Справа № 2а-10573/11/2670
Суддя: Санін Б.В.
Дата ухвалення: 2011-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

21 липня 2011 року № 2а-10573/11/2670

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Санін Б. В., розглянувши позовну заяву і додані до неї матеріали

за позовомОСОБА_1
доСоломянської районної в м. Києві державної адміністрації, служби у справах дітей Соломянської районної в м. Києві державної адміністрації
провизнання неправомірними дій та скасування рішення від 23.05.2011 року

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Соломянської районної в м. Києві державної адміністрації, служби у справах дітей Соломянської районної в м. Києві державної адміністрації про скасування рішення органу опіки та піклування Соломянської районної в м. Києві державної адміністрації від 23.05.2011р.

Розглянувши позовну заяву та додані до неї матеріали, суд вважає за необхідне звернути увагу на наступне.

Завданням адміністративного судочинства, згідно з ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі КАС України), є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Пунктом 1 ч.1 ст.3 КАС України визначено, що справа адміністративної юрисдикції переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший субєкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з п.7 ч.1 ст.3 КАС України субєкт владних повноважень це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший субєкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Зі змісту вказаних статей випливає, що для спору, який може бути вирішених в порядку адміністративного судочинства має бути уповноваження одного суб'єкта владно керувати поведінкою іншого суб'єкта (суб'єктів), а ці суб'єкти зобов'язані виконувати вимоги та приписи такого владного суб'єкта. До юрисдикції адміністративних судів віднесені тільки ті публічно-правові спори, які виникають у зв'язку зі здійсненням суб'єктами владних повноважень, віднесених до їх компетенції владних управлінських функцій, а не взагалі всіх функцій, які виконують суб'єкти владних повноважень.

Основною ознакою публічно-правового спору, що підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства є те, що у цих відносинах домінує публічно-правовий інтерес (прагнення забезпечити блага, які мають загальносуспільну вагу, тобто блага, що є важливими не лише для однієї окремої особи, а для значної кількості людей - громади, суспільства).

Згідно з вимогами ч.2 ст.2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до ч.2 ст.4 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких встановлений інший порядок судового вирішення. При цьому, справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних відносин, відповідно до ст.15 Цивільного процесуального кодексу України, розглядаються в порядку цивільного судочинства.

Сімейний кодекс України регулює сімейні особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, між батьками та дітьми, усиновлювачами та усиновленими, між матір'ю та батьком дитини щодо її виховання, розвитку та утримання (ч.1 ст.2).

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Предметом спору в даній справі є скасування рішення Органу опіки та піклування Соломянської районної в м. Києві державної адміністрації від 23.05.2011 року.

Так, Постановою Кабінету Міністрів України №179 від 12.03.2005р. «Про упорядкування структури апарату центральних органів виконавчої влади, їх територіальних підрозділів та місцевих державних адміністрацій»встановлений перелік структурних підрозділів, які входять до апарату міністерств та інших центральних органів виконавчої влади, а також до складу апарату обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій, їх управлінь, відділів та інших структурних підрозділів, територіальних підрозділів центральних органів виконавчої влади в Автономній Республіці Крим, областях, м. Києві та м. Севастополі. З даного переліку вбачається, що орган опіки та піклування не входить до складу апарату районної державної адміністрації.

Окрім цього, Постановою Кабінету Міністрів України №866 від 24.09.2008р. «Питання діяльності органів опіки та піклування, повязаної із захистом прав дитини»районним, районним у м. Києві та м. Севастополі державним адміністраціям постановлено утворити у двомісячний строк комісії з питань захисту прав дитини та затвердити положення про них та рекомендовано виконавчим органам міських, районних у містах рад утворити комісії з питань захисту прав дитини.

Згідно з п.1 Типового положення про комісію з питань захисту прав дитини, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №866 від 24.09.2008р. «Питання діяльності органів опіки та піклування, повязаної із захистом прав дитини»(надалі Типове положення), комісія з питань захисту прав дитини є консультативно-дорадчим органом, що утворюється головою відповідної районної, районної у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті ради.

Відповідно до п.7 Типового положення до складу комісії на громадських засадах входять керівники структурних підрозділів районної, районної у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті ради, центрів соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді, заступники керівників територіальних органів МВС та Мін'юсту, а також працівник служби у справах дітей, який виконує обов'язки секретаря комісії.

Таким чином, за суб'єктним складом комісія з питань захисту прав дитини не складається з державних службовців, а її повноваження визначені виключно дорадчою функцією.

Закон України «Про місцеве самоврядування в Україні»не наводить визначення поняття дорадча функція або дорадчі послуги.

Тобто, як вбачається з наведених нормативно-правових актів, безпосередньо на комісію з питань захисту прав дитини законом не покладено державно-владні повноваження.

Комісія з питань захисту прав дитини не є суб'єктом владних повноважень в розумінні Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення, дії чи бездіяльність комісії з питань захисту прав дитини може бути оскаржене в адміністративних судах тільки у разі звернення особи з позовом про оскарження рішення, дій чи бездіяльності виконавчого органу місцевого самоврядування, його посадових чи службових осіб.

Отже, в даних правовідносинах, відповідач не перебуває при здійсненні ним управлінських функцій і не має встановлених Кодексом адміністративного судочинства України ознак суб'єкта владних повноважень.

Враховуючи викладене, позовні вимоги ОСОБА_1 до Соломянської районної в місті Києві державної адміністрації про скасування рішення комісії з питань захисту прав дитини Соломянської районної в місті Києві державної адміністрації від 23.05.2011р. належить розглядати за правилами цивільного судочинства.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 31.08.2010р. № К-6398/10.

Згідно з п.1 ч.1 ст.109 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

На підставі вищенаведеного, керуючись п.1 ч.1 ст.109, ст.160, ст.165 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити ОСОБА_1 у відкритті провадження в адміністративній справі.

2. Копію ухвалу про відмову у відкритті провадження в адміністративні справі невідкладно надіслати особі, яка подала позовну заяву, разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами.

3. Попередити позивача, що позовні матеріали будуть йому повернуті супровідним листом рекомендованим поштовим відправленням із зворотною розпискою про їх одержання після спливу терміну для оскарження ухвали про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі.

4. У випадку оскарження ухвали, позовні матеріли будуть скеровані до апеляційної інстанції разом з апеляційною скаргою.

5. Розяснити позивачу про його право на звернення до суду загальної юрисдикції, в порядку передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України.

Ухвала набирає законної сили у порядку, встановленому в ст.254 КАС України. Ухвала може бути оскаржена у порядку і строки, встановлені ст.ст.185-187 КАС України відповідно.

Суддя Б.В. Санін