Справа № 810/2638/15
Суддя: Степанюк А.Г.
Дата ухвалення: 2015-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/2638/15 Головуючий у 1-й інстанції: Волков А.С.
Суддя-доповідач: Степанюк А.Г.
ПОСТАНОВА

Іменем України

15 вересня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Степанюка А.Г.,

суддів - Кузьменка В.В., Шурка О.І.,

при секретарі - Ліневській В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Кволіті Фіш» на постанову Київського окружного адміністративного суду від 04 серпня 2015 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Кволіті Фіш» до Київської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення, стягнення надміру сплачених митних платежів, -

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2015 року товариство з обмеженою відповідальністю «Кволіті Фіш» (далі - Позивач, ТОВ «Кволіті Фіш») звернулося до Окружного адміністративного суду м. Києва за позовом до Київської міжрегіональної митниці ДФС (далі - Відповідач, Митниця) про: визнання протиправним та скасування рішення від 05.06.2015 року №125110008/2015/010071/2 про коригування митної вартості товарів; присудження на користь ТОВ «Кволіті Фіш» понесені Позивачем витрати по сплаті надмірно сплачених грошових коштів в сумі 314 013,26 грн., з них податку на додану вартість - 204 473,75 грн. та мита - 109 539,51 грн..

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 04.08.2015 року у задоволенні позову відмовлено повністю. При цьому суд першої інстанції виходив з того, що неподання Позивачем визначених Митницею додаткових документів підтверджує обґрунтованість сумнівів Відповідача щодо правомірність формування Позивачем митної вартості імпортованого товару, а відтак позовні вимоги є безпідставними.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, Позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову в частині відмови у задоволенні позову про визнання протиправним та скасування рішення Митниці від 05.06.2015 року №125110008/2015/010071/2 про коригування митної вартості товарів та ухвалити нове, яким позов в цій частині задовольнити. В іншій частині постанову Київського окружного адміністративного суду від 04.08.2015 року Позивач просить залишити без змін. При цьому посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Наголошує на тому, що судом не було надано всебічну та повну оцінку наявним у матеріалах справи доказам, що спричинило ухвалення невірного рішення.

У судовому засіданні повноважний представник Апелянта доводи апеляційної скарги підтримав та просив суд вимоги останньої задовольнити повністю.

Представник Відповідача наполягав на залишенні апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення повноважних представників сторін, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а постанову суду першої інстанції скасувати в частині, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право, зокрема, скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції встановив, згідно з контрактом від 12.08.2014 року №2014/01 (далі - Контракт), укладеного між компанією «NORSK SJOMAT AS» - Норвегія (Продавець) та ТОВ «Кволіті Фіш» (Покупець), Продавець зобов'язується протягом усього терміну дії даного Контракту поставляти, а Покупець приймати та оплачувати продукцію на умовах відповідно до інвойсу за кожною партією товару, що поставляється.

Позивачем до Митниці подано декларації митної вартості від 05.06.2015 року №125110008/2015/108985 (далі - МД) для митного оформлення імпортованого Позивачем за вказаним вище Контрактом товару.

Митна вартість товару Позивачем визначена за ціною договору. На підтвердження заявлених відомостей ТОВ «Кволіті Фіш» подані, зокрема, наступні документи: (3105) інвойс від 22.05.2015 року №32850, (3141) пакувальний листі №б/н від 22.05.2015 року, (d4104) Контракт, (d4207) договір-доручення №20-08/14 від 20.08.2014 року про надання послуг митного брокера, (d5053) ветеринарні свідоцтва від 02.06.2015 року №203009, (d5501) інформацію про позитивні результати здійснення санітарно-епідеміологічного контролю товару № 2730 від 26.05.2015 року, (d5504) інформацію про позитивні результати здійснення радіологічного контролю товару № 2730 від 26.05.2015, (d6001) міжнародний ветеринарний сертифікат від 26.05.2015 року №1, (7011) сертифікат про походження товару загальної форми б/н від 26.05.2015 року, (d9000) якісне посвідчення б/н від 22.05.2015 року, (d9610) копію митної декларації країни відправлення № 0012/0040254/AL від 26.05.2015 року.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, за результатами розгляду поданих документів та у зв'язку з зі спрацюванням Автоматичної системи аналізу та управління ризиками за наступними профілями ризиків: 101-1 «витребування оригіналів документів, зазначених у митній декларації, або належним чином засвідчених копій таких документів»; 105-2 «контроль правильності визначення митної вартості товарів», Відповідач 05.06.2015 року о 12:29 направив декларанту електронне повідомлення, вказавши при цьому на необхідність з урахуванням вимог п. 2 ст. 53 МК України надати: зовнішньоекономічний договір (контракт) та додатки до нього у разі наявності, якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації товару; якщо здійснювалося страхування - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Крім того, керуючись вимогами п. 3 ст. 53 МК України, Відповідач 05.06.2015 року о 14:17 направив Позивачу електронне повідомлення про необхідність подання додаткових документів, які підтверджують заявлену митну вартість та обраний метод її визначення, а саме - платіжні або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару (з реквізитами, необхідними для ідентифікації даного товару); висновки спеціалізованої експертної організації про якість та вартісні характеристики або інформацію біржових організацій про вартість товару.

Як встановлено судом першої інстанції, листом від 05.06.2015 року №160 ТОВ «Кволіті Фіш» повідомило Митницю про неможливість надання додаткових документів для підтвердження рівня митної вартості за МД, у зв'язку з чим просило прийнято рішення про коригування митної вартості товару раніше десятиденного терміну без урахування вимог ч. 3 ст. 53 МК України.

Рішенням про коригування митної вартості товарів від 05.06.2015 року №125110008/2015/010071/2 з застосуванням шостого (резервного) методу митну вартість: товару скориговано з 2,33 доларів США за одиницю товару до 4,56 доларів США за одиницю товару.

У зв'язку з прийняттям вищевказаного рішення Відповідачем відмовлено у митному оформленні МД, а також прийнято картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 05.06.2015 року №125110008/2012/00028.

Крім того, 05.06.2015 року Позивачем подано до Митниці нову митну декларацію №125110008/2015/109009(3007), до якої додано: (3007) довідку про транспортні витрати № б/н від 29.05.2015 року, (3014) прейскурант (прайс-лист) виробника товару № б/н від 20.05.2015 року, (3021) розрахунок ціни (калькуляція) № б/н від 20.05.2015 року, (3105) інвойс від 22.05.2015 року №32850, (3141) пакувальний листі №б/н від 22.05.2015 року, (4103) додаткову угоду №22/05/15 від 22.05.2015 року до Контракту, (d4104) Контракт, (d4207) договір-доручення №20-08/14 від 20.08.2014 року про надання послуг митного брокера, (d5053) ветеринарні свідоцтва від 02.06.2015 року №203009, (d5501) інформацію про позитивні результати здійснення санітарно-епідеміологічного контролю товару № 2730 від 26.05.2015 року, (d5504) інформацію про позитивні результати здійснення радіологічного контролю товару № 2730 від 26.05.2015, (d6001) міжнародний ветеринарний сертифікат від 26.05.2015 року №1, (7011) сертифікат про походження товару загальної форми б/н від 26.05.2015 року, (d9000) якісне посвідчення б/н від 22.05.2015 року, (d9610) копію митної декларації країни відправлення № 0012/0040254/AL від 26.05.2015 року. У зазначеній митній декларації Позивачем було відкориговано митну вартість з урахуванням рішення №125110008/2015/010071/2, а також сплачено всі митні платежі, визначені Митницею.

У зв'язку з цим, як встановлено судом першої інстанції, уповноваженою особою Відповідача прийнято рішення про завершення митного оформлення товару, пропуск його на митну територію України та випуск у вільний обіг шляхом проставляння відповідного штампу на МД №125110008/2015/109009 від 05.06.2015 року.

На підставі встановлених вище обставин, проаналізувавши приписи ст. ст. 49, 50, 52, 53, 54, 55, 57, 58, 246, 248 МК України, суд першої інстанції прийшов до висновку про обґрунтованість сумнівів Відповідача щодо неможливості підтвердження Позивачем митної вартості товару за ціною договору, а також про правомірність застосування Митницею шостого методу при визначенні митної вартості імпортованого Позивачем товару за відсутності можливості застосувати перший - п'ятий методи.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не може повністю погодитися з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Приписи ч. 1 ст. 52 МК України визначають, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Згідно ч. 2 ст. 52 Митного кодексу декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Приписи ч. 1 ст. 53 МК України визначають, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

При цьому документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій та шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (ч. 2 ст. 53 МК України).

Водночас, відповідно до ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Згідно ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов'язаний, зокрема, здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, а також у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Відповідно до ч. 6 ст. 54 Митного кодексу України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Системний аналіз наведених норм, як вірно зазначив суд першої інстанції, дає підстави для висновку про те, що митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов'язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 МК України.

Згідно з ч. 3 ст. 54 Митного кодексу України за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Разом з тим, судовою колегією враховується наступне.

Приписи ч.ч. 7-9 ст. 55 Митного кодексу України визначають, що у випадку незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів орган доходів і зборів за зверненням декларанта або уповноваженої ним особи випускає товари, що декларуються, у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною органом доходів і зборів, шляхом надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу. Строк дії таких гарантій не може перевищувати 90 календарних днів з дня випуску товарів.

Протягом 80 днів з дня випуску товарів декларант або уповноважена ним особа може надати органу доходів і зборів додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, що декларуються.

У разі надання декларантом або уповноваженою ним особою додаткових документів орган доходів і зборів розглядає подані додаткові документи і протягом 5 робочих днів з дати їх подання виносить письмове рішення щодо визнання заявленої митної вартості та скасовує рішення про коригування заявленої митної вартості або надає обґрунтовану відмову у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів. У такому випадку надана фінансова гарантія відповідно повертається (вивільняється) або реалізується в порядку та у строки, визначені цим Кодексом.

Як зазначив суд першої інстанції, Позивач протягом встановленого 80-денного терміну для подання додаткових документів з дня випуску товарів жодних додаткових документів не подав. Разом з тим, Київським окружним адміністративним судом не враховано, що товар було випущено у вільний обіг 05.06.2015 року, відтак останнім днем для подання додаткових документів є 25.08.2015 року. Наведене, на думку колегії суддів, свідчить про передчасність викладеного в постанові від 04.08.2015 року твердження суду першої інстанції щодо неподання ТОВ «Кволіті Фіш» у 80-денний термін додаткових документів.

Надаючи оцінку висновкам іншим висновкам Митниці про неможливість підтвердження митної вартості товару, з якими погодився суд першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, зазначаючи про відсутність документу, що підтверджує вартість перевезення, з підстав, що довідка від 29.05.2015 року №б/н, складена компанією LARS PRIM, таким документом бути не може, судом першої інстанції не було враховано наступного.

Як вже було зазначено раніше, відповідно до п. 6 ч. 2 ст. 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.

Відповідно до затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 року №599 Форми декларації митної вартості та Правил її заповнення (далі - Правила №599) Для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до частини другої статті 53 Кодексу подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. До зазначених документів можуть належати: рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури; калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту.

Тобто, як вірно зазначає Апелянт, положення чинного законодавства не встановлюють обов'язкової форми документа, який підтверджує вартість перевезення оцінюваних товарів. Водночас, на думку колегії суддів, подання ТОВ «Кволіті Фіш» міжнародної товарно-транспортної накладної (CMR) від 29.05.2015 року №б/н та складеної LARS PRIM довідки від 29.05.2015 року №б/н про те, що вартість транспортних витрат з перевезенню вантажу по маршруту Алесунд, Норвегія - кордон України (Ягодин) складає 1 500,00 євро свідчить про підтвердження останнім вартості перевезень товару до кордону України. При цьому неподання договору про транспортування за наявності довідки про транспортні витрати та міжнародної автомобільної накладної не може бути причиною для відмови у митному оформленні за контрактною ціною товару. Аналогічна позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 11.11.2014 року у справі №826/18223/13-а. Крім того, колегія суддів звертає увагу, що в жодному з електронних повідомлень Відповідача від Позивача не вимагалося подання договору про надання транспортних послуг, доказів оплати тощо.

Оцінюючи посилання суду першої інстанції на те, що в силу умов поставки FCA за Інкотермс-2010 на Покупця покладається обов'язок тарування товару та сплата витрат за таке страхування, однак ТОВ «Кволіті Фіш» доказів сплати страхового платежу або доказів відсутності витрат на страхування, судова колегія вважає за необхідне зауважити таке.

Зі змісту умов поставки FCA за Інкотермс-2010 не вбачається покладання на будь-яку зі сторін обов'язку здійснювати страхування товару. Крім того, зазначеної умови не передбачено і Контрактом, а також додаткового угодою до нього. Відтак твердження Відповідача, з яким погодився суд першої інстанції, про необхідність подання доказів сплати витрат на страхування або відсутності таких витрат колегія суддів вважає безпідставним, оскільки факт відсутності витрат підтверджується, по-перше, умовами поставки FCA за Інкотермс-2010, по-друге, умовами Контракту.

Викладені у запереченні проти позову твердження Митниці про неповноту інформації, що міститься в калькуляції від 20.05.2015 року №б/н та невідповідність комерційної пропозиції від 20.05.2015 року №б/н вимогам чинного законодавства судовою колегією оцінюється критично, оскільки, по-перше, такі документи Відповідачем в електронних повідомленнях не витребовувалися, по-друге, чинне законодавство не містить встановлених вимог до калькуляції, комерційної пропозиції та їх змісту.

Твердження Митниці про неподання ТОВ «Кволіті Фіш» доказів оплати вартості товару колегією суддів оцінюється критично, оскільки додатковою угодою до Контракту було передбачено обов'язок Позивача оплатити товару протягом 21 календарного дня з моменту відвантаження товару зі складу продавця. При цьому в подальшому факт оплати підтверджується наявним у матеріалах справи платіжним дорученням від 16.06.2015 року №32.

З наведеного випливає, що Митницею не було доведено необхідність надання Позивачем додаткових документів, у зв'язку з цим суд апеляційної інстанції вважає передчасними висновки Київського окружного адміністративного суду про не підтвердження поданими документами митної вартості товару. При цьому, судова колегія вважає за необхідне зауважити, що перелік документів, встановлений ч. 3 ст. 53 МК України, подається в повному обсязі за їх наявності (згідно положень ч. 3 ст. 53 МК України), а тому у разі відсутності таких документів не може кваліфікуватися як самостійна і автоматична підстава для коригування митної вартості; з урахуванням документів і пояснень, наданих Позивачем в порядку ч. 8 ст. 55 МК України Відповідачем не доведено саме обґрунтованість прийнятого оскаржуваного рішення в частині наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, відсутність її документального вирахування і підтвердження, або наявність обставин пов'язаності осіб, які вплинули на визначення митної вартості; графа 33 оскаржуваних рішень не містить чіткого переліку вказаних документів, які саме і не було надано і яким чином це вплинуло на визначення митних складових вартості товару.

Крім того, як вірно наголосив Апелянт, Митниця при здійсненні митного контролю, у тому числі й з питань контролю правильності визначення митної вартості, має діяти у спосіб, визначений Митним кодексом України, а відомості, які містяться в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками, мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті органом доходів і зборів відповідних рішень.

Таким чином, автоматизована система аналізу та управління ризиками з об'єктивних причин не може містити усієї інформації, що стосується суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, тому такі дані не можуть мати більше значення, ніж надані декларантом первинні документи про товар, оскільки торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, безліч чинників можуть впливати на формування ціни товару, зокрема, характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок, періоди поставки, наявності попиту та пропозиції тощо.

Зазначена позиція випливає зі змісту ухвали Вищого адміністративного суду України від 15.01.2015 року у справі №810/2863/14.

З огляду на викладене колегія суддів вважає передчасними висновки суду першої інстанції про відсутність правових підстав для скасування рішення про коригування митної вартості товару від 05.06.2015 року №125110008/2015/010071/2.

Що стосується визначення митної вартості за методом 2 г (резервним), судова колегія вважає за необхідне зазначити наступне.

Як було встановлено раніше, згідно рішення про коригування митної вартості товарів № 05.06.2015 року №125110008/2015/010071/2 року митна вартість товару складає 4,5600 USD, за одиницю, що є вищою за вартість, заявлену Позивачем.

Крім того слід зазначити, що Відповідач у оскаржуваному рішенні послався на неможливість застосування другого та третього методів у зв'язку із відсутністю інформації. Водночас у вказаному рішенні митний орган послався на визначення митної вартості із застосуванням митної вартості товарів, ідентичних за якісними характеристиками.

Таким чином, оскаржуване рішення містить протилежні визначення про відсутність інформації щодо подібних товарів та застосування такої інформації одночасно.

З огляду на викладене вище, судова колегія вважає, що вказані Відповідачем в оскаржуваному рішенні розбіжності є несуттєвими та формальними, спростовуються матеріалами справи, а, отже, не впливають на рівень заявленої декларантом митної вартості оцінюваного товару.

Разом з тим, витребуючи докази у Позивача, Митниця не конкретизувала, які саме розбіжності містять надані ТОВ «Кволіті Фіш» документи, яких обов'язкових документів не надано Позивачем з первинними МД, на підтвердження яких саме обставин необхідно надати додаткові документи та не зазначено конкретизованої інформації, яка могла викликати сумнів у достовірності заявленої позивачем митної вартості.

Приймаючи рішення про визначення митної вартості імпортованого Позивачем товару за другорядним методом 2 г (резервний), митний орган не вказав, яким чином митна вартість товару була визначена саме в такому розмірі, які складові вплинули на формування такої вартості, та не наведено жодних розрахунків, за якими митним органом було визначено таку вартість товару, що є порушенням ст. 55 Митного кодексу України.

Окрім того, в рішенні про коригування митної вартості товару митний орган чітко не вказав, які відомості в наданих йому документах викликають сумніви, в чому вони полягають та яким чином витребувані документи можуть вплинути на визначення ціни за будь-яким методом.

Згідно правової позиції Верховного суду України вказаної в постановах від 30.06.2015 року у справі №814/283/14, від 29.05.2012 року у справі №21-91а12, від 11.09.2012 року по справі № 21-262а12, за умови ненаведення митним органом доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування цим органом переліку документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити свідчить про протиправність рішення цього органу щодо застосування іншого, ніж основний метод визначення митної вартості.

Відповідно до Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 року № 598, що визначає обставини прийняття рішення та джерела інформації, що використовуються митним органом при визначенні митної вартості товарів у Графі 33 зазначаються причини, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), у тому числі: неподання основних документів, які підтверджують відомості про заявлену митну вартість товарів (згідно з переліком та відповідно до умов, наведених у статті 53 Кодексу); невірно проведений розрахунок митної вартості; невідповідність обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 розділу III Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Зазначається послідовність застосування методів визначення митної вартості та причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом.

У графі також вказується про проведення процедури консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору методів визначення митної вартості товарів відповідно до вимог статей 59 - 61 Кодексу. Результати проведеної консультації, а також причини, через які не можуть бути застосовані методи визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо ідентичних, подібних (аналогічних) товарів (наприклад, відсутня інформація щодо вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів), фіксуються у графі.

У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 Кодексу) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

Відповідно до ч. 1 ст. 452 Митного кодексу України інформація щодо обсягів експорту та імпорту конкретних видів товарів надається центральним органом виконавчої влади за їх вмотивованим запитом (одноразово) або на підставі міжвідомчих угод про інформаційний обмін (регулярно).

Таким чином, Відповідач мав можливість застосувати метод 2а або 2б визначення митної вартості товарів, тобто за ціною договору щодо ідентичних або подібних товарів.

Зазначена позиція узгоджується з позицією Верховного Суду України, викладену в постанові від 22.10.2013 року № 21-326а13.

Разом з тим, судова колегія вважає, що Відповідач, застосувавши метод 2г (резервний) визначення митної вартості, не надав будь-яких фактичних даних щодо застосування попередніх 2-5 методів визначення митної вартості, зокрема, не навів жодних відповідних аргументів.

Беручи до уваги вищенаведене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що Відповідачем не доведено неможливість застосування методів 1-5 та безпідставно визначено декларанту митну вартість за резервним методом.

При цьому, суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку про те, що Митницею надано переконливі аргументи, які викликали обґрунтовані сумніви в достовірності проведеного Позивачем розрахунку митної вартості товару за ціною договору.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, подані декларантом документи необхідно вважати належними та достатніми для підтвердження та визначення митної вартості товару.

За таких обставин, висновок митного органу, з яким погодився суд першої інстанції, про неможливість визначення митної вартості товару за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартості операції), колегія суддів вважає передчасним.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про відсутність у Митниці підстав для коригування митної вартості товару, оскільки останньою не було доведено вплив недоданих, на її думку, декларантом документів на визначення митної вартості товару.

Таким чином, враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про необґрунтованість тверджень суду першої інстанції щодо правомірності прийнятого Митницею рішення про коригування митної вартості товару.

Щодо решти висновків суду першої інстанції, судова колегія вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Судом апеляційної інстанції в ході перегляду оскаржуваної постанови не було встановлено порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи, а тому рішення Київського окружного адміністративного суду переглядалось в межах апеляційної скарги.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при ухваленні постанови було допущено порушення норм матеріального та процесуального права при вирішені питання щодо правомірності рішення про коригування митної вартості товару, у зв'язку з цим вважає за необхідне апеляційну скаргу ТОВ «Кволіті Фіш» задовольнити, а постанову суду - скасувати в частині.

Відповідно до п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право: залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін; скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Згідно ч. 1 ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 202 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального права.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при ухваленні постанови порушено норми матеріального та процесуального права, що стали підставою для неправильного вирішення справи. У зв'язку з цим колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити повністю, а постанову суду - скасувати в частині.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 198, 200, 202, 205, 207, 211, 212, 254 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Кволіті Фіш» - задовольнити повністю.

Постанову Київського окружного адміністративного суду від 04 серпня 2015 року - скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення Київської митниці ДФС від 05 червня 2015 року №125110008/2015/010071/2 про коригування митної вартості товарів та ухвалити в цій частині нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Київської митниці ДФС від 05 червня 2015 року №125110008/2015/010071/2 про коригування митної вартості товарів.

У решті постанову Київського окружного адміністративного суду від 04 серпня 2015 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Кволіті Фіш» до Київської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення, стягнення надміру сплачених митних платежів - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення. Касаційна скарга на судові рішення подається в порядку та строки, визначені ст.ст. 211, 212 КАС України.

Головуючий суддя А.Г. Степанюк

Судді В.В. Кузьменко

О.І. Шурко

Головуючий суддя Степанюк А.Г.

Судді: Кузьменко В. В.

Шурко О.І.