Справа № 820/3734/15
Суддя: Бартош Н.С.
Дата ухвалення: 2015-08-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2015 р. Справа № 820/3734/15
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Бартош Н.С.

Суддів: Перцової Т.С. , Мельнікової Л.В.

за участю секретаря судового засідання - Співак О.А.

за участю представників: позивача - ОСОБА_1, ОСОБА_2, відповідача - Щербак Л.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної податкової інспекції у Київському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 02.07.2015р. по справі № 820/3734/15

за позовом ОСОБА_4

до Харківської митниці Державної Фіскальної Служби України , Державної податкової інспекції у Київському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області

про визнання протиправним та скасування висновку,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_4, звернувся до суду з позовом, у якому просив суд визнати протиправним та скасувати висновок державної податкової інспекції у Київському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону України "Про очищення влади" від 20.02.2015 року №913-39/7/113-20-31-17-01-27 в частині недостовірності відомостей щодо наявності майна (майнових прав), набутого за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 Закону України "Про очищення влади", які не відповідають наявній податковій інформації про майно (майнові права).

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 02.07.2015р. позовні вимоги задоволено частково.

Скасовано висновок державної податкової інспекції у Київському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону України "Про очищення влади" від 20.02.2015 року №913-39/7/113-20-31-17-01-27, в частині недостовірності відомостей щодо наявності майна (майнових прав), набутого за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 Закону України "Про очищення влади", які не відповідають наявній податковій інформації про майно (майнові права).

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Державна податкова інспекція у Київському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області, не погодившись із рішенням суду, подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Харківського окружного адміністративного суду від 02.07.2015р. з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального права при неповному з'ясуванні обставин справи, та винести нову постанову, якою відмовити в задоволенні позову повністю.

В судовому засіданні представники позивача проти задоволення апеляційної скарги відповідача заперечували, вважають рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим.

Представник відповідача підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Представник Харківської митниці Державної Фіскальної Служби України в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення сторін, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, заперечень проти неї, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 195 КАС України оскаржувана постанова переглянута в межах апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що ОСОБА_4 працює на посаді головного державного інспектора митного посту "Харків-пасажирський" Харківської митниці.

За матеріалами справи встановлено, що для проведення перевірки відповідно до вимог Закону України "Про очищення влади" ОСОБА_4 надавалась заява про згоду на проведення перевірки, оприлюднення відомостей щодо себе.

На виконання зазначеного Закону Державною податковою інспекцією у Київському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області проведено перевірку достовірності відомостей декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру ОСОБА_4 за 2013 рік, за результатами якої складено висновок про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 5 Закону України "Про очищення влади" № 913-39/7/113-20-31-17-01-27 від 20.02.2015 року (а.с. 10).

За результатами перевірки встановлено, що ОСОБА_4 у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2013 рік вказано недостовірні відомості щодо наявності майна, набутого ним за час перебування на посаді, а саме: відповідно до відомостей, зазначених у розділі ІV декларації, позивачем не вказано транспортний засіб.

Відповідно до інформації, наданої УДАІ ГУМВС України в Харківській області, за ОСОБА_4 зареєстрований транспортний засіб ВАЗ 21099 (2000 року випуску), колір зелений, №дв .НОМЕР_1, № куз. НОМЕР_2 (а.с. 85-87).

З листа управління Державтоінспекції головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області від 08.06.2015 року №5448 встановлено, що згідно баз даних УДАІ ГУМВС України в Харківській області 10.12.2008 року ОСОБА_5 видавався тимчасовий реєстраційний талон НОМЕР_3 з терміном дії до 25.06.2013 року, в якому останній зазначений як власник вказаного транспортного засобу (а.с. 105-106).

Із письмових пояснень позивача від 25.03.2015 року, наданих на ім'я начальника Державної податкової інспекції у Київському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області вбачається, що 25.06.2008 року позивач (продавець) уклав правочин у формі усного договору купівлі - продажу з ОСОБА_5 щодо продажу транспортного засобу: автомобіль ВАЗ 21099, (2000 року випуску), колір зелений, №дв. НОМЕР_1, №куз. НОМЕР_2. На виконання зобов'язань за указаним вище правочином ОСОБА_5 сплатив узгоджену вартість автомобіля, а ОСОБА_4, в свою чергу, написав розписку, в якій зазначив, що отримав кошти за продаж автомобіля. На момент подачі податкової декларації за 2013 рік позивач вважав, що право власності на автомобіль ВАЗ 21099 має ОСОБА_5, а тому при заповненні декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2013 рік не відобразив відомості щодо вказаного автомобіля (а.с.16).

Згідно з висновком про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону України "Про очищення влади" ДПІ у Київському районі м. Харкова встановлено, що вартість майна (майнових прав), вказаного в декларації про майно, доходи, витрати, зобов'язання фінансового характеру за минулий рік, набутого під час перебування позивачем на посадах визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 Закону України "Про очищення влади", відповідає наявній податковій інформації про доходи, отримані ОСОБА_4 із законних джерел.

Не погоджуючись з висновками відповідача щодо недостовірності відомостей в декларації про транспортний засіб ОСОБА_4 звернувся до суду за захистом своїх прав.

Задовольняючи позовні вимоги про скасування висновку державної податкової інспекції в частині недостовірності відомостей щодо наявності майна (майнових прав), набутого за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 Закону України "Про очищення влади", які не відповідають наявній податковій інформації про майно (майнові права), суд першої інстанції виходив з того, що після укладення договору купівлі-продажу автомобіля з 25.08.2008 року позивач має законні підстави не вважати себе власником автомобіля, а тому при складанні декларації за 2013 рік правомірно не відобразив це майно, як належне йому на праві власності.

Позовну вимогу про визнання протиправним висновку відповідача суд першої інстанції не задовольнив, оскільки зазначив, що вона поглинається вимогою про скасування оскаржуваного висновку, крім того, з урахуванням приписів ч.3 ст.162 Кодексу адміністративного судочинства України саме скасування оскаржуваного висновку є тим засобом захисту, який гарантуватиме захист прав позивача.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1 Закону України «Про очищення влади» очищення влади (люстрація) - це встановлена цим Законом або рішенням суду заборона окремим фізичним особам обіймати певні посади (перебувати на службі) (далі - посади) (крім виборних посад) в органах державної влади та органах місцевого самоврядування.

На виконання п. 10 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про очищення влади» заходи з очищення влади (люстрації) здійснюються щодо посадових та службових осіб (крім виборних посад) органів державної влади, органів місцевого самоврядування.

Згідно з частиною 3 статті 1 Закону України «Про очищення влади» протягом 10 років з дня набрання чинності цим Законом, посади, щодо яких здійснюється очищення влади (люстрація), не можуть обіймати особи, зазначені у частинах першій, другій, четвертій та восьмій статті 3 цього Закону, а також особи, які не подали у строк, визначений цим Законом, заяви, передбачені частиною першою статті 4 цього Закону.

Вказана заборона, у відповідності до ч. 8 ст. 3 Закону України «Про очищення влади», зокрема, застосовується до осіб, перевірка стосовно яких встановила недостовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав), зазначених у поданих ними за попередній рік деклараціях про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру, складених за формою, що встановлена Законом України «Про засади запобігання і протидії корупції», та/або невідповідність вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) в їх деклараціях, набутого (набутих) за час перебування на Посадах, визначених пунктами 1-10 частини першої статті 2 цього Закону, доходам, отриманим із законних джерел.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 4 Закону України «Про очищення влади» особи, які перебувають на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 цього Закону, подають керівнику або органу, зазначеному у частині четвертій статті 5 цього Закону, власноручно написану заяву, у якій повідомляють про те, що до них застосовуються заборони, визначені частиною третьою або четвертою статті 1 цього Закону, або повідомляють про те, що до них не застосовуються відповідні заборони, та про згоду на проходження перевірки, згоду на оприлюднення відомостей щодо них відповідно до цього Закону.

Відповідно до ч. 5 статті 5 Закону України «Про очищення влади» перевірці підлягають: достовірність вказаних у заяві відомостей щодо незастосування заборон, передбачених частинами третьою та четвертою статті 1 цього Закону; достовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав) та відповідність вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру, поданій особою за минулий рік за формою, що встановлена Законом України «Про засади запобігання і протидії корупції», набутого (набутих) за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 цього Закону, доходам, отриманим із законних джерел.

У разі встановлення за результатами перевірки недостовірності відомостей, визначених пунктом 2 частини 5 статті 5, орган, який проводив перевірку, протягом трьох робочих днів з дня виявлення всіх недостовірностей та/або невідповідностей, але не пізніше ніж на тридцятий день з дня отримання запиту та копії декларації особи, повідомляє про них особу, стосовно якої проводиться перевірка. Особа, стосовно якої проводиться перевірка, не пізніше ніж на п'ятнадцятий робочий день з дня отримання нею відповідного повідомлення надає письмове пояснення за такими фактами та підтверджуючі документи, які є обов'язковими для розгляду та врахування відповідним органом при підготовці висновку про перевірку (ч. 10 ст. 5 Закону).

Процедура проведення органами Державної фіскальної служби України (далі - контролюючий орган) перевірки достовірності відомостей, визначених пунктом 2 частини 5 статті 5 Закону України «Про очищення влади», зазначених особами у деклараціях про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру (далі - декларація) визначається Порядком проведення перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону України «Про очищення влади», затвердженим Наказом Міністерства фінансів України №1100 від 03.11.2014 р., зареєстрований в Міністерстві юстиції України 04.11.2014 р. за №1385/26162 (далі - Порядок), яким передбачено процедуру проведення органами Державної фіскальної служби України (далі - контролюючий орган) перевірки достовірності відомостей, визначених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону України "Про очищення влади" (далі - відомості), зазначених особами, перелік яких наведено у пунктах 1 - 11 частини першої статті 2 Закону України «Про очищення влади» (далі - Закон), у деклараціях про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за минулий рік (далі - декларація), за формою, встановленою Законом України «Про засади запобігання і протидії корупції» (далі - перевірка).

Згідно з п. 3 зазначеного Порядку загальний алгоритм проведення органами Державної фіскальної служби України перевірки включає такі складові: 1) отримання від керівника відповідного органу, передбаченого частиною четвертою статті 5 Закону, запиту про проведення перевірки достовірності відомостей щодо особи, стосовно якої проводиться перевірка, а також копії декларації цієї особи; 2) одержання у разі необхідності та в межах повноважень, визначених Податковим кодексом України, від державних органів, органів місцевого самоврядування, банків, інших юридичних осіб публічного права, а також платників податків інформації, копій підтвердних документів, які стосуються відомостей, зазначених у декларації, у тому числі копії трудової книжки особи, стосовно якої проводиться перевірка; 3) проведення перевірки, що фактично полягає в: -аналізі наявної в контролюючого органу податкової інформації щодо доходів, отриманих особою, стосовно якої проводиться перевірка, з метою з'ясування джерел їх отримання, в тому числі щодо повноти їх відображення в декларації; -порівнянні відомостей про вказане в декларації майно (майнові права), набуте (набуті) особою, стосовно якої проводиться перевірка, за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1 - 10 частини першої статті 2 Закону, з наявною в контролюючого органу податковою інформацією про майно (майнові права) такої особи з метою з'ясування достовірності відомостей щодо його (їх) наявності; -порівняльному аналізі наявної інформації з метою з'ясування відповідності вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації, набутого (набутих) особою, стосовно якої проводиться перевірка, за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1 - 10 частини першої статті 2 Закону, доходам, отриманим із законних джерел; 4) повідомлення особі, стосовно якої проводиться перевірка, про виявлення перевіркою всіх недостовірностей та/або невідповідностей; 5) одержання від особи, стосовно якої проводиться перевірка, письмового пояснення та підтвердних документів щодо виявлених перевіркою недостовірностей та/або невідповідностей з метою обов'язкового їх розгляду та врахування при підготовці висновку про перевірку; 6) підготовка висновку про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону України «Про очищення влади», за встановленою формою (далі - висновок про результати перевірки) та надсилання його відповідному органу, від якого отримано запит про перевірку та копію декларації особи, стосовно якої проводилася перевірка.

Згідно з п. 4, 6 Порядку при проведенні перевірки використовується наявна в інформаційних ресурсах контролюючих органів податкова інформація, інформація, що міститься в податкових деклараціях платників податків (у разі їх подання відповідно до законодавства), інша інформація, що надійшла до контролюючих органів.

При перевірці контролюючим органом використовується інформація, надана особою, стосовно якої проводиться перевірка, з власної ініціативи чи за запитом контролюючого органу, а також інформація, що надходить від суб'єктів інформаційних відносин та платників податків (фізичних та юридичних осіб) в установленому законом порядку.

Отримана та узагальнена податкова інформація порівнюється на предмет її достовірності з даними, вказаними в декларації. За результатами такого порівняння встановлюється відсутність/наявність недостовірностей та/або невідповідностей між податковою інформацією та вказаними в декларації відомостями, а також відсутність/наявність невідповідності вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації, набутого (набутих) особою, стосовно якої проводиться перевірка, за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 Закону, доходам, отриманим із законних джерел.

Недостовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації, вказується у висновку про проведення перевірки у разі, якщо особою, стосовно якої проводиться перевірка, не вказано або вказано неповну інформацію про таке майно (майнові права) у декларації.

Наявність невідповідності вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації, набутого (набутих) особою, стосовно якої проводиться перевірка, за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 Закону, доходам, отриманим із законних джерел, вказується у висновку про проведення перевірки у разі, якщо вартість такого майна (майнових прав) перевищує суму доходів, отриманих із законних джерел.

Відповідно до ч.10 ст. 5 Закону України «Про очищення влади» у разі встановлення за результатами перевірки недостовірності відомостей, визначених пунктом 2 частини п'ятої цієї статті, орган, який проводив перевірку, протягом трьох робочих днів з дня виявлення всіх недостовірностей та/або невідповідностей, але не пізніше ніж на тридцятий день з дня отримання запиту та копії декларації особи, повідомляє про них особу, стосовно якої проводиться перевірка. Особа, стосовно якої проводиться перевірка, не пізніше ніж на п'ятнадцятий робочий день з дня отримання нею відповідного повідомлення надає письмове пояснення за такими фактами та підтверджуючі документи, які є обов'язковими для розгляду та врахування відповідним органом при підготовці висновку про перевірку.

Судовим розглядом встановлено, що відповідач за результатами перевірки склав висновок щодо позивача ( а.с. 10).

Колегія суддів зазначає, що висновок відповідача - службовий документ, який підтверджує факт проведення перевірки, передбаченої Законом України "Про очищення влади", є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог цього Закону.

Разом з тим, висновок , складений за результатами перевірки не є актом застосування суб'єктом владних повноважень норм права.

Актом застосування норм права або правозастосовним актом, може бути рішення, яке приймається на підставі нормативно-правових актів та висновків перевірки і наділено такими характерними ознаками як категоричне, офіційно-владне, обов'язкове для виконання веління, яке охороняється примусовою силою держави та є персоніфікованим.

Оспорюваний висновок таких ознак не має, тому у правовому регулюванні участі не приймає, а є лише носієм певної інформації та може бути доказом у адміністративній справі відповідно до норм статті 69 Кодексу адміністративного судочинства України.

Вказана обставина не прийнята до уваги судом першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів дійшла до висновку щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_4

У відповідності до п.п.3, 4 ч.1 ст.202 КАС України невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, є підставою для скасування постанови суду першої інстанції та прийняття нового рішення.

Отже, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції через порушення ним норм процесуального, які призвели до ухвалення неправильного рішення, підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 198, п. 4 ч.1 ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Київському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області задовольнити.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 02.07.2015р. по справі № 820/3734/15 скасувати.

Прийняти нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Бартош Н.С.
Судді Перцова Т.С. Мельнікова Л.В.

Повний текст постанови виготовлений 07.09.2015 р.