Справа № 2а-8933/10/2670
Суддя: Парінов А.Б.
Дата ухвалення: 2011-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 2а-8933/10/2670 Головуючий у 1-й інстанції: Савченко А.І.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
У Х В А Л А

Іменем України

"17" лютого 2011 р. м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Парінова А.Б.,

суддів: Земляної Г.В., Петрика І.Й.,

при секретарі судового засідання Тарнаруцькій Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу приватного підприємства «Адамас Юніон»на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 17 вересня 2010 року у справі за позовом приватного підприємства «Адамас Юніон»до Київської центральної спеціалізованої митниці про скасування рішення про визначення митної вартості товару, -

ВСТАНОВИЛА:

Приватне підприємство «ОСОБА_2 звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Київської центральної спеціалізованої митниці про визнання нечинним та скасування рішення про визначення митної вартості товарів № 109000000/2009/001620/1 від 16.12.2009 року.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 17 вересня 2010 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням норм матеріального права при неповному зясуванні обставин справи.

Заслухавши суддю-доповідача, сторін, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду без змін, виходячи з наступного.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198 та ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено наступні обставини.

31 жовтня 2010 року між позивачем та фірмою Tech Co.Ltd»(Korea) укладено зовнішньоекономічний контракт № 01-АТ-2009 щодо поставки товару відповідно до додатку (специфікації), а саме, газоаналізаторів: Alkoscent DA-5000, DA-7000, Alkoscent DA-8000, в кількості три штуки кожного виду, на загальну суму 395,40 USD. На підставі вищезазначеного контракту та специфікації № 1, 27 листопада 2009 року на адресу позивача на умовах поставки СІР-Кіеv надійшов вантаж з Республіки Корея (авіа накладна № 30).

Позивачем для визначення митної вартості вищезазначених товарів до відділу контролю митної вартості Київської центральної спеціалізованої митниці подано наступні документи: копія контракту від 31 жовтня 2010 року № 01-АТ-2009, копія специфікації № 1 до контракту від 31 жовтня 2010 року № 01-АТ-2009, копія інвойсу та копія платіжного доручення в іноземній валюті № 1 про здійснення оплати.

Судом першої інстанції встановлено, що під час митного оформлення товарів для підтвердження митної вартості вищезазначених товарів в позивача були витребувані додаткові документи: копія експортної декларації відправника, копія комерційної пропозиції виробника із зазначенням цін, калькуляція вартості виробництва від виробника, лист пояснення щодо цін від виробника та лист пояснення щодо помилки в інвойсі.

Листом від 02.12.2009р. № 1-02/12 позивачем була надана калькуляція фірми-виробника товару Tech Co.Ltd», в якій чітко визначено ціну товарів з усіма складовими, які увійшли в ціну. Серед складових відсутня сума транспортування вантажу, яка має включатися до ціни товару згідно із задекларованими у 20 графі ВМД умовами поставки СІР-Кіеv відповідно до міжнародних правил «Інкотермс-2000». Додатково, листом фірми-виробника товару Tech Co.Ltd»б/н було повідомлено, що в інвойсі допущено помилку в частині найменування артикулів, що не вплинуло на ціну товару.

Окрім цього, додаткові сумніви щодо вартості товару у митниці викликав наданий фірмою-виробником товару Tech Co.Ltd»лист від 20.10.2009р. б/н щодо рівня цін на продукцію, який є однаковий для товарів, які переміщуються як за умовами поставки СІР-Кіеv, так і FOB-Корея, що й стало підставою для самостійного визначення митницею митної вартості товару.

Відповідно до частин першої статті 264 МК України заявлена декларантом митна вартість товарів і подані ним відомості про її визначення повинні базуватися на обєктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Відповідно до статей 262 і 264 МК України постановою Кабінету Міністрів України від 20.12.2006р. № 1766 затверджено «Порядок декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, та подання відомостей для її підтвердження»(далі по тексту Порядок № 1766).

Методами визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України, відповідно до ст. 266 МК України є: метод оцінки за ціною угоди щодо товарів, які імпортуються ; метод оцінки за ціною угоди щодо ідентичних товарів ; метод оцінки за ціною угоди щодо подібних (аналогічних) товарів; метод оцінки на основі віднімання вартості; метод оцінки на основі додавання вартості; резервний метод.

Відповідно до частини другої статті 266 МК України основним методом визначення митної вартості товару є ціна угоди, за якою вони імпортуються чи ціна, яка підлягає сплаті за товари, які імпортуються. Якщо основний метод не може бути застосований, застосовується послідовно кожний з інших методів, зазначених у статті 266 МК.

У разі відсутності даних, що підтверджують правильність визначення заявленої декларантом митної вартості, або наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей , при самостійному визначенні митної вартості товару митний орган враховує наявні у нього відомості, в тому числі і цінову інформацію. Пунктом 2 Порядку здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 09.04.2008 р. №339, встановлено, що такий контроль здійснюється шляхом порівняння заявленої митної вартості з наявною у митного органу інформацією про рівень цін на такі товари.

За приписами статті 267 МК України перший метод визначення митної вартості може бути використаний лише за умови, якщо дані, заявлені декларантом, підтверджені документально та є достовірними. Приймаючи самостійне рішення про визначення митної вартості імпортованого товару за шостим методом, митницею відповідно до вимог статті 273 МКУ було вказана неможливість застосування попередніх методів та застосовано резервний метод.

На підставі наданих позивачем документів, відповідачем 16 грудня 2009 року винесено рішення про визначення митної вартості товарів № 109000000/2009/001620/1 від 16.12.2009 року. Вказаним рішенням відповідачем збільшено митну вартість товарів, а саме, сума вартості за одиницю товару склала 51,87 USD, а загальна сума 466, 83 USD.

Не погоджуючись з рішенням відповідача, позивач звернувся з листом від 23.12.2009р. № 1-23/12 до Київської центральної спеціалізованої митниці та Департаменту митної вартості Державної митної служби України з проханням надати розяснення щодо підстав збільшення митної вартості товарів, за результатами розгляду якого Київською центральною спеціалізованою митницею та Департаментом митної вартості Державної митної служби України надано розяснення від 14.01.2010р. № 23/2-13/111 та від 14.01.2010р. № 16/2-2/62 відповідно, в яких зазначено що при умовах поставки СІР-Кіеv витрати на транспортування включені до ціни, що фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари. Якщо відповідно до умов поставки транспортні витрати включені до ціни товарів, фактично сплаченої або яка підлягає оплаті, при визначені митної вартості до фактурної вартості такі витрати не додаються.

3 лютого 2009 року позивач повторно звернувся зі скаргою до Департаменту митної вартості Державної митної служби України, за результатами розгляду якої направлено лист розяснення від 01.03.2010р № 16/2-2/384 де зазначено, що митне оформлення товару газоаналізаторів Alkoscent DA-5000, DA-7000, Alkoscent DA-8000 відповідно до ВМД від 30.12.2009р. № 109000003/2009/148188 доцільно було здійснювати за митною вартістю, заявленою декларантом.

Окрім цього, як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, згідно декларації митної вартості від 30.12.2009р. № 109000003/2009/148188, заповненої ОСОБА_3 (представник інтересів ПП «Адамас Юніон»за договором доручення від 28.10.2009р. № 09) митна вартість, заявлена декларантом, відповідає митній вартості, встановленій відповідачем в оскаржуваному рішенні. Так, в зазначеній декларації та вантажній митній декларації не виділені різні типи газоаналізаторів в окремі товари. Це підтверджується відповідними відомостями у відповідних графах вказаних документів.

Виходячи з встановлених обставин справи, проаналізованих на підставі норм спеціального законодавства, суд першої інстанції дійшов до висновку про відсутність правових підстав для задоволення вимог адміністративного позову про скасування оскаржуваного рішення відповідача, оскільки таке рішення прийняте на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством.

Колегія суддів погоджується з наведеним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно з приписами статті 259 МК митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є їх ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, обчислена відповідно до положень цього Кодексу.

Відповідно до ст. 262 МК України митна вартість товарів і метод її визначення заявляються (декларуються) митному органу декларантом під час переміщення товарів через митний кордон України шляхом подання декларації митної вартості.

Порядок та умови декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, встановлюються Кабінетом Міністрів України, а порядок заповнення декларацій митної вартості - спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі митної справи.

Умови та механізм декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України (далі - товари), подання декларантом відомостей для її підтвердження визначено Порядком декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, та подання відомостей для її підтвердження, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 2006 р. N 1766 (далі - Порядок).

У відповідності з пунктами 10, 14 Порядку, відомості та заявлена декларантом митна вартість товарів повинні базуватись на обєктивних даних, що підлягають обчисленню та перевірці відповідно до вимог Митного кодексу України.

Митний орган, якщо декларантом не подано додаткові документи, або якщо він відмовився від їх подання, визначає митну вартість товарів на підставі відомостей, в тому числі цінової інформації щодо ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, згідно із законодавством.

Пунктом 2 Порядку встановлено, що визначення митної вартості товарів сукупність дій, які вчиняються декларантом та/або митним органом з метою визначення вартості товарів відповідно до положень Митного кодексу та іншого діючого законодавства.

Пунктом 3 Порядку встановлено, що митна вартість товарів та метод її визначення декларуються під час митного оформлення таких товарів шляхом подання декларації митної вартості.

Згідно з п. 11 Порядку, для підтвердження митної вартості товарів декларантом можуть подаватися додаткові документі, у тому числі, калькуляція фірми-виробника товару.

Судом першої інстанції встановлено, що при формуванні митної вартості товару не були враховані особливості транспортування, визначені офіційними правилами тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати «Інкотермс-2000», відповідно до структури яких СІР це фрахт/перевезення та страхування оплачені до (...назва місця призначення).

Враховуючи те, що в поданій позивачем калькуляції фірми-виробника зазначена вартість товарів, що відповідає ціні інвойсу без включення транспортних витрат, які відповідно до умов поставки СІР мають бути включені в ціну товару, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що виробник товару наданою калькуляцією документально підтвердив, що до ціни товарів за інвойсом не включені транспортні витрати, які є однією із складових митної вартості.

Судом також встановлено, що згідно декларації митної вартості від 30.12.2009р. № 109000003/2009/148188, заповненої ОСОБА_3 (представник інтересів ПП «Адамас Юніон»за договором доручення від 28.10.2009р. № 09) митна вартість, заявлена декларантом, відповідає митній вартості, встановленій відповідачем в оскаржуваному рішенні. Так, в зазначеній декларації та вантажній митній декларації не виділені різні типи газоаналізаторів в окремі товари. Це підтверджується відповідними відомостями у відповідних графах вказаних документів.

Виходячи з цього, колегія суддів зазначає, що відомості щодо митної вартості, наведені в декларації позивача знайшли своє відображення в оскаржуваному рішенні відповідача, прийнятому відповідно до норм Митного кодексу України.

Так, відповідно до статті 88 МКУ декларант виконує всі обовязки і несе у повному обсязі відповідальність, передбачену цим Кодексом, незалежно від того, чи він є власником товарів і транспортних засобів, які переміщуються через митний кордон України, митним брокером чи іншою уповноваженою особою. Декларант зобовязаний: здійснити декларування товарів і транспортних засобів відповідно до порядку, встановленого цим Кодексом; на вимогу митного органу предявити товари і транспортні засоби для митного контролю і митного оформлення; надати митному органу передбачені законодавством документи і відомості, необхідні для виконання митних процедур; сплатити податки і збори.

Виходячи з цього, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване рішення є законним та обґрунтованим, а тому не може бути визнане протиправним.

Відповідно до ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем надано всі необхідні докази правомірності оскаржуваного рішення та прийняття його в межах повноважень, що передбачені законами України.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи та відповідно до норм матеріального та процесуального права та прийняв законне і обґрунтоване рішення.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно зясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу потрібно залишити без задоволення, а оскаржувану постанову суду без змін.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу приватного підприємства «Адамас Юніон»залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 17 вересня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя

Судді