.5 ст. 105 ПК України заяви про повернення надміру сплачених грошових зобов'язань або про їх відшкодування у випадках, передбачених цим Кодексом, можуть бути подані не пізніше 1095 дня, що настає за днем здійснення такої переплати або отримання права на таке відшкодування.

Враховуючи, що датою постачання у даному випадку є податкові періоди 2005 та 2007 років, то корегування податкових зобов'язань у жовтні - листопаді 2011 року здійснено позивачем за межами строку, встановленого п. 102.5 ст. 105 ПК України, у зв'язку з чим контролюючим органом правомірно визначено ТОВ «Стивідорна компанія «Агроконтракт» грошове зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 5301 грн..

З тих же підстав за тими ж обставинами відповідачем правомірно визначено позивачу податковим повідомленням-рішенням від 08 травня 2014 року № зобов'язання з податку на прибуток в розмірі 6097 грн. (розділи 3.1.1 та 3.2.1 акта перевірки).

Матеріалами справи також встановлено, що контролюючим органом визначено позивачу податкове зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 19128 грн. у зв'язку з неврахуванням уточнюючого розрахунку від 19 березня 2014 року № , яким платником податків було самостійно виправлено помилки за грудень 2013 року, що, на думку апелянта, є порушенням п. 50.1 ст. 50 Податкового кодексу України.

Так, відповідно до п. 50.1 ст. 50 ПК України, у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов'язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

Згідно пунктам 1 та 3 розділу ІV чинного на момент виникнення спірних правовідносин Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 13 листопада 2013 року № 678 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 11 грудня 2013 року за № 2094/24626), у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 глави 9 розділу II Кодексу) платник податків самостійно виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним декларації, він зобов'язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої декларації за формою, встановленою на дату подання уточнюючого розрахунку. У разі виправлення помилок у рядках поданої раніше декларації, до яких повинні додаватися додатки, до уточнюючого розрахунку чи декларації, до якої включені уточнені показники, повинні бути подані відповідні додатки, що містять інформацію щодо уточнених показників.

Оскільки в судовому засіданні суду першої інстанції представник позивача не заперечував той факт, що додатки до уточнюючого розрахунку чи декларації підприємством не подавалися, суд першої інстанції на підставі наведених вище положень Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість надійшов до обґрунтованого висновку щодо правомірності не взяття до уваги контролюючим органом уточнюючого розрахунку позивача від 19 березня 2014 року № .

Із врахуванням викладеного, визначення ТОВ «Стивідорна компанія «Агроконтракт» податковим повідомленням-рішенням відповідача від 08 травня 2014 року № зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 101027 грн. (76598 грн. + 5301 грн. + 19128 грн. = 101027 грн.) за основним платежем та 50513 грн. 50 коп. (50 відсотків суми основного платежу) за штрафними (фінансовими) санкціями, а також податковим повідомленням-рішенням від 08 травня 2014 року № зобов'язання з податку на прибуток в розмірі 6097 грн. є правильним.

Таким чином, судом першої інстанції у вказаній частині позовних вимог повно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому суд апеляційної інстанції на підставі ст. 200 КАС України залишає оскаржену постанову окружного адміністративного суду у названій частині без змін.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 203, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Клопотання товариства з обмеженою відповідальністю «Стивідорна компанія «Агроконтракт» та Державної податкової інспекції у Заводському районі м. Миколаєва Головного управління Міндоходів у Миколаївській області про часткове закриття провадження у справі з підстави досягнення податкового компромісу задовольнити.

Визнати нечинною постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 29 грудня 2014 року в частині вирішення позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю «Стивідорна компанія «Агроконтракт» про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень Державної податкової інспекції у Заводському районі м. Миколаєва Головного управління Міндоходів у Миколаївській області від 08 травня 2014 року № в частині визначення зобов'язання з податку на прибуток в розмірі 140206 грн. за основним платежем та 22082 грн. 50 коп. штрафних (фінансових) санкцій, а також № в частині визначення зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 53809 грн. за основним платежем та 26904 грн. 50 коп. штрафних (фінансових) санкцій.

Провадження у справі у вказаній частині закрити на підставі п. 3 ч. 1 ст. 157 Кодексу адміністративного судочинства України.

В іншій частині заявлених позовних вимог апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Стивідорна компанія «Агроконтракт» залишити без задоволення, а постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 29 грудня 2014 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням апеляційного суду.

Повний текст ухвали складено 14 вересня 2015 року.

Головуючий: О.С. Золотніков

Судді: Ю.В. Осіпов

В.О. Скрипченко