Справа № 2а-22153/10/0570
Суддя: Ляшенко Дмитро Володимирович
Дата ухвалення: 2011-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Мандичев Д.В.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2011 року справа №2а-22153/10/0570

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Ляшенка Д.В.

суддів Чумака С.Ю. , Ястребової Л.В.

при секретарі судового засідання: Чеплигині П.І.

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_2 за дов. № 21/07/10 від 21.07.2010 року;

від відповідача: ОСОБА_3 за дов. № 01-39/103 від 21.01.2011 року;

від третьої особи: ОСОБА_4 за дов. № 007 від 31.12.2010 року;

ОСОБА_5 за дов. від 12.10.2010 року

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Донецького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України та Товариства з обмеженою відповідальністю «ІСТЕК» на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 08 грудня 2010 року по справі № 2а-22153/10/0570 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ТАР АЛЬЯНС» до Донецького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, за участю третьої особи Товариства з обмеженою відповідальністю «ІСТЕК» «про зобовязання вчинити певні дії, визнання дій протиправними»,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2010 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ТАР АЛЬЯНС» (далі за текстом ТОВ «ТАР АЛЬЯНС») звернулось до суду із позовом до Донецького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, про зобов'язання Донецького обласного територіального відділення антимонопольного комітету України закрити розгляд справи № 01-26-67/2010 щодо ТОВ «ТАР АЛЬЯНС», яка порушена розпорядженням адміністративної колегії Донецького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 08.09.2010 р. № 75-р., та визнання противоправними дій Донецького обласного територіального відділення антимонопольного комітету України щодо ТОВ «ТАР АЛЬЯНС».

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідач відносно нього вже розглядав справу № 01-26-47/2009, яка за підставами аналогічна справі № 01-26-67/2010, та порушення якої судовим рішенням визнано нечинним. У зв'язку з чим, позивач вважав, що дії відповідача щодо прийняття розпорядження від 08.09.2010 р. № 75-р про початок розгляду справи № 01-26-67/2010; щодо збору та аналізу доказів у справі № 01-26-67/2010; щодо складення подання від 14.09.2010 р. з попередніми висновками у справі № 01-26-67/2010 не відповідають вимогам чинного законодавства України, порушує його законні права та інтереси, є протиправними, а отже підлягають скасуванню в судовому порядку.

Після уточнення позовних вимог ТОВ ТАР АЛЬЯНС просило визнати противоправними дії Донецького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України щодо прийняття розпорядження від 08.09.2010 року № 75-р про початок розгляду справи № 01-26-67/2010, щодо збору та аналізу доказів у справі № 01-26-67/2010, щодо складення подання від 14.09.2010 р. з попередніми висновками у справі № 01-26-67/2010.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 08 грудня 2010 року позов задоволено частково, а саме судом першої інстанції визнані дії відповідача щодо прийняття розпорядження від 08 вересня 2010 року № 75-р про початок розгляду справи № 01-26-67/2010, щодо збору та аналізу доказів у справі № 01-26-67/2010, а також щодо складання подання від 14 вересня 2010 року з попереднім висновками у справі № 01-26-67/2010 протиправними, а також стягнуто з Державного бюджету України на користь позивача витрати по сплаті судового збору у розмірі 1, 70 грн. В задоволенні іншої частині позовних вимог відмовлено.

Відповідач та третя особа вважаючи, що це судове рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, звернулися до суду з апеляційними скаргами, в яких просять постанову суду скасувати та постановити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Представник позивача у судовому засіданні проти задоволення апеляційних скарг заперечував. Представники відповідача та третьої особи підтримали доводи апеляційних скарг та наполягали на їх задоволенні.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційних скарг, заперечення позивача на апеляційну скаргу ТОВ «ІСТЕК», колегія суддів вважає скаргу необґрунтованою, а судове рішення таким, що підлягає залишенню без змін, з наступних підстав.

Особливості порядку розгляду заяв, справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, у тому числі про захист від недобросовісної конкуренції органами Антимонопольного комітету визначені Правилами розгляду заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції (далі за текстом Правила), затвердженими розпорядженням Антимонопольного комітету України від 19.04.1994р. № 5 , зареєстрованому у Міністерстві юстиції України 6 травня 1994 року за № 90/299 ( в редакції розпорядження Антимонопольного комітету України від 29 червня 1998 р. № 169-р) із змінами та доповненнями.

Відповідно до п. 14 Правил органи Комітету розпочинають розгляд справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції за підставами, визначеними статями 36 і 37 Закону України «Про захист економічної конкуренції».

Згідно ст. 36 ч.1 абз.1 Закону України «Про захист економічної конкуренції» органи Антимонопольного комітету України розпочинають розгляд справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції за заявами суб'єктів господарювання, громадян, об'єднань, установ, організацій про порушення їх прав внаслідок дій чи бездіяльності, визначених цим Законом як порушення законодавства про захист економічної конкуренції.

Відповідно до ст. 37 ч.1 вказаного Закону у разі виявлення ознак порушення законодавства про захист економічної конкуренції, в тому числі наслідків такого порушення, органи Антимонопольного комітету України приймають розпорядження про початок розгляду справи.

Згідно ст. 35 Закону України «Про захист економічної конкуренції» розгляд справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції починається з прийняття розпорядження про початок розгляду справи та закінчується прийняттям рішення у справі.

06.07.2010 року ТОВ «ІСТЕК» звернулось до Донецького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України із заявою № 01-781, в якій просило визнати зловживання монопольним становищем на ринку залізничних перевезень з боку ТОВ «ТАР АЛЬЯНС» в частині встановлення монопольно високих тарифів на свої послуги (а.с.55-56).

Розпорядженням відповідача від 08.09.2010р. № 75-р розпочато розгляд справи № 01-26-67/2010 про порушення позивачем законодавства про захист економічної конкуренції у звязку із підвищенням ТОВ ТАР АЛЬЯНС тарифів на транспортне обслуговування у 2009році до економічно необґрунтованого рівня та застосування у відносинах з контрагентами у 2009 році різних тарифів на послуги подачі збирання вагонів за відсутності окремого розрахунку витрат по кожному контрагенту, тобто зловживання позивачем монопольним становищем , шляхом встановлення таких цін реалізації товару , які неможливо було б встановити за умов існування значної конкуренції на ринку і застосування різних цін до рівнозначних угод з покупцями без обєктивно виправданих на те причин (а.с.4-5).

Поданням відповідача з попередніми висновками у справі № 01-26-67/2010 за результатами розгляду заяви Товариства з обмеженою відповідальністю ІСТЕК від 06.07.2010р. та матеріалів дослідження економічної обґрунтованості ціни на послугу подачі-збирання вагонів ТОВ ТАР АЛЬЯНС у 2009р., приєднаних до заяви службовою запискою від 01.09.2010р. №01-1064, запропоновано визнати , що позивач у 2009році займав монопольне становище, підвищив тарифи до економічно необґрунтованого рівня, застосував у відносинах з контрагентами у 2009р. різні тарифи на свої послуги та накласти на позивача штраф (а.с.11-18).

Раніше відповідачем за заявою ТОВ ІСТЕК № 01-1030 від 27.04.2009р. про визнання зловживання монопольним становищем на ринку залізничних перевезень з боку ТОВ ТАР АЛЬЯНС в частині встановлення в 2009році монопольно високих тарифів на свої послуги, було постановлено розпорядження від 28.07.2009 р. № 58-р по справі № 01-26-47/2009 «Про початок розгляду справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції». Даним розпорядженням було доручено збір та аналіз доказів у справі Першому відділу досліджень розслідувань( а.с. 6-9).

Відповідачем за результатами розгляду заяви ТОВ «ІСТЕК» (лист вих. № 01-1030 від 27.04.2009 р.) та згідно розпорядження від 28.07.2009 р. № 52-р було винесено подання з попередніми висновками у справі № 01 -26-47/2009 р. (а.с.19-25)

В подальшому розпорядження від 28.07.2009 р. № 52-р про початок розгляду справи № 01-26-47/2009 було визнано нечинним постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 16.06.2010 р. по справі № 2а-1220/10/0570.

Зазначене судове рішення залишено без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 14 жовтня 2010р. (а.с.8-10, 83-87)

Судом встановлено, що висновки відповідача про зловживання ТОВ ТАР АЛЬЯНС в 2009р. монопольним становищем у звязку із встановленням монопольно високих тарифів на свої послуги є безпідставними, так як господарські правовідносини які виникли між позивачем та ТОВ ІСТЕК врегульовані у встановленому діючим законодавством порядку і встановлення, як на тому наполягає ТОВ ІСТЕК монопольно високих тарифів, не відбулось.

Виходячи із змісту усіх зазначених і заяв ТОВ ІСТЕК, і розпоряджень, і подань відділення Антимонопольного комітету України, ці документи обґрунтовані лише тим, що позивач використовуючи своє монопольне становище підвищив ТОВ ІСТЕК тарифи на свої послуги до економічно необґрунтованого високого рівня за договором між цими юридичними особами , який діяв у 2009 році.

Але і постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 16.06.2010 р. по справі № 2а-1220/10/0570 і рішенням господарського суду Донецької області від 27.08.2009р. по справі № 43/145 пд, і постановою Донецького апеляційного господарського суду від 11.05.2010р. по справі № 43/145 пд, і постановою Вищого господарського суду України від 03.09.2010р. по справі № 43/145 пд (а.с.129-148) встановлено, що договором № 33-492 від 26.12.2008р. та додатковою угодою до цього договору монопольно високі тарифи ТОВ ТАР АЛЬЯНС по відношенню до ТОВ ІСТЕК встановлені не були, оскільки ТОВ ТАР АЛЬЯНС не було передано на розгляд суду неврегульованих розбіжностей за протоколом розбіжностей до зазначеного договору, і як наслідок позивачем були прийняті пропозиції ТОВ ІСТЕК щодо не збільшення тарифів.

Таким чином ніякі права ТОВ ІСТЕК позивачем не порушувались, а тому і заява ТОВ ІСТЕК від 06.07.2010 року № 01-781 є безпідставною і оскаржувані у цій справі розпорядження та подання є такими, що прийняті необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, та безпідставно, так як не виникло умов для прийняття оскаржуваного розпорядження, передбачених ст.ст. 36,37 Закону України Про захист економічної конкуренції.

Крім того судова колегія зазначає, що відповідно до службової записки від 01.09.2010 р. за № 01-1064 матеріали дослідження політики ціноутворення при наданні позивачем послуг подачі - забирання вагонів у 2009 р., зібрані при розгляді заяви ТОВ «ІСТЕК» від 27.04.2009 р. № 01-1030, при розгляді справи № 01-26-47/2009 та під час перевірки ТОВ «ТАР АЛЬЯНС» на предмет додержання законодавства про захист економічної конкуренції в кількості 9 томів були приєднані до нової заяви ТОВ «ІСТЕК» за № 01-781 від 06.07.2010 р.

Отже, спірне розпорядження відповідача за № 75-р від 08.09.2010 р. про початок розгляду справи № 01-26-67/2010 р. про порушення законодавства про захист економічної конкуренції прийнято згідно матеріалів, зібраних при розгляді попередньої заяви ТОВ «ІСТЕК» № 01-1030 від 27.04.2009 р. та розгляді справи № 01-26-47/2009, яка розпочата на підставі розпорядження адміністративної колегії від 28.07.2009 р. № 52-р.

Відповідачем у спірному розпорядженні від 08.09.2010 р. № 75-р «Про початок розгляду справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції» по справі № 01-26-67/2010 зазначено, що позивачем ТОВ «ТАР АЛЬЯНС» були застосовані різні тарифи до рівнозначних угод з суб'єктами господарювання на послуги подачі - забирання вагонів, а також відсутність окремого розрахунку витрат по кожному контрагенту.

Вищевказаний висновок відділення антимонопольного комітету не може носити характер припущень і повинний засновуватися та ґрунтуватися на відповідних договорах, бухгалтерських документах, та інших первинних даних бухгалтерського обліку.

Однак, відповідач ні до порушення справи № 01-26-67/2010, ні після її порушення щодо надання йому інформації до ТОВ ТАР АЛЬЯНС не звертався.

Відповідачем не надано жодного доказу звернення до нього інших контрагентів позивача із заявами про порушення ТОВ ТАР АЛЬЯНС вимог Закону України Про захист економічної конкуренції і надання відповідних документів на підтвердження обґрунтованості таких заяв.

Розпорядження від 28.07.2009 р. № 52-р про початок розгляду, справи № 01-26-47/2009 було визнано нечинним, в т.ч. другий пункт цього розпорядження відносно збору та аналізу доказів у справі. Враховуючи даний факт, суд першої інстанції обґрунтовано вважав неправомірним використання відповідачем при розгляді справи № 01-26-67/2010 р. в якості доказів, документи та матеріалів, які були зібрані відповідно до розпорядження від 28.07.2009 р. № 52-р.

Враховуючи, що до заяви ТОВ ІСТЕК були долучені лише документи по правовідносинам з ТОВ ТАР АЛЬЯНС і не в повному обсязі, а інші документи на підставі яких можливо б було зробити висновки про застосування різних тарифів до рівнозначних угод з суб'єктами господарювання на послуги подачі - забирання вагонів, а також відсутності окремого розрахунку витрат по кожному контрагенту, зібрані по іншій справі, по якій розпорядження про збір доказів визнано судом нечинним, колегія суддів вважає правильним висновки суду 1 інстанції про безпідставність та необґрунтованість посилань відповідача викладених в оскаржуваних рішеннях щодо встановлення фактів зловживання ТОВ ТАР АЛЬЯНС монопольним становищем на підставі досліджених документів, які в цій справі відповідачем не збирались.

Тобто в оскаржуваних рішеннях відповідач посилався на наявність підстав про прийняття розпорядження та надання пропозицій про застосування до позивача санкцій, без підтвердження своїх доводів належними доказами і на підставі документів, які не містять відомостей про дійсні обставини взаємовідносин позивача та третьої особи.

Доводи відповідача та третьої особи викладені в апеляційних скаргах стосовно відсутності факту порушення спірним розпорядженням від 08.09.2010 р. № 75-р прав позивача є помилковим виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» розпорядження, рішення та вимоги органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, вимоги уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення в межах їх компетенції є обов'язковими для виконання у визначені ними строки, якщо інше не передбачено законом.

Згідно ст. 22-1 цього ж Закону суб'єкти господарювання, об'єднання, органи влади, органи місцевого самоврядування, органи адміністративно-господарського управління та контролю, інші юридичні особи, їх структурні підрозділи, філії, представництва, їх посадові особи та працівники, фізичні особи зобов'язані на вимогу органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення подавати документи, предмети чи інші носії інформації, пояснення, іншу інформацію, в тому числі з обмеженим доступом та банківську таємницю, необхідну для виконання Антимонопольним комітетом України, його територіальними відділеннями завдань, передбачених законодавством про захист економічної конкуренції.

Крім того, відповідачем у поданні від 14.09.2010 р. з попередніми висновками у справі № 01-26-67/2010 було зазначено, що при визначені розміру штрафу пропонується врахувати створення перешкод у розслідуванні з боку позивача. Тобто, це свідчить, що за не виконання вимог відповідача можуть бути прийняти відповідні міри, у т.ч. накладення штрафу.

Таким чином, з виданням відповідачем розпорядження у позивача виникає обов'язок безумовного виконання вимог відповідача в наданні документів та інформації стосовно обставин справи за фактом порушень законодавства про економічну конкуренцію.

Статтею 2 ч.2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність субєктів владних повноважень, крім випадків , коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Ані спеціальним законодавством, яке регулює спірні правовідносини, ані процесуальним законом відповідно до якого належить вирішувати цю справу, не встановлено залежності виникнення права оскарження рішень та дій відповідача у разі прийняття іншим субєктом владних повноважень іншого рішення за результатами розгляду рішень, вже оскаржених в судовому порядку.

Прийняття Тимчасовою адміністративною колегією Антимонопольного комітету України рішення на підставі подання , яке оскаржено у цій справі, не має наслідком безумовної відмови у задоволенні позовних вимог ТОВ ТАР АЛЬЯНС і не надає суду права закривати з цих підстав провадження у справі.

Тобто є повністю необґрунтованими доводи відповідача та третьої особи про відсутність права позивача на оскарження розпорядження і подання, та обовязку суду відмовити у позові з причин прийняття особою яка не є відповідачем у цій справі, кінцевого рішення за результатами розгляду заяви ТОВ ІСТЕК.

Крім того безпідставними є доводи викладені в апеляційних скаргах про порушення судом норм процесуального права в частині розгляду змінених після початку розгляду справи позовних вимог, оскільки вимоги позивачем наданням відповідно до приписів ст. 137 КАС України письмової заяви від 2.11.2010р. були уточнені, так як вимоги і в заяві поданій 20.09.2010 р., і в заяві від 2.11.2010р. стосувалися визнання протиправними одних і тих же рішень субєкта владних повноважень, і позивачем не змінювались ані підстава, ані предмет позову.

Таким чином, судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та ухвалено постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись ст. 195-196, ст. 199, ст. 200, ст. 205, ст. 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційні скарги Донецького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України та Товариства з обмеженою відповідальністю «ІСТЕК» на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 08 грудня 2010 року по справі № 2а-22153/10/0570 залишити без задоволення, а постанову суду без змін.

Вступна та резолютивна частини ухвали складені, підписані колегією суддів у нарадчій кімнаті та проголошені в судовому засіданні 25 січня 2011 року.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а в разі складення в повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі.

Ухвала складена в повному обсязі та підписана колегією суддів 27 січня 2011 року.

Колегія суддів: