Справа № 813/661/14
Суддя: Мікула Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2015-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 вересня 2015 року Справа № 876/9917/14
Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого - судді Мікули О.І.,
суддів Качмара В.Я., Кушнерика М.П.,
розглянувши в порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2014 року у справі за позовом Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області до Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області, Відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області про визнання протиправними дій та скасування постанови,-
в с т а н о в и в :
Позивач- Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області звернулося в суд з позовом до відповідачів - Головного управління юстиції у Львівській області, управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області, в якому просило визнати протиправними дії державного виконавця та скасувати постанову від 31 грудня 2013 року ВП №40446449 про накладення штрафу в розмірі 1020 грн.
Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2014 року в задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, позивач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з помилковим застосуванням норм матеріального і процесуального права та підлягає скасуванню, покликаючись на те, що судом першої інстанції не враховано те, що державним виконавцем відкрито виконавче провадження без дотримання вимог ст.ст.18,21 Закону України Про виконавче провадження, та не взято до уваги поважність причин невиконання судового рішення, а тому накладення штрафу є безпідставним. Просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою позов задовольнити.
Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не прибули, про дату, час і місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином, тому з врахуванням вищенаведеного, суд, відповідно до положень ч.1 ст.197 КАС України, вважає можливим проведення розгляду справи в їхній відсутності в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами та на основі наявних у ній доказів.
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що 04 листопада 2013 року головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень УДВС ГУЮ у Львівській області Шестак О.В. виніс постанову про відкриття провадження з виконання виконавчого листа №2а-2421/11 від 14 жовтня 2013 року виданого Франківським районним судом м.Львова про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01 серпня 2011 року з врахуванням нового посадового окладу в розмірі 1540,00 грн. відповідно до вимог ч. 3 ст. 63 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб та на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 року №1294 і директиви Міністра оборони України від 30 липня 2011 року №Д-322/1/06. Боржнику надано строк для самостійного виконання судового рішення в строк до 11 листопада 2013 року.
Листом від 11 листопада 2013 року Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області повідомило відповідача про те, що рішення не виконано, оскільки необхідна довідка про розмір грошового забезпечення стягувача та просило відповідача сприяти в отриманні такої довідки.
Вимогою державного виконавця від 26 листопада 2013 року повторно зобов`язано боржника в строк до 03 грудня 2013 року виконати рішення суду та надати письмове підтвердження про виконання.
Листом від 03 грудня 2013 року позивач повідомив про те, що рішення не виконано, оскільки відсутня директива Міністра оборони України від 30 липня 2011 року, на підставі якої повинен здійснюватись перерахунок та виплата пенсії.
31 грудня 2013 року головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень УДВС ГУЮ у Львівській області Шестак О.В. виніс постанову ВП № 40446449 про накладення штрафу у розмірі 1020 грн. за не виконання без поважних причин виконавчого листа №2а-2421/11 від 14 жовтня 2013 року.
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки позивачем не виконано вимоги відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області та не виконано рішення суду, яке набрало законної сили, без поважних причин, оскаржувана постанова про накладення на Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області штрафу в розмірі 1020 гривень є належним способом забезпечення виконання рішення суду, і винесена у порядок та спосіб, що передбачені чинним законодавством.
Даючи правову оцінку такому висновку суду першої інстанції, колегія суддів виходять з наступного.
Відповідно до ст.1 Закону України Про виконавче провадження виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
В силу вимог ч.1 ст.11 вказаного Закону державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Відповідно до вимог ч.ч.1,2 ст.24 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред`явлення виконавчого документа до виконання і цей документ відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, та пред`явлений до виконання до органу державної виконавчої служби за належним місцем виконання рішення. Державний виконавець у 3-денний строк з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. В постанові державний виконавець встановлює строк для добровільного виконання рішення, який не може перевищувати семи днів, та попереджає боржника про примусове виконання рішення після закінчення встановленого строку зі стягненням з нього виконавчого збору і витрат, пов`язаних з провадженням виконавчих дій, передбачених цим законом.
Згідно з вимогами ч.6 ст.30 цього Закону якщо боржник у встановлений строк добровільно не виконав рішення, державний виконавець невідкладно розпочинає його примусове виконання.
Відповідно до ст. 87 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, які можуть бути виконані лише боржником державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника: фізичну особу в розмірі від двох до десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на боржника юридичну особу від двадцяти до тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та призначає новий строк для виконання.
Як вбачається з постанови про відкриття виконавчого провадження, боржнику надано строк для добровільного виконання рішення суду, яким зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01 серпня 2011 року з врахуванням нового посадового окладу в розмірі 1540,00 грн. відповідно до вимог ч.3 ст.63 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб та на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 року №1294 і директиви Міністра оборони України від 30 липня 2011 року №Д-322/1/06, в строк до 11 листопада 2013 року.
Крім того, вимогою від 26 листопада 2013 року повторно зобов`язано боржника виконати рішення суду в строк до 03 грудня 2013 року. Разом з тим, позивач звернувся з запитом у Львівський обласний військовий комісаріат про видачу довідки щодо грошового забезпечення ОСОБА_1 для здійснення перерахунку, лише 03 грудня 2013 року, тобто в останній день строку наданого йому для виконання рішення суду, до котрого його було зобов`язано вже виконати рішення, що на переконання суду є очевидним свідченням зволікань у діях позивача щодо добровільного виконання рішення суду з перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_1 .
Колегія суддів не приймає до уваги покликання апелянта на порушення підвідомчості вказаного виконавчого провадження, оскільки Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області є територіальним підрозділом центрального органу виконавчої влади, а тому виконання рішень, за якими боржником є вказане управління в силу вимог ст. 21 Закону України Про виконавче провадження підвідомче саме відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області.
Також безпідставними є покликання апелянта на те, що порушення вимог ст.18 Закону України Про виконавче провадження, а саме: у виконавчому документі відсутній ідентифікаційний код стягувача та боржника, згідно з положень абзац.5 п.1.8 Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 15.12.1999 року за № 74/5 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 15.12.1999 року за № 865/4158, дані обставини є формальними та не перешкоджають подальшому провадженню виконавчих дій.
Колегія суддів не приймає до уваги покликання апелянта на відсутність у виконавчому документі дати і номера судового рішення, оскільки судом першої інстанції встановлено, що у виконавчому документі зазначена дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ.
Враховуючи усе вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про невиконання Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, які можуть бути виконані лише боржником, тому оскаржувана постанова про накладення на позивача штрафу в розмірі 1020 гривень є належним способом забезпечення виконання рішення суду і винесена у порядок та спосіб, що передбачені чинним законодавством.
Дана позиція суду узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, який у п. 19 Рішення від 30 листопада 2004 року у справі Михайленки та інші проти України, суд наголошує, що п.1 ст.6 гарантує кожному право порушити в суді чи трибуналі будь-який позов, який стосується його цивільних прав та обовязків. Таким чином, пункт передбачає "право на суд", одним з аспектів якого є право доступу до суду, тобто право порушувати в судах позов для вирішення цивільного спору. Однак це право було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду однієї зі сторін. Важко уявити, щоб пункт 1 статті 6 детально описував процедурні гарантії, які надано сторонам, - справедливість, відкритість і оперативність проваджень, - і не передбачав би гарантій виконання судових рішень. Тлумачення статті 6 як положення, що лише гарантує право на звернення до суду та проведення судового розгляду, могло б призвести до ситуації, несумісної з принципом верховенства права, який Високі Договірні Сторони зобовязалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, виконання судового рішення має розглядатися як невідємна частина "судового процесу" для цілей статті 6 (див. "Бурдов проти Росії", заява № 589498/00, п. 34).
Відповідно до ч.2 ст.8 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Разом з тим, судом першої інстанції не враховано правила предметної підсудності на час прийняття рішення у справі, що призвело до вирішення справи неповноважним судом, оскільки як вбачається із матеріалів справи розглядуваний адміністративний позов є спором з приводу оскарження постанов державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби про стягнення виконавчого збору, витрат на проведення виконавчих дій та накладення штрафу в ході виконання ними ухвалених цими судами рішень, а такий спір в силу вимог п.5 ч.1 ст.18 КАС України предметно підсудний місцевим загальним судам як адміністративним судам (абз.2 п.9 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду N 10 Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби в редакції від 12 вересня 2014 року).
Враховуючи усе вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана постанова винесена з правильним застосуванням норм матеріального права, однак судом першої інстанції порушено норми процесуального права, справу розглянуто неповноважним судом, що у відповідності до вимог ст.202 КАС України є підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового.
Керуючись ст.ст. 160, 195, 197, 198, ч.4 п.1 ст.202, ст.ст.205, 207, 254 КАС України, суд, -
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області задовольнити частково.
Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2014 року у справі №813/661/14 скасувати, та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити.
Постанова набирає законної сили через п`ять днів після направлення її копій особам, що беруть участь у справі, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Головуючий О.І. Мікула
Судді В.Я. Качмар
М.П. Кушнерик