Справа № 808/1075/15
Суддя: Шальєва В.А.
Дата ухвалення: 2015-08-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

31 серпня 2015 рокусправа № 808/1075/15

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Шальєвої В.А.

суддів: Олефіренко Н.А. Білак С.В.

секретар Фірсік Д.Ю.

за участі представників позивача Дубова В.Л., Маліцького Д.Ю.

представника відповідача Лабура М.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду за адресою: м. Дніпропетровськ, пр. імені Газети «Правда», 29, апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 16.06.2015 р. в справі № 808/1075/15 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод підйомно-транспортних машин» до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Завод підйомно-транспортних машин» (далі - ТОВ «ЗПТМ») звернулось до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області (далі - ДПІ у Шевченківському районі м. Запоріжжя) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 17.12.2014 р. № про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на прибуток в загальному розмірі 9552 грн., в тому числі за основним платежем - 6368 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 3184 грн., від 25.09.2014 р. № про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість в загальному розмірі 120649,50 грн., в тому числі за основним платежем - 80433 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 40216,50 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що за наслідками проведення документальної позапланової невиїзної перевірки з питань дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість та податку на прибуток підприємств при здійсненні фінансово-господарських операцій з ТОВ «Гефест Груп» за липень 2013 р., яка оформлена актом від 05.09.2014 №129/08-30-22-11/31888210, відповідачем прийняті податкові повідомлення-рішення від 25.09.2014 р. № та № . За результатами розгляду скарги позивача скасовано податкове повідомлення-рішення № в частині зайво визначеного грошового зобов'язання по податку на прибуток у сумі 70043,00 грн. і 35021,60 грн. штрафних (фінансових) санкцій, у зв'язку з чим 17.12.2014 р. відповідачем прийняте податкове повідомлення-рішення № . Позивач вважає висновки акту перевірки необґрунтованими, тому податкові повідомлення-рішення просить скасувати, зазначає про підтвердження фактичного здійснення господарських операцій з ТОВ «Гефест Груп».

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 16.06.2015 р. позов задоволено.

Відповідачем подана апеляційна скарга, в якій він просить скасувати постанову суду першої інстанції, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову через порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Вказує, що судом першої інстанції безпідставно не враховано встановлення органом державної податкової служби відсутності підтвердження фактичного здійснення господарської операції позивача з ТОВ «Гефест Груп» через відсутність контрагента позивача за місцем реєстрації, а також не підтвердження постачання товару цьому підприємства контрагентами. На думку апелянта, ТОВ «Гефест Груп» здійснювало діяльність, спрямовану на здійснення операцій, пов'язаних з наданням податкової вигоди третім особам. У зв'язку з цим апелянт зазначає про завищення податкового кредиту, сформованого за результатами господарської операції з цим підприємством, а також завищення показника по рядку 05.1 Декларації «Собівартість придбаних (виготовлених) та реалізованих товарів (робіт, послуг)» за суму 33514 грн. за 2013 р. через включення суми амортизаційних відрахувань від вартості проекту крана.

В судовому засіданні представник відповідача апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Представники позивача в судовому засіданні просили в задоволенні апеляційної скарги відмовити.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши доводи апеляційної скарги матеріалами справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Завод підйомно-транспортних машин» зареєстровано виконавчим комітетом Запорізької міської ради 27.02.2002 р., , є платником податку на додану вартість відповідно до свідоцтва про реєстрацію платника податку на додану вартість № 12012740, перебуває на податковому обліку в ДПІ у Шевченківському районі м. Запоріжжя.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що ДПІ у Шевченківському районі м. Запоріжжя проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ТОВ «Завод підйомно-транспортних машин» з питань дотримання вимог податкового законодавства з податку на прибуток та податку на додану вартість при здійсненні фінансово-господарських операцій з ТОВ «Гефест Груп» за липень 2013 р., за наслідками якої складено акт № 129/08-30-22/31888210, за висновками якого встановлено порушення позивачем п. 138.4, 138.6 ст. 138 Податкового кодексу України у зв'язку з включенням позивачем до складу витрат операції по придбанню у постачальників, що призвело до заниження податку на прибуток за 2013 р. на 76411 грн.; пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14, п. 201.10 ст. 201, п. 200.1, 200.2 ст. 200, п. 198.1, 198.3, 198.4, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку на додану вартість у липні 2013 р. на суму 80433 грн.

На підставі цього акту перевірки відповідачем прийняті податкові повідомлення-рішення від 25.09.2014 р. № про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на прибуток в загальному розмірі 114616,50 грн., в тому числі за основним платежем - 76411 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 38205,5 грн., № про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість в загальному розмірі 120649,50 грн., в тому числі за основним платежем - 80433 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 40216,5 грн.

За наслідками адміністративного оскарження вказаних податкових повідомлень-рішень рішенням про результати розгляду первинної скарги від 11.12.2014 р. Головного управління Міндоходів у Запорізькій області залишено без змін податкове повідомлення-рішення № та скасовано податкове повідомлення-рішення № в частині зайво визначеного грошового зобов'язання з податку на прибуток у сумі 70043,00 грн. і 35021,60 грн. штрафних (фінансових) санкцій, а в іншій частині податкове повідомлення-рішення залишено без змін, а скаргу без задоволення.

У зв'язку з частковим задоволенням скарги позивача відповідачем 17.12.2014 р. прийнято податкове повідомлення-рішення № про збільшення позивачу суми грошового зобов'язання з податку на прибуток в загальному розмірі 9552,00 грн., в тому числі за основним платежем - 6368 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 3184 грн.

Також в ході судового розгляду справи встановлено, що 15.07.2013 р. між ТОВ «Гефест Груп» як постачальником та ТОВ «ЗПТМ» як замовником укладено договір поставки № 369, за умовами якого постачальник передає проект крана козлового г/п 20т, загальна вартість договору - 482960 грн., в тому числі податок на додану вартість - 80433,33 грн., умови поставки - СРТ (склад замовника).

Виконання умов договору та фактичне здійснення господарської операції з поставки проекту крана козлового підтверджено наявними в матеріалах справи первинними документами: видатковою накладною № 13 від 30.07.2013 р., рахунком-фактурою № 613 від 30.07.2013 р., податковою накладною № 131 від 30.07.2013 р. на суму 482600 грн., в тому числі податок на додану вартість - 80433 грн.

Позивачем здійснена оплата за придбаний проект крану козлового, що підтверджено наявними в матеріалах справи розрахунковими документами.

За наслідками здійснення господарської операції позивачем за 2013 рік задекларовано податку на прибуток у розмірі 937,00 грн. по операціях з ТОВ «Гефест Груп». Позивачем сформовано податковий кредит за спірною господарською операцією в розмірі 80433,00 грн. за липень 2013 р.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з доведеності фактичного здійснення спірних господарських операцій, відповідно, з правомірності формування витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування податком на прибуток, та податкового кредиту.

Колегія суддів вважає такий висновок суду першої інстанції обґрунтованим, з огляду на наступне.

З акту перевірки, за наслідками якої прийняті спірні податкові повідомлення-рішення, вбачається, що висновки про порушення позивачем податкового законодавства зроблені через те, що податковий орган вважав, що правочини між ТОВ «ЗПТМ» та ТОВ «Гефест Груп» не носить реального характеру, а документи, на підставі яких сформовані витрати та податковий кредит, не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що придбаний проект крану козлового оприбутковано в бухгалтерському обліку позивача по рахунку 1531, що підтверджено наявними в матеріалах справи оборотно-сальдовими відомостями.

Використання проекту крану козлового в оподатковуваних операціях в межах господарської діяльності підтверджено наступним. На підставі наказу директора ТОВ «ЗПТМ» від 14.12.2008 р. № 59б придбану документацію введено в експлуатацію. Виконання введення в експлуатацію проектної документації підтверджено актом приймання-передачі основних засобів № ЗП-0000001 від 31.07.2013 р., що відображено в бухгалтерському обліку по рахунку 111. На основні засоби нараховувався щомісячний знос, який відображався в бухгалтерському обліку на рахунку 132.

В подальшому за вказаним проектом на виконання договору поставки № 190, укладеному ТОВ «ЗПТМ» з ПАТ «ДТЕК Шахта Комсомолець Донбасу» 16.07.2013 р., позивачем виготовлено та поставлено ПАТ «ДТЕК Шахта Комсомолець Донбасу» кран козловий, що підтверджується специфікацією до договору, а також відомостями про отримання позивачем оплати за поставку крану козлового.

З обставин справи вбачається, що основними видами діяльності позивача є виробництво підіймального та вантажно-розвантажувального устаткування, ремонт і технічне обслуговування машин і устаткування промислового призначення, тому розробка проекту крана козлового, подальше виготовлення такого крану, його поставка ПАТ «ДТЕК Шахта Комсомолець Донбасу» безпосередньо пов'язані з господарською діяльністю позивача.

Документи, складені за результатами здійснення спірних господарських операцій, містять усі необхідні реквізити, визначені ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», а тому є первинними документами бухгалтерського та податкового обліку у розумінні зазначеного Закону.

У відповідності до п. 138.1 ст. 138 Податкового кодексу України витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із:

витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6-138.9, підпунктами 138.10.2-138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті:

інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу;

крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

Витрати операційної діяльності згідно з пп. 138.1.1 включають:

собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об'єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2-140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку; 138.2. Витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Згідно з п. 138.2 ст. 138 цього кодексу витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Підпунктом 139.1.1 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України встановлено, що не включаються до складу витрат витрати, не пов'язані з провадженням господарської діяльності.

Оскільки формування позивачем витрат, які враховуються при визначенні об'єкта оподаткування податковим на прибуток, по господарським операціям з ТОВ «Гефест Груп» підтверджено відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, ці витрати здійснені для подальшого використання у власній господарській діяльності, наявні у позивача документи є первинними документами у розумінні Закону України «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні», тому суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про відсутність порушень з боку позивача при формуванні витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування податком на прибуток, відтак, є неправомірним збільшення позивачу суми грошового зобов'язання з податку на прибуток.

Правомірність формування витрат, які враховуються при визначенні об'єкта оподаткування, обумовлює правомірність формування податкового кредиту позивачем по господарським операціям з тим самим контрагентом.

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у звязку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Згідно з п. 198.2 ст. 198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Пунктом 198.3 цієї ж статті визначено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно з п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у звязку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).

Податкова накладна, видана позивачу, відображена у реєстрі отриманих та виданих податкових накладних позивача.

Отримавши податкову накладну, покупець набув право на включення суми податку, вказаній в цій накладній, до складу податкового кредиту.

В даному випадку суми сплаченого податку у зв'язку з придбанням робіт підтверджені податковою накладною, а тому такі суми підлягають включенню до складу податкового кредиту.

Оскільки в ході розгляді справи встановлено, що господарські операції з придбання позивачем робіт (послуг) у контрагента вчинені реально, з метою використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності, позивач безперечно має право на податковий кредит.

Матеріалами справи підтверджено фактичне отримання робіт та оплату позивачем як отримувачем робіт (послуг) сум податку на додану вартість в ціні робіт постачальнику, суми податку на додану вартість включені до складу податкового кредиту правомірно.

Доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає необґрунтованими.

В обґрунтування висновку про порушення позивачем податкового законодавства відповідач посилається на акт ДПІ у Печерському районі м. Києва ДПС від 13.12.2013 р. № 2927/26-55-22-01/38546040 про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Гефест Груп» щодо підтвердження господарських відносин з платниками податків за період з 01.03.2013 р. по 31.08.2013 р., відповідно до якого не підтверджено постачання послуг від ТОВ «Центр ділового спілкування» ТОВ «Градієнт Тек», ТОВ «Капром-Тех», ТОВ «Ліана-Трейд», ТОВ «ДанКомпані» на адресу ТОВ «Гнфнст Груп». У зв'язку із відсутністю документального підтвердження господарських операцій між ТОВ «Гефест Груп» та його постачальниками та покупцями за березень-серпень 2013 р., товари (роботи, послуги), що придбані ТОВ «Гефест Груп» у вказаних підприємств, апелянт вказує, що у 2013 р. товари (послуги) не могли бути поставлені на його адресу, а тому дані правочини з придбання, не спричинили реального настання правових наслідків. Вищенаведене свідчить про те, що правочини між ТОВ «Гефест Груп» за період з 01.03.2013 р. по 31.08.2013 р. по контрагентам-постачальникамта контрагентами-покупцями робіт (послуг), яким є позивач, не спрямовані на реальне настання правових наслідків.

Разом з тим, такі твердження в порушення приписів ч. 2 ст. 71 КАС України не підтверджено належними доказами.

Колегія суддів зазначає, що ТОВ «Гефест Груп» в перевіряємий період мало статус платника податку на додану вартість, відомостей про відсутність за місцезнаходженням, про ліквідацію підприємства до ЄДР не вносилось, а відтак, ТОВ «Гефест Груп» мало право видавати позивачу податкову накладну на підтвердження факту отримання останнім товару, що надавався цим підприємством.

Колегія суддів зауважує, що невиконання контрагентом своїх зобов'язань по сплаті податку до бюджету тягне відповідальність та негативні наслідки саме для цієї особи. Зазначена обставина не є підставою для позбавлення платника податку права на формування податкового кредиту з податку на додану вартість у разі, якщо останній виконав усі передбачені законом умови щодо отримання такого відшкодування і має всі документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту.

Колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апелянта стосовно непідтвердження належними первинними документами у розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» господарської операції, оскільки такі доводи базуються виключно на доводах про неможливість підтвердження зустрічною звіркою контрагента господарських операцій.

Сукупність досліджених судом апеляційної інстанції доказів дає підстави для висновку, що обставини одержання позивачем економічного ефекту за наслідками придбання товарів не спростовано актом перевірки та підтверджується доказами, які містяться в матеріалах справи.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, постанова прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови не вбачається.

Керуючись ст. ст. 8, 9, 10, 11, 159, 160, 195, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 16.06.2015 р. в справі № 808/1075/15 залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 16.06.2015 р. в справі № 808/1075/15 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод підйомно-транспортних машин» до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання ухвали в повному обсязі.

Повний текст ухвали складений 01.09.2015 р.

Головуючий: В.А. Шальєва

Суддя: Н.А. Олефіренко

Суддя: С.В. Білак