Справа № 2а-14461/10/2670
Суддя: Грибан І.О.
Дата ухвалення: 2011-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
У Х В А Л А

Іменем України

"11" серпня 2011 р. м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючий - суддя Грибан І.О.

судді Вівдиченко Т.Р. ,Федотов І.В

за участі :

секретар с/з ОСОБА_2

представник позивача ОСОБА_3

представник відповідача ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу Комунального підприємства «Зеніт»Деснянської районної у м. Києві ради на постанову Окружного адміністративного суду м.Києва від 16 лютого 2011 року у справі за позовом Комунального підприємства «Зеніт»Деснянської районної у м. Києві ради до Державного підприємства «Національна енергетична компанія»«Укренерго»про визнання нечинним припису та постанови

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з позовом до ДП «Національна енергетична компанія»«Укренерго»про визнання нечинним припису та постанови.

Постановою Окружного адміністративного суду м.Києва від 16.02.2011 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції відповідача подав апеляційну скаргу , в якій просить прийняте рішення скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, колегія суддів вважає що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

У відповідності до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду-без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З матеріалів справи вбачається та судом першої інстанції встановлено, що 21.02.2008 Державною інспекцією з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної і теплової енергії в м. Києві проведено обстеження технічного стану теплових установок і мереж за місцезнаходженням позивача. За наслідками обстеження відповідачем складено Акт обстеження №1074/8 від 21.02.2008, на підставі якого прийнято припис №609/8 від 21.02.2008р., яким приписано відповідальній особі, обслуговуючому персоналу пройти навчання з Правил технічної експлуатації теплових установок і мереж та виконати проектно технічну документацію на систему теплопостачання до 20.05.2008року.

25.06.2008р. Державною інспекцією з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної і теплової енергії у м. Києві складено акт перевірки №628, в якому встановлено факт часткового виконання припису №609/8 від 21.02.2008р. На підставі висновків акту, Державною інспекцією з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної і теплової енергії у м. Києві 23.12.2008р. винесено припис №785/8, яким зобовязано КП «Зеніт»надати проектно технічну документацію на систему теплопостачання, виконати монтаж згідно проекту. Про виконання припису повідомити до 14.03.2009р.

03.03.2010р. Державною інспекцією з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної і теплової енергії у м. Києві складено акт №8/10-12-196-А/П від 03.03.2010р., в якому встановлено не виконання вимог припису №785/8 від 23.12.2008р.

10.03.2010р. Державною інспекцією з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної і теплової енергії у м. Києві прийнято постанову №176 про накладення на КП «Зеніт»штрафу в розмірі 5100 грн. за невиконання вимог припису №785/8 від 23.12.2008р.

Позивач, оскаржуючи правомірність внесення відповідачем припису №785/8 та прийняття постанови №176 про застосування штрафу вказує на порушення порядку видання оскаржуваних рішень , пропущення відповідачем строку застосування фінансових санкцій, а також зазначає, що а ні акт перевірки , а ні рішення, прийняті за наслідками перевірки не вручалися позивачу.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що дії відповідача були правомірним, рішення прийняті в межах компетенції і у відповідності з законом.

Колегія суддів з такими висновками суду першої інстанції не може не погодитися та враховую наступне.

У відповідності до положень ст. 24 Закону України «Про теплопостачання» основними обов'язками споживача теплової енергії є:

- своєчасне укладання договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії;

- додержання вимог договору та нормативно-правових актів;

- забезпечення безпечної експлуатації систем теплоспоживання;

- забезпечення безперешкодного доступу до власного теплового обладнання приладів комерційного обліку представникам теплогенеруючої чи теплопостачальної організації за умови пред'явлення відповідного посвідчення при виконанні службових обов'язків.

Споживач теплової енергії несе відповідальність за порушення умов договору з теплопостачальною організацією, відповідних нормативно-правових актів та виконання приписів органів, уповноважених здійснювати державний нагляд за режимами споживання теплової енергії згідно із законом.

Згідно договору про постачання теплової енергії та гарячої води №1630068 від 01.04.2005р., укладеного між Акціонерною енергопостачальною компанією «Київенерго»та КП «Зеніт», передбачено, що при виконанні умов цього договору, а також вирішенні всіх питань, що не обумовлені цим договором, сторони зобовязуються керуватися тарифами, затвердженими Київською міською держадміністрацією, Положенням про Держенергоспоживнагляд, Правилами користування тепловою енергією, Правилами технічної експлуатації тепловикористовуючих установок і теплових мереж, нормативними актами з питань користування та взаєморозрахунків за енергоносії, чинним законодавством України. Додатком до вказаного договору передбачено схему абонентської теплотраси та межі розподілу відповідальності за нею. Як вбачається з вказаної схеми межі відповідальності за ділянку визначену літерою А покладено за договором на позивача. Таким чином, заперечення позивача щодо помилкового віднесення його до субєктів відносин у сфері теплопостачання є необґрунтованими.

Наказом Міністерства палива та енергетики України №422 від 03.11.2006р. «Про державний енергетичний нагляд»встановлено, що Державна інспекція з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної і теплової енергії (Держенергонагляд) безпосередньо підпорядкована Мінпаливенерго щодо виконання функцій, покладених на Держенергонагляд Положенням про державний енергетичний нагляд за режимами споживання електричної і теплової енергії, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 07.08.96 N 929, здійснює допоміжні заходи із забезпечення надійного і сталого функціонування об'єднаної енергетичної системи України та діє у складі державного підприємства "Національна енергетична компанія «Укренерго»(НЕК «Укренерго»).

У відповідності до пп. 1.2. п. 1 Правил технічної експлуатації теплових установок і мереж, затверджених наказом Міністерства палива та енергетики України №71 від 14.02.2007р. положення цих Правил поширюються на суб'єктів відносин у сфері теплопостачання (в тому числі, які мають власні джерела теплопостачання), що займаються виробництвом, передачею та постачанням теплової енергії, або є споживачами теплової енергії незалежно від їхньої відомчої належності та форм власності, що є складовою частиною системи заходів щодо організації виробництва, перетворення, постачання та споживання теплової енергії.

Пунктом 5.5.1. Правил визначено, що усі теплові установки і мережі, інше устаткування теплового господарства підприємства має бути забезпечене комплектом документації, перелік якої передбачений описаним пунктом. Усі теплові установки та мережі, інше устаткування теплового господарства суб'єкта господарювання має бути забезпечено комплектом документації, до складу якого входять: проект теплопостачання (проект на теплову мережу, обладнання теплового пункту, внутрішню систему, встановлення вузла обліку теплової енергії); виконавча документація на теплопостачання; паспорти установленої форми з протоколами і актами випробувань, оглядів і ремонтів, приймання в експлуатацію; робочі креслення устаткування; сертифікати, свідоцтва про якість виготовлення і монтажу; виконавчі схеми усіх трубопроводів з нумерацією арматури і розміщенням ЗВТ із зазначенням діаметрів труб, розміщенням опор, компенсаторів, спускових і дренажних пристроїв; інструкції з експлуатації, ліквідації аварій, ремонту, пожежної безпеки і охорони праці; плани локалізації та ліквідації аварій; планів локалізації та ліквідації аварійних ситуацій і аварій.

Як встановлено судом першої інстанції, позивач надав відповідачу лише копію робочої документації на індивідуальний тепловий пункт та схему теплопостачання блоку громадського харчування. Інші документи, передбачені Правилами надано не було. Не надані вони і на час апеляційного розгляду справи.

Відповідно до вимог статті 31 Закону України «Про теплопостачання» уповноважені органи мають право застосовувати до суб'єктів господарювання - юридичних осіб за правопорушення у сфері теплопостачання такі штрафні санкції:

1) за неподання передбаченої законом інформації уповноваженим державним органам або подання завідомо недостовірної інформації - у розмірі п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян;

2) за ухилення від виконання або несвоєчасне виконання рішень чи приписів Державної інспекції з енергозбереження або Державної інспекції з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної та теплової енергії, або Національної комісії регулювання електроенергетики України - у розмірі трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Що стосується строків застосування господарсько-фінансових санкцій, то колегія суддів вважає доводи апелянта безпідставними, оскільки відповідно до вимог ст..250 Господарського кодексу України адміністративно-господарські санкції можуть бути застосовані протягом шести місяців з дня виявлення порушення, але не пізніш як через один рік з дня вчинення порушення. Оскільки граничний строк виконання припису № 785/8 визначено 14.03.2009р., то початок перебігу річного строку починається з 15.03.2009р. моменту вчинення порушення. Виявлення вчиненого позивачем порушення з боку відповідача мало місце 03.03.2010р. Таким чином, при застосуванні 10.03.2010року відповідачем адміністративно-господарських санкцій , вимоги ст..250 ГК України не порушено.

На підставі викладеного колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, викладених у оскаржуваній постанові, у звязку з чим підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Зеніт»Деснянської районної у м. Києві ради залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду м.Києва від 16 лютого 2011 року без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий-суддя суддя суддя ОСОБА_1 ОСОБА_5 ОСОБА_6