Справа № 2а-2624/11/0970
Суддя: Дякович В.П.
Дата ухвалення: 2012-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2012 р. Справа № 94253/11

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Дяковича В.П.,

суддів: Обрізко І.М., Яворського І.О.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 12 серпня 2011 року у справі за позовом ОСОБА_1 до судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області Ковалюк І.П. про визнання дій незаконними, зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

11.08.2011 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до судді Івано-Франківського міського суду Ковалюк І.П. про визнання дій корупційними та зобов'язання вчинення дій.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 12 серпня 2011 року відмовлено ОСОБА_1 у відкритті провадження в адміністративній на підставі п.1 ч.1 ст. 109 КАС України, оскільки справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

ОСОБА_1 ухвалу суду першої інстанції оскаржив, подав апеляційну скаргу, зазначивши, що вона винесена з порушенням норм процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи, просить її скасувати та прийняти нову, якою направити справу для продовження розгляду.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує на те, що порушені його права, гарантовані Конвенцією (Страсбург, 27.01.1999 р.), а рішення Конституційного суду має менший пріоритет, ніж Конвенція, отже застосуванню підлягає саме остання.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання на виклик суду не зявилися, що не перешкоджає розгляду справи в їх відсутності згідно з ч.4 ст. 196 КАС України.

Суд, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає за необхідне її відхилити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з позовної заяви, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до судді Івано-Франківського міського суду Ковалюк І.П., про визнання дій корупційними та зобов'язання вчинення дій.

Позивачем в порядку ст. 27 КПК України подано до Івано-Франківського міського суду скаргу про притягнення до кримінальної відповідальності старшого слідчого слідчого відділу прокуратури м. Івано-Франківська ОСОБА_2, за результатами попереднього розгляду суддею Ковалюк І.П. винесено постанову про залишення скарги без розгляду від 01.08.2011 року на підставі п.1 ст. 251 КПК України. ОСОБА_1 на дане рішення подано апеляційну скаргу, проте в її прийнятті листом № 51011 від 04.08.2011 року відмовлено.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 3 КАС України, справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

У відповідності до ч.2 ст. 4 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року № 6 у розумінні положень частини першої статті 2, пунктів 1, 7 і 9 статті 3, статті 17, частини третьої статті 50 Кодексу адміністративного судочинства України суди та судді при розгляді ними цивільних, господарських, кримінальних, адміністративних справ та справ про адміністративні правопорушення не є суб'єктами владних повноважень, які здійснюють владні управлінські функції, і не можуть бути відповідачами у справах про оскарження їх рішень, дій чи бездіяльності, вчинених у зв'язку з розглядом судових справ.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 23 травня 2001 року № 6-рп/2001 судами не розглядаються скарги громадян на акти і дії суддів, пов'язані із здійсненням правосуддя, оскарження яких встановлюється відповідним процесуальним законодавством. Громадянами в судовому порядку можуть бути оскаржені лише акти, дії або бездіяльність посадових і службових осіб судів, що належать до сфери управлінської діяльності.

Відповідно до п.14 ч.1 ст.92 Конституції України судоустрій, судочинство, статус суддів визначаються виключно законами України. Правосуддя в Україні здійснюється шляхом розгляду і вирішення справ по спорах відповідно до процесуального законодавства України.

Відповідно до ч.1 ч.2 ст. 126 Конституції України, незалежність і недоторканність судді гарантуються Конституцією і законами України, вплив на суддів у будь-який спосіб забороняється.

Як випливає із вищевказаного, законність процесуальних актів і дій (бездіяльності) суду, вчинених при розгляді конкретної справи, не може перевірятися за межами передбаченого законом процесуального контролю. Намагання зробити це в конкретній справі шляхом подання окремого позову проти суду чи судді є посяганням на процесуальну незалежність суду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 109 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, про що постановляє відповідну ухвалу.

Як вбачається з позовної заяви, позивач не погоджується з рішенням суду по конкретній кримінальній справі, яку розглядав відповідач як судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області. Відтак, він мав право оскаржити постановлене рішення в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду, а не шляхом подачі адміністративного позову.

Отже, провадження у справі про оскарження рішення суду першої інстанції в цивільній, адміністративній, господарській чи кримінальній справі має здійснюються в апеляційному порядку передбаченому законом відповідно ЦПК, КАС, ГПК чи КК України і не належать до компетенції адміністративного суду як суду першої інстанції в провадженні, відмінному від первинного.

Суд вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Керуючись статтями 160 ч.3, 195, 197, п. 1 ч. 1 ст. 199, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 12 серпня 2011 року у справі № 2а-2624/11/0970 за позовом ОСОБА_1 до судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області Ковалюк І.П. про визнання дій незаконними, зобов'язання вчинити дії - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через пять днів після направлення її копій особам, що беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В.П. Дякович

Судді І.М. Обрізко

ОСОБА_3