Справа № 822/1459/15
Суддя: Мельник-Томенко Ж. М.
Дата ухвалення: 2015-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 822/1459/15

Головуючий у 1-й інстанції: Ковальчук А.М.

Суддя-доповідач: Мельник-Томенко Ж. М.

27 серпня 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Мельник-Томенко Ж. М.

суддів: Ватаманюка Р.В. Сторчака В. Ю.

за участю:

секретаря судового засідання: Коваль К.В.,

представник відповідача - ОСОБА_2, представник на підставі довіреності

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 28 травня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Відділу Держземагентства у Летичівському районі Хмельницької області про визнання незаконним, скасування наказу та стягнення моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2015 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до відділу Держземагентства у Летичівському районі Хмельницької області про визнання незаконним та скасування наказу, стягнення моральної шкоди.

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 28.05.2015 року відмовлено а задоволенні позову.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням позивач подав апеляційну скарги, в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову про задоволення позову. В обґрунтування скарги позивач вказав, що судом першої інстанції неповно досліджено всі обставини справи, а також не дано оцінку ряду доказів, які спростовують порушення позивачем трудової дисципліни.

В судовому засіданні представник відповідача вказав, що не заперечує щодо задоволення позовних вимог в частині визнання незаконним та скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача, однак заперечує проти задоволення позовної вимоги про стягнення моральної шкоди в розмірі 3000 гривень.

Позивач в судове засідання не з'явився про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений завчасно та належним чином.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга позивача підлягає частковому задоволенню, а постанова суду першої інстанції скасуванню, з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_3 з 20 листопада 2000 року прийнята у Летичівський районний відділ земельних ресурсів на посаду спеціаліста районного відділу земельних ресурсів.

11 лютого 2013 року переведена на посаду головного спеціаліста сектору землеустрою охорони та ринку земель відділу Держземагенства у Летичівському районі Хмельницької області.

21 листопада 2014 року з працівниками Відділу Держземагентства у Летичівському районі проведено нараду та зафіксовано протоколом №18 в якому зазначено, що з метою і вимогами пожежної безпеки потрібно в кінці робочого дня здавати ключі від кожного кабінету. З протоколом наради ОСОБА_3 ознайомлено, що підтверджується підписом.

05 лютого 2015 року з працівниками Відділу Держземагентства у Летичівському районі проведено нараду та зафіксовано протоколом №3 в якому зазначено, що усім працівникам Відділу по закінченню робочого дня здавати ключі від кабінетів охоронцю РДА під розпис. З протоколом наради позивача ознайомлено, що підтверджується підписом.

10 лютого 2015 року з працівниками Відділу Держземагентства у Летичівському районі проведено нараду та зафіксовано протоколом №4 в якому зазначено, що усім працівникам Відділу по закінченню робочого дня здавати ключі від кабінетів охоронцю РДА під розпис. З протоколом наради позивача не ознайомлено, оскільки останній відмовився від підпису.

Наказом №1 від 11 лютого 2015 року позивачу надано щорічну додаткову відпустку, тривалістю 1 календарний день - 14.02.2015 року.

14 лютого 2015 року в приміщенні Відділу Держземагентства у Летичівському районі о 13:30 год. складено акт про те, що в зв'язку з відсутністю ключа від вхідних дверей кабінету №101 неможливо потрапити в службове приміщення Відділу в якому зберігається архів установи.

16 лютого 2015 року в приміщенні кабінету начальника Відділу складено акт про те, що головним спеціалістом сектору землеустрою, охорони та ринку земель Відділу ОСОБА_3 відмовлено в наданні пояснень на письмове доручення начальника Відділу від 16.02.2015 року №1 щодо відсутності доступу до службового кабінету 14.02.2015 року.

Наказом №5/0/13-15 від 20 лютого 2015 року начальника відділу Держземагенства у Летичівському районі позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності за порушення трудової дисципліни. В наказі зазначено, що 14.02.2015 року до Відділу надійшов лист Головного управління Держземагенства у Хмельницькій області за №23-22-0.8-3923/2-15 від 14.02.2015 року на виконання листа прокуратури Хмельницької області №07/2-192-вих.15 від 12.02.2015 року з вимогою надати інформацію та відскановані копії документів до Головного управління у термін до 16:00 год. 14.02.2015 року. Виконання даного листа доручено завідувачу сектору землеустрою, охорони та ринку земель, який службовою запискою від 14.02.2015 року повідомив, що для опрацювання даного запиту потрібно більше часу та доступ до архівних документів. 14.02.2015 року доступ до архіву Відділу, який знаходиться у кабінеті №101 відсутній. Головний спеціаліст сектору землеустрою, охорони та ринку земель ОСОБА_3 14.02.2015 року перебувала у відпустці та ключ від службового приміщення кабінету №101 охоронцю РДА не залишала, чим порушила п.4.1.4 Правил пожежної безпеки в Україні та доручення начальника Відділу, озвучене на апаратній нараді від 05.02.2015 року та 10.02.2015 року. Вказане порушення трудової дисципліни, допущене головним спеціалістом сектору землеустрою, охорони та ринку земель ОСОБА_3, призвело до зриву своєчасного виконання листа Головного управління Держземагенства у Хмельницькій області за №23-22-0.8-3923/2-15 від 14.02.2015 року. Відповідь на даний лист підготовлено та направлено електронною поштою до Головного управління лише 16.02.2015 року.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції зазначив, що оскаржуваний наказ є правомірним, оскільки позивач порушив трудову дисципліну під час трудової діяльності. Також суд відмовив у задоволенні позовної вимоги про стягнення моральної шкоди, оскільки позивач не надав доказів завдання такої шкоди та причинно-наслідкового зв'язку між діями відповідача і такою шкодою.

Суд апеляційної інстанції частково погоджується з рішенням суду першої інстанції враховуючи наступні обставини.

Відповідно до вимог ст. 139 КЗпП України, працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватися трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Відповідно до ст. 142 КЗпП України трудовий розпорядок на підприємствах, в установах, організаціях визначається правилами внутрішнього трудового розпорядку, які затверджуються трудовими колективами за поданням власника або уповноваженого ним органу і виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) на основі типових правил.

Згідно зі ст. 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення.

Отже, підставою для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності є порушення останнім трудової дисципліни. При цьому, законодавство вимагає, аби факт такого порушення належним чином був зафіксований та дотриманий порядок застосування дисциплінарних стягнень.

Виходячи з правової природи інституту дисциплінарної відповідальності, при притягненні працівника до даного виду відповідальності, адміністрація повинна навести конкретні факти (час, місце, спосіб і т.д.) допущеного ним невиконання або неналежного виконання покладених на нього трудових обов'язків і посиланням на конкретні пункти нормативно правових документів.

В силу ст. 149 КЗпП до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення.

За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення.

При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Відповідно до чинного законодавства - дисциплінарна відповідальність державного службовця полягає в накладенні передбачених законом дисциплінарних стягнень за порушення ним службової дисципліни. Порушенням службової дисципліни вважається протиправне, неналежне виконання працівником трудових обов'язків. Підставою дисциплінарної відповідальності є дисциплінарний проступок, до складу якого традиційно включається суб'єкт, суб'єктивна сторона, об'єкт і об'єктивна сторона.

Суб'єктом дисциплінарного проступку є особа, яка перебуває у трудових правовідносинах з відповідачем.

Суб'єктивну сторону дисциплінарного проступку характеризує вина ( яка в даному спорі має визначальне значення), і виступає в двох формах: умислу чи необережності.

В усіх випадках наявності вини спільним і обов'язковим її елементом є усвідомлення особою протиправності свого діяння, якщо ж немає усвідомлення - немає і вини.

Об'єктивна сторона дисциплінарного проступку складається з протиправної поведінки суб'єкта, шкідливих наслідків та причинного зв'язку між ними і поведінкою правопорушника. Протиправність поведінки полягає в порушенні трудових обов'язків, закріплених нормами трудового права: КЗпП, правилами внутрішнього трудового розпорядку, статутами, положеннями, посадовими інструкціями, а також у порушенні або невиконанні наказів і розпоряджень власника, уповноваженої ним адміністрації.

Загальним об'єктом дисциплінарного проступку є дисципліна праці.

Дисциплінарне стягнення - це передбачена законом міра примусу, що застосовується певним органом до працівника, який порушив трудову дисципліну.

При притягненні до дисциплінарної відповідальності слід обов'язково встановлювати чи був насправді факт порушення трудової дисципліни, в якій формі вини проявилось порушення трудової дисципліни, причини, що спонукали працівника вчинити дисциплінарний проступок, обставини, за яких його вчинено.

Так, позивач є державним службовцем та повинна діяти лише в рамках чинного законодавства та у межах наданих повноважень, якими наділена відповідно до вимог правових норм та посадової інструкції, та не має права виходити за їх межі.

Так, з аналізу регламенту відділу Держземагентства у Летичівському районі Хмельницької області, положення про сектор землеустрою, охорони та ринку земель та посадової інструкції головного спеціаліста сектору землеустрою та ринку земель Відділу Держземагентства у Летичівському районі Хмельницької області, судом не встановлено чіткої схеми порядку проведення взаємозаміни посадових осіб у секторі.

Проте, крім обов'язків головного спеціаліста сектору землеустрою та ринку земель покладено обов'язки ведення архіву Відділу, тому у наказі про надання відпустки ОСОБА_3 №1 від 11.02.2015 року мало бути зазначено про покладення посадових обов'язків позивача на іншу особу, у тому числі і ведення архівної справи на час її відсутності. Однак керівником, а саме начальником Відділу, не було у наказі визначено особу, якій позивач повинна була б передати повноваження, зокрема і ключі від кабінету.

Крім того, статтею 20 Закону України «По державну службу» передбачено, що за рішенням керівника органу державні службовці можуть бути відкликані із щорічної або додаткової відпустки. Частина невикористаної відпустки, яка залишилася, надається державному службовцю у будь-який інший час відповідного року чи приєднується до відпустки у наступному році.

Тобто, у разі виникнення потреби керівник структурного підрозділу, у даному випадку начальник Відділу, повинен був вжити заходи щодо відкликання ОСОБА_3 із щорічної відпустки у зв'язку із службовою необхідністю, для забезпечення доступу до службового приміщення.

При цьому, апеляційний суд враховує, що відповідно до службової записки завідувача сектору землеустрою охорони та ринку земель ОСОБА_4 від 14.02.2015 повідомлялось начальника відділу про те, що строки надання відповіді на запит від 14.02.2015 року перенесені з 14.02.2015 року до 16:00 год. - до 11:00 год. 16.02.2015 року на прохання ОСОБА_4, у зв'язку із тим, що на опрацювання даного запиту потрібно більше часу і доступ до архівних документів. А тому у даному випадку відсутність позивача на роботі не спричинила негативних наслідків для Відділу, адже відсутність доступу до архіву Відділу не була єдиною причиною невчасного надання відповіді на запит.

Крім того, запит стосувався надання інформації щодо оформлення правовстановлюючих документів на земельну ділянку площею 5 га для обслуговування цілісного майнового комплексу ВАТ «Летичівсе АТП 16842». Вказана інформація ведеться в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування. Дана книга постійно знаходиться у начальника Відділу Держземагентства району, а не в архіві.

Крім того, суду не зрозуміло обґрунтування застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді догани. Відтак, відповідно до наказу №5/0/13-15 від 20.02.2015 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_3.», позивачу ставиться в провину те, що вона не забезпечила своєчасний доступ до архівних документів Відділу, що призвело до зриву своєчасного виконання листа Головного управління Держземагентства у Хмельницькій області, чим порушила п. 4.1.4 Правил пожежної безпеки в Україні. У даному випадку не зрозумілим є, чому неспроможність своєчасного доступу до службового приміщення, з метою виконання певного службового завдання (чому є розумне пояснення), була розцінена керівництвом установи як недотримання працівником правил трудової дисципліни, а саме порушення останнім Правил пожежної безпеки України.

Таким чином з аналізу вищевикладених обставин вбачається, що притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності є незаконним, оскільки під час накладення дисциплінарного стягнення керівником підприємства не було встановлено факт порушення трудової дисципліни, в якій формі вини проявилось порушення трудової дисципліни.

Крім того, керівник - це працівник, який наділений необхідними повноваженнями для прийняття рішень і несе всю повноту відповідальності за результати роботи очолюваного ним колективу. Керівники організують підготовку управлінських рішень, приймають управлінські рішення і контролюють їхнє виконання. Праця керівника є самою складною і відповідальною у системі управління підприємством.

Тобто у даному випадку вбачається неефективна організація та координування начальником Відділу роботи у ввіреному йому трудовому колективі, а тому у даному випадку оголошення дисциплінарного стягнення у вигляді догани працівникові ОСОБА_3 є необґрунтованим, оскільки у даному випадку відсутні такі складові правопорушення як суб'єктивна сторона, об'єктивна сторона та сам об'єкт правопорушення.

Поряд із тим, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача моральної шкоди у розмірі 3 000 гривень, оскільки при з'ясуванні фактів, з якими закон пов'язує відшкодування моральної шкоди, слід виходити з вимог ст. ст. 1167, 1187 ЦК України, які визначають підстави покладання обов'язку по відшкодуванню такої шкоди та обставини, які мають враховуватися при визначенні розміру відшкодування.

Відповідно до постанови Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб, відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Частиною 2 статті 23 ЦК України передбачено, що моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Крім цього розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації.

Відтак, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Однак, позивачем належним чином не обґрунтовано спричинення їй моральної шкоди діями відповідача, понесених нею душевних страждань, душевного або фізичного болю, приниженні честі та гідності, а також ділової репутації, пов'язаних з неправомірними діями або бездіяльністю відповідача, у зв'язку із чим у задоволенні позовних вимог про стягнення моральної шкоди у розмірі 3 000 грн. слід відмовити.

Так, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції неправомірно відмовлено в задоволенні позовної вимоги про визнання незаконним та скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_3, оскільки як такого порушення трудової дисципліни не відбулось, що також підтвердив представник відповідача у судовому засіданні, проте судом першої інстанції правомірно відмовлено у задоволенні позовної вимоги про стягнення моральної шкоди, у зв'язку із не наданням належних доказів, які підтверджують заподіяння позивачу моральної шкоди, не надані розрахунків розміру завданої моральної шкоди.

В силу пункту 3 частини 1 статті 198 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи.

Враховуючи встановлене порушення судом першої інстанції норм матеріального права, колегія суддів встановила підстави для скасування оскаржуваної постанови суду першої інстанції та прийняття нової постанови про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 28 травня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Відділу Держземагентства у Летичівському районі Хмельницької області про визнання незаконним, скасування наказу та стягнення моральної шкоди скасувати, прийняти нову постанову.

Позов задовольнити частково.

1. Визнати незаконним та скасувати наказ начальника відділу Держземагентства у Летичівському районі Хмельницької області №5/0/13-15 від 20.02.2015 року "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_3.".

2. В іншій частині позову відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 03 вересня 2015 року.

Головуючий Мельник-Томенко Ж. М.

Судді Ватаманюк Р.В.

Сторчак В. Ю.