Справа № 2а-10266/09/0570
Суддя: Шаптала Н.К.
Дата ухвалення: 2010-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Папазова Г.П.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2010 року справа №2а-10266/09/0570

приміщення суду за адресою: 83017, м. Донецьк, бул. Шевченка, 26

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого судді: Шаптали Н.К.

суддів апеляційного суду: Бадаховій Т.П., Попова В.В.

при секретарі судового засідання: Асєєвій Я.В.

з участю сторін: представника позивача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3, інші сторони або їх представники до суду не зявились, про дату, час та місце розгляду справи сторони були належно повідомлені;

розглянувши апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Компаунди Полімерні Системи» та Державної податкової інспекції у Волноваському районі Донецької області на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 25 грудня 2009 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Компаунди Полімерні Системи» до Державної податкової інспекції у Волноваському районі Донецької області, третя особа - ОСОБА_4, про визнання недійсними податкових повідомлень-рішень, колегія суддів, -

ВСТАНОВИЛА:

26 червня 2009 року до Донецького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Компаунди Полімерні Системи» до Державної податкової інспекції у Волноваському районі Донецької області, третя особа: ОСОБА_4 про визнання недійсними податкових повідомлень рішень № /0 від 11.06.2009 року, № /0 від 12.06.2009 року, № /0 від 11.06.2009 року, № /0 від 15.06.2009 року щодо нарахування податкових зобовязань податку на прибуток підприємства в сумі 49227,00 грн., податку з доходів фізичних осіб в сумі 141499,32 грн. , податку на додану вартість в сумі 40000,00 грн., також донарахування податкових зобовязань по сплаті збору за забруднення навколишнього природного середовища в сумі 3020,80 грн.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 25 грудня 2009 року позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Компаунди Полімерні Системи» до Державної податкової інспекції у Волноваському районі Донецької області, третя особа: ОСОБА_4 про визнання недійсними податкові повідомлення рішення, задоволені частково.

Визнані недійсними податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Волноваському районі Донецької області № /0 від 11.06.2009 року, № /0 від 11.06.2009 року, № /0 від 15.06.2009 року.

Відповідач та позивач з даною постановою не погодились та подали апеляційні скарги. Позивач просить постанову суду першої інстанції змінити та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач просить постанову суду першої інстанції скасувати та відмовити в задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга позивача обґрунтована тим, що судом першої інстанції порушені норми матеріального права. Вважає, що суд першої інстанції помилково встановив, що внесення фізичною особою в статутний капітал підприємства належного їй майна є договором міни, в якому продавцями майна виступали засновники підприємства, а покупцем було саме підприємство. Також вважає, що суд першої інстанції неправильно зробив висновки, щодо правильності нарахування відповідачем податкових зобовязань та штрафних санкцій.

Апеляційна скарга відповідача обґрунтована тим, що судом першої інстанції порушені норми матеріального права. Вважає, що судом першої інстанції при визнані недійсними повідомлень рішень № /0 від 15.06.2009 року та /0 від 11.06.2009 року неправильно застосовані приписи п. 15. «Порядку встановлення нормативів зборів за забруднення навколишнього середовища і стягнення цього боргу» та неправильно застосовані приписи п. 4.1 ст. 4 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств».

Колегія суддів заслухавши доповідача, перевіривши матеріалами справи за апеляційними скаргами, вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, а постанова суду першої інстанції має бути залишена без змін.

До такого висновку колегія прийшла з огляду на наступне:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Компаунди Полімерні Системи» є юридичною особою, зареєстрованою 04.09.2007 року Волноваською районною державною адміністрацією Донецької області, перебуває на обліку Державної податкової інспекції у Волноваському районі.

З 30 квітня 2009р. по 25 травня 2009р. відповідачем проводилась перевірка Товариства з обмеженою відповідальністю «Компаунди Полімерні Системи» з питань дотримання податкового законодавства. За результатами перевірки був складений акт № 2422/23-10/35374149 від 02 червня 2009 року, яким встановлені наступні порушення:

На порушення п. 4.1 ст. 4 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» субєктом господарювання у складі валових доходів за 9 місяців 2008 року не було враховано доходи від реалізації, отримані в І кварталі 2008 року на суму 133333 грн., а саме платником податку у березні 2008 року було отримано на розрахунковий рахунок грошові кошти в сумі 160000 грн., внесені з каси підприємства, що підтверджується виписками банку та приймальними квитанціями. В касу (згідно наданих до перевірки документів) ці кошти були внесені як поворотна фінансова допомога від ОСОБА_4 згідно договору № 1/22 від 06.03.2008 року. Як наслідок встановлено, що платником податку у березні 2008 року до бази оподаткування податком на додану вартість не було віднесено суму виручки від реалізації (160000 грн.), отриману на розрахунковий рахунок з каси підприємства.

В звязку з вказаними порушеннями були винесені податкові повідомлення рішення № /0 від 11.06.2009р. щодо нарахування позивачу податкових зобовязань по податку на прибуток підприємства в сумі 49227,00 грн. (в т.ч. основний платіж 33333,00 грн., штрафні санкції 15894,00 грн.), № /0 від 11.06.2009р. щодо нарахування податку на додану вартість в сумі 40000,00 грн. (в т.ч. 26667,00 грн. основний платіж, та 13333,00 грн. штрафні санкції).

Згідно договору позики № 1/22 від 06.03.2008 року, укладеному між позивачем та ОСОБА_4 позикодавець (ОСОБА_4Г.) передає позичальнику ТОВ «Компаунди Полімерні Системи» в якості поворотної безвідсоткової фінансової допомоги грошові кошти в розмірі 170000 грн. (т. 1 а.с. 100).

На виконання вказаного договору позивачем були отримані 24.03.2008 року 75000 грн., 25.03.2008 року 73000 грн., 27.03.2008 року 12000 грн., що підтверджується прибутковими касовими ордерами серії 01АААЕ 563128, 563129 та 563131 відповідно.

Разом з цим, виписками банку по особовому рахунку позивача № НОМЕР_1 та приймальними квитанціями підтверджується отримання на розрахунковий рахунок грошових коштів, внесених з каси підприємства, а саме:

- квитанція від 24.03.2008 року № 1, виписка банку від 24.03.2008 року на суму 75000;

- квитанція від 25.03.2008 року № 2, виписка банку від 25.03.2008 року на суму 73000;

- квитанція від 27.03.2008 року № 7, виписка банку від 27.03.2008 року на суму 12000.

При цьому в усіх випадках призначенням платежу визначено «надходження торгової виручки від продажу товарів».

В платіжних дорученнях № 1 від 24.03.2008 року, № 2 від .25.03.2008 року та № 7 від 27.03.2008 року були внесені виправлення і призначенням платежу визначено отримання фінансової допомоги за договором. Виправлені платіжні доручення до установи банку були надані 19.05.2009 року.

Порядок та умови, обєкти оподаткування, правила ведення податкового обліку по податку на прибуток визначені Законом України «Про оподаткування прибутку підприємств» від 28.12.1994 року № 334/94.

Відповідно до ст. 3 цього Закону об'єктом оподаткування є прибуток, який визначається шляхом зменшення суми скоригованого валового доходу звітного періоду, визначеного згідно з пунктом 4.3 цього Закону на: суму валових витрат платника податку, визначених статтею 5 цього Закону; суму амортизаційних відрахувань, нарахованих згідно із статтями 8 і 9 цього Закону.

Валовий доход - загальна сума доходу платника податку від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах як на території України, так і за її межами, що встановлено п. 4.1 Закону № 334/94.

Валовий доход зокрема включає загальні доходи від продажу товарів (робіт, послуг), доходи з інших джерел, у тому числі, але не виключно, у вигляді сум поворотної фінансової допомоги, отриманої платником податку у звітному періоді, що залишається неповерненою на кінець такого звітного періоду від осіб, що не є платниками цього податку (у тому числі нерезидентів), або осіб, які згідно із законодавством мають пільги з цього податку. У разі коли у майбутніх податкових періодах платник податку повертає таку поворотну фінансову допомогу (її частину) особі, яка її надала, такий платник податку збільшує суму валових витрат на суму такої поворотної фінансової допомоги (її частини) за наслідками податкового періоду, в якому відбулося таке повернення.

Відповідно до пункту 3.8 «Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті», яка затверджена постановою Правління Національного банку України від 21 січня 2004 р. № 22 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 29 березня 2004 р. за № 377/8976) реквізит "Призначення платежу" платіжного доручення заповнюється платником так, щоб надавати повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється перерахування коштів отримувачу.

Пунктом 1.19 цієї ж Інструкції встановлено, що відповідальність за відповідність інформації, зазначеної в платіжному дорученні, суті операції, за якою здійснюється переказ, несе платник. ОСОБА_4 спори, які можуть виникнути з цих питань між учасниками розрахунків, вирішуються ними відповідно до законодавства України.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів погоджує висновки суду першої інстанції про те, що суми отриманої та повернутої фінансової допомоги у період, що перевірявся, позивачем в податковому обліку враховані вірно і з цього приводу порушень податковим органом не встановлено. Вважає, що відповідач не довів, що оскаржувані позивачем рішення № /0 та /0 від 11.06.2009 року були ним прийняті правомірно, що підприємством дійсно були отримані доходи від реалізації. Тобто висновок податкової інспекції про отримання доходів ґрунтується лише на визначені в платіжних дорученнях призначення платежу і не підтверджується будь-якими іншими первинними документами.

Тому колегія суддів, вважає, що суд першої інстанції правомірно задовольнив вимоги ТОВ «Компаунди Полімерні Системи» про визнання недійсними податкових повідомлень рішень від 11.06.20090 року /0 та /0.

На підставі акта перевірки податковою інспекцією прийнято рішення № /0 від 12.06.2009 року щодо нарахування податку з доходів найманих працівників в сумі 141499,32 грн. (в т.ч. 44487,9 грн. основний платіж, та 97011,42 грн. штрафні санкції), в звязку з наступними порушеннями.

Перевіркою встановлено, що підприємством надавались кошти під звіт на господарські потреби та на відрядження, звіти про використання коштів надавались своєчасно. Проте підзвітна особа ОСОБА_5 надмірно витрачені готівкові кошти до каси підприємства повертав з порушенням встановлених законодавством термінів, а саме вимог п.п. 9.10.2 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб», за що нарахований штраф у розмірі 15% за несвоєчасно повернутих у касу підприємства надміру витрачених коштів у сумі 8035,62 грн.

Згідно п.п. 9.10.2 п. 9.10 ст. 9 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» від 22.05.2003 року № 889 (далі Закон № 889) звіт про використання коштів, наданих на відрядження або під звіт, надається за формою, встановленою центральним податковим органом, до закінчення третього банківського дня, наступного за днем, у якому платник податку:

а) завершує таке відрядження;

б) завершує виконання окремої цивільно-правової дії за дорученням та за рахунок особи, що надала кошти під звіт.

За наявності надміру витрачених коштів їх сума повертається платником податку у касу або зараховується на банківський рахунок особи, що їх надала, до або під час подання зазначеного звіту.

Підпунктом 9.10.3 цієї ж статті визначено, якщо платник податку повертає суму надміру витрачених коштів пізніше граничного строку, встановленого підпунктом 9.10.2, але не пізніше звітного місяця, на який припадає останній день такого граничного строку, то такий платник податку сплачує штраф у розмірі 15 відсотків суми таких надміру витрачених коштів.

Згідно розрахунку суми несвоєчасно повернутих надміру витрачених коштів ОСОБА_5 повертав кошти у касу підприємства з порушенням строку, а саме звіт про використання коштів наданий 24.10.2007 року - кошти повернуті 25.10.2007 року, звіт 01.11.2007 року - кошти повернуті 05.11.2007 року, звіт 21.04.2008 року - кошти повернуті 25.04.2007 року, звіт 25.04.2008 року - кошти повернуті 30.04.2008 року, звіт 05.05.2008 року - кошти повернуті 07.05.2008 року. Загальна сума несвоєчасно повернутих надміру витрачених коштів становить 53570,78 грн.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правомірно не приймає до уваги посилання позивача на те, що гроші видавались на закупівлю вторинної сировини - відходів поліпропілену, а фактично не було здійснено жодної закупки, тобто завершення виконання цивільно-правових дій не відбувалось і гроші повертались без звіту. Вищенаведена норма Закону завершення виконання окремої цивільно-правової дії пов'язує зі строком надання звіту, а не з поверненням коштів у касу або на банківський рахунок. А строк повернення коштів законодавець обліковує залежно від фактичної дати подання звіту.

Матеріалами справи спростовується довід позивача щодо відсутності взагалі таких звітів.

Відповідно до п. 38 ст. 9 Закону України «Про ліцензування певних видів господарської діяльності» ліцензуванню підлягає вид господарської діяльності «збирання, заготівля відходів як вторинної сировини».

За приписами п. 1 ст. 1 Закону України «Про відходи» збирання і заготівля відходів як вторинної сировини - діяльність, пов'язана із збиранням, купівлею, прийманням, зберіганням, обробленням (переробленням), перевезенням, реалізацією і постачанням таких відходів переробним підприємствам на утилізацію, а також надання послуг у цій сфері.

Зважаючи на викладене, провадження господарської діяльності із збирання, заготівлі окремих видів відходів як вторинної сировини - це ліцензійний вид діяльності.

Проте за даними Міністерства охорони навколишнього природного середовища ТОВ «Компаунди Полімерні Системи» за період 2004 - 2009 роки за отриманням ліцензії не зверталось, відповідно ліцензія не видавалась.

Волноваською районною державною адміністрацією також повідомлено, що дозвільні документи по здійсненню переробки, заготівлі та реалізації вторинного поліпропілену не надавались, цех по виробництву пластмас в експлуатацію не приймався.

Таким чином колегія суддів погоджує висновки суду першої інстанції, що не приймаються доводи позивача на дозвіл видачі готівкових коштів під звіт на заготівлю вторинної сировини на строк не більше 10 робочих днів від дня видачі коштів, встановленого Положенням про ведення касових операцій в України, затвердженого постановою Правління НБУ № 637 від 15.12.2004 року, оскільки здійснення ним саме такого виду діяльності нічим не підтверджується.

Перевіркою встановлено, що до статутного фонду ТОВ «Компаунди Полімерні Системи», згідно протоколу зборів учасників товариства №1 від 13.08.2007р., угод про грошову оцінку майна, активів прийому-передачі майна, засновниками фізичними особами ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 у вересні 2007р. внесено майно на загальну суму 296586,00 грн.

Згідно п.п.1.28 ст.1 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» від 28.12.1994 № 334/94-ВР, інвестиція це господарська операція, яка передбачає придбання основних фондів нематеріальних активів корпоративних прав та цінних паперів в обмін на кошти або майно.

Виходячи з викладеної норми, колегія суддів вважає висновок суду першої інстанції правомірним, оскільки внесення фізичною особою в статутний фонд підприємства належного їй майна є інвестицією, а не витратами, пов`язаними з придбанням інвестиційного активу.

У відповідності до п.1.2 ст.1 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» № 889-ІУ від 22.05.2003 (далі Закон України № 889-ІУ), дохід - сума будь-яких коштів, вартість матеріального і нематеріального майна, інших активів, що мають вартість, у тому числі цінних паперів або деривативів, одержаних платником податку у власність або нарахованих на його користь, чи набутих незаконним шляхом у випадках, визначених підпунктом 4.2.16 пункту 4.2 статті 4 цього Закону, протягом відповідного звітного податкового періоду з різних джерел як на території України, так і за її межами.

Засновники фізичні особи ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, передаючи на підставі акту прийому-передачі об`єкт нерухомого майна в обмін на корпоративні права, отримали дохід у вигляді корпоративних прав.

Згідно ст.ст. 715, 716 Цивільного кодексу України кожна із сторін договору міни є продавцем того товару, який він передає в обмін, і покупець товару, який одержує взамін.

До договору міни застосовується загальні положення про договір купівлі-продажу.

Порядок оподаткування операцій з продажу об,єктів нерухомого майна врегульовано п.12.1 ст.12 Закону України № 889-ІУ дохід платника податку від продажу об'єкта рухомого майна протягом звітного податкового року оподатковується за ставкою, встановленою пунктом 7.1 статті 7 цього Закону.

Пунктом 12.3 цієї статті встановлено, якщо об'єкт рухомого майна продається за посередництвом юридичної особи (її філії, відділення, іншого відокремленого підрозділу) або представництва нерезидента, то така особа вважається податковим агентом платника податку стосовно оподаткування доходів, отриманих таким платником податку від такого продажу.

Пунктом 7.2 ст. 7 Закону України № 889-ІУ встановлено ставку податку у розмірі 5 відсотків від обєкта оподаткування, нарахованого податковим агентом.

Податковий агент, відповідно до п.1.15 Закону України № 889-ІУ, це юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ) або фізична особа чи представництво нерезидента юридичної особи, які незалежно від їх організаційно-правового статусу оподаткування іншими податками зобовязані нараховувати, утримувати та сплачувати цей податок до бюджету від імені та за рахунок платника, вести податковий облік та подавати податкову звітність податковим органам відповідно до закону, а також нести відповідальність за порушення норм цього Закону.

Згідно п.19.2 ст.19 Закону України № 889-ІУ, особи, які відповідно до цього Закону мають статус податкових агентів, зобовязані своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, який виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати та за її рахунок.

У відповідності до п.п. 20.3.2 п.20.3 ст. 20 Закону України № 889-ІУ, у разі коли податковий агент до або під час виплати доходу на користь платника податку не здійснює нарахування, утримання або сплату (перерахування) цього податку, відповідальність за погашення суми податкового зобовязання або податкового боргу, що виникає внаслідок таких дій, покладається на такого податкового агента. При цьому платник податку отримувач таких доходів звільняється від обовязків погашення такої суми податкових зобовязань або податкового боргу.

Розміри штрафних санкцій за порушення податкового законодавства передбачено ст.17 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" від 21.12.2000 № 2181-ІІІ. Так, п.п.17.1.9. п.17.1 ст.17 цього Закону передбачено, що у разі коли платник податків здійснює продаж (відчуження) товарів (продукції) або здійснює грошові виплати без попереднього нарахування та сплати податку, збору (обовязкового платежу), якщо відповідно до законодавства таке нарахування та сплата є обовязковою передумовою такого продажу (відчуження) або виплати, такий платник податків сплачує штраф у подвійному розмірі від суми зобовязання з такого податку, збору (обовязкового платежу).

Суд першої інстанції вважає, що відповідачем було правомірно визначено податкове зобовязання у сумі 141499,32 грн. (в т.ч. 44487,9 грн. основний платіж, та 97011,42 грн. штрафні санкції), з чим колегія суддів погоджується.

На підставі акту прийняте податкове повідомлення рішення № /0 від 15.06.2009 року, яким позивачу донараховані податкові зобовязання та застосовані штрафні санкції зі збору за забруднення навколишнього середовища на суму 3020,8 грн. ( в т.ч. 1581,00 грн. - основний платіж, 1439,8 грн. штрафні санкції).

В акті про результати планової виїзної перевірки ТОВ «Компаунди Полімерні Системи» від 06.02.2009 року встановлено порушення ст. 44 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» п.6.4. «Інструкції про порядок обчислення та сплати збору за забруднення навколишнього природного середовища» затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища та ядерної безпеки України, Державної податкової адміністрації України від 19.07.1999р. № 162/379 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 09.08.1999р. за № 544/3837. Підприємством не були включені до розрахунків у 4 кварталі 2007 року відходи пластмас у кількості 22,615 тн, у 4 кварталі 2008 року відходи пластмас у кількості 15,22 тн, відпрацьовані масла у кількості 0,33 тн.

За період з 05.06.2007 року по 31.12.2008 року ТОВ «Компаунди Полімерні Системи» не було платником збору за забруднення навколишнього природного середовища та не декларувало вказаний збір. Дозволу і лімітів на утворення і розміщення відходів на 2006 2008 роки підприємство не мало.

У відповідності до ст. 44 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» від 25.06.1991 року № 1264 ХІІ збір за забруднення навколишнього природного середовища встановлюється на основі фактичних обсягів викидів, лімітів скидів забруднюючих речовин у навколишнє природне середовище і розміщення відходів, утворення радіоактивних відходів (включаючи вже накопичені) (обчислюється пропорційно обсягу та активності радіоактивних відходів, а також для експлуатуючої організації ядерних установок атомних електростанцій - на основі показників виробництва електричної енергії за певний період, для інших суб'єктів діяльності у сфері використання ядерної енергії, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, - пропорційно активності радіоактивних матеріалів, та стягується одночасно з їх придбанням) та тимчасове зберігання радіоактивних відходів їх виробниками (обчислюється пропорційно терміну зберігання радіоактивних відходів понад встановлений строк з урахуванням їх обсягу та активності).

Порядок встановлення нормативів збору і стягнення зборів за забруднення навколишнього природного середовища визначається Кабінетом Міністрів України.

Відносини, пов'язані з утворенням, збиранням і заготівлею, перевезенням, зберіганням, обробленням (переробленням), утилізацією, видаленням, знешкодженням та захороненням відходів, що утворюються в Україні, перевозяться через її територію, вивозяться з неї, а також з перевезенням, обробленням та утилізацією відходів, що ввозяться в Україну як вторинна сировина регулюються Законом України «Про відходи» від 05.03.98р. № 187/98-ВР

Згідно ст. 39 даного Закону за розміщення відходів із субєктів підприємницької діяльності стягується плата. Розмір плати встановлюється на підставі нормативів, що розраховуються на одиницю обсягу утворених відходів, залежно від рівня їх небезпеки та цінності території, на якій вони розміщені. За понадлімітне розміщення відходів плата стягується у підвищеному розмірі.

Відповідно п. 15 «Порядку встановлення нормативів збору за забруднення навколишнього природного середовища і стягнення цього збору», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.03.1999р. № 303, визначено, що контроль за своєчасністю та повнотою сплати збору здійснюється органами державної податкової служби, які згідно з планом перевірок залучають за попереднім погодженням працівників органу виконавчої влади з питань охорони навколишнього природного середовища Автономної Республіки Крим та спеціальних підрозділів Мінприроди для перевірки правильності визначення платниками збору фактичних обсягів викидів.

Збір за забруднення навколишнього природного середовища справляється, зокрема, за розміщення відходів. Суми збору, який справляється за розміщення відходів, обчислюються платниками самостійно щокварталу наростаючим підсумком з початку року на підставі затверджених лімітів, виходячи з фактичних обсягів розміщення відходів, нормативів збору, наведених у таблиці 1.9 додатка 1 до Порядку № 303, та коригуючих коефіцієнтів, наведених у таблицях 2.4, 2.5 додатка 2 до Порядку.

Враховуючи вищенаведені приписи пункту 15 Порядку № 303, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що відповідач вийшов за межі наданих йому повноважень при самостійному обчисленні суми збору, який підлягає оплаті. Тобто за даною нормою податковий орган лише контролює своєчасність та повноту сплати збору, при цьому своєчасність це сплата податкового зобовязання у визначені законодавством строки та повнота - сплата у повному обсязі задекларованих сум збору.

Тому колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правомірно задовольнив вимоги позивача, в частині визнання недійсним податкового повідомлення рішення № /0 від 15.06.2009 року про донарахування податкових зобовязань зі збору за забруднення навколишнього середовища.

За таких обставин, враховуючи наведені норми законів, колегія суддів приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції винесена законно та обґрунтовано та апеляційна скарга позивача не ґрунтується на законі та не підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції має бути залишена без змін.

Керуючись ст.ст. 195, п.1 ч.1 ст. 198, 200, 206 КАС України, колегія;

У Х В А Л И Л А :

Апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Компаунди Полімерні Системи», Державної податкової інспекції у Волноваському районі Донецької області залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 25 грудня 2009 року, якою позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Компаунди Полімерні Системи» до Державної податкової інспекції у Волноваському районі Донецької області, третя особа: ОСОБА_4 про визнання недійсними податкових повідомлень рішень, задоволені частково залишити без змін.

Ухвала набуває чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України, протягом місяця з дня виготовлення повного тексту ухвали, тобто з 03.06.2010 року.

Колегія суддів: