Справа № 2а-3538/09
Суддя: Онишкевич Т.В.
Дата ухвалення: 2012-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2012 р. Справа № 6958/10

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Онишкевича Т.В.,

суддів Попка Я.С., Хобор Р.Б.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу управління праці та соціального захисту населення ОСОБА_1 міської ради на постанову Хмельницького міськрайонного суду від 18 листопада 2009 року у справі за позовом ОСОБА_2 до управління праці та соціального захисту населення ОСОБА_1 міської ради про стягнення недоплаченої допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку,

ВСТАНОВИВ :

20 серпня 2009 року ОСОБА_2 звернулася до суду з адміністративним позовом, у якому просила визнати протиправними дії управління праці та соціального захисту населення ОСОБА_1 міської ради (далі УПСЗН ОСОБА_1) щодо виплати їй у неналежному розмірі допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та стягнути з відповідача на її користь недоотриману у звязку з цим допомогу у розмірі 6345,35 грн. за період з березня 2008 року по червень 2009 року, крім того просила зобовязати відповідача виплатити вказану допомогу за період з липня по серпень 2009 року та починаючи з вересня 2009 року до досягнення дитини трирічного віку.

Постановою Хмельницького міськрайонного суду від 18 листопада 2009 року вказаний позов задоволено частково, визнано неправомірними дії УПСЗН ОСОБА_1 щодо виплати позивачці допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку в розмірі меншому ніж прожитковий мінімум та вирішено зобовязати відповідача провести позивачці перерахунок та виплату ОСОБА_2 щомісячної допомоги по догляду за сином ОСОБА_3 до досягнення ним трирічного віку відповідно до ст. 43 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням», обчислену з урахуванням встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі відповідач УПСЗН ОСОБА_1 просить зазначену постанову скасувати і ухвалити нову, якою повністю відмовити у задоволенні заявлених позивачкою вимог, покликаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права та невідповідність його висновків обставинам справи. Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що воно належним чином виконало свій обовязок перед ОСОБА_2 щодо виплати їй спірної щомісячної допомоги по догляду за дитиною у 2008-2009 рр. Просить врахувати, що виключно законом про Державний бюджет України визначаються видатки на загальносуспільні потреби, їх розмір та цільове спрямування і органи праці та соціального захисту населення не вправі їх змінювати. Крім того, позивачка є застрахованою у системі загальнообовязкового державного соціального страхування, а тому матеріальне забезпечення та надання їй соціальних послуг має здійснюватися Фондом соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, а не управлінням. Стверджує, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення було допущено істотне порушення норм бюджетного законодавства України.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання апеляційного суду не зявилися, а відтак на підставі п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до переконання, що подана апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких мотивів.

Частково задовольняючи вимоги позивачки ОСОБА_2, суд виходив з того, що вона, як застрахована у системі загальнообовязкового державного соціального страхування особа, яка здійснює догляд за дитиною, має право на одержання щомісячної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років. Рішеннями Конституційного Суду України від 09.07.2007 року № 6-рп/2007 та від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 визнано такими, що не відповідають Конституції України, окремі положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» та Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», якими було скасовано і зупинено (обмежено) право на отримання спірної виплати. Розмір отриманої позивачкою щомісячної допомоги по догляду за дитиною за період з березня 2008 року по червень 2009 року суперечить вимогам ст. 43 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» та ст. 15 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми» і мав обчислюватися у розмірі законодавчо встановленого розміру прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років. Обовязок щодо виплати позивачці повязаної із цим заборгованості слід покласти на органи праці та соціального захисту населення за місцем її проживання, тобто на відповідача УПСЗН ОСОБА_1

Такі висновки суду першої інстанції, на думку апеляційного суду, частково відповідають нормам матеріального і процесуального права та фактичним обставинам справи.

Встановлено, що позивачка є матірю, яка у спірний період здійснювала догляд за дитиною до досягнення нею трирічного віку і була застрахованою у системі загальнообовязкового державного соціального страхування.

Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року за № 10-рп/2008 визнано неконституційним, зокрема, п. 25 підпункт 12 розділу II Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», яким у Законі України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» було виключено статтю 43, що закріплювала право застрахованої особи на отримання допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі, не меншому розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Разом із тим, п. 23 розділу II цього ж Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», яким було внесено зміни до Закону України «Про допомогу сімям з дітьми», на предмет конституційності не розглядався, у встановленому порядку неконституційним не визнався та своєї чинності у 2008 році не втрачав.

Так, згідно із ст. 13 Закону України «Про допомогу сімям з дітьми» у редакції 2008 року право на допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за цим Законом має особа (один з батьків дитини, усиновитель, опікун, баба, дід або інший родич), яка фактично здійснює догляд за дитиною (а не тільки не застрахована в системі загальнообовязкового державного соціального страхування особа, як передбачалося цією нормою Закону у попередній редакції).

З огляду на викладене апеляційний суд приходить до переконання, що у спірний період право позивачки ОСОБА_2 на отримання допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а також розмір цієї допомоги врегульовувалися насамперед положеннями Закону України «Про допомогу сімям з дітьми», як спеціального закону, що був чинним у цей період.

Відповідно до ч.1 ст. 15 Закону України «Про допомогу сімям з дітьми» (в редакції 2008 року) допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі, що дорівнює різниці між прожитковим мінімумом, встановленим для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сімї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 130 гривень.

Як слідує з матеріалів справи, відповідач УПСЗН ОСОБА_1 належним чином та відповідно до вимог Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», Закону України «Про Державний бюджет України на 2009 рік» і Закону України «Про допомогу сімям з дітьми» виконав свій обовязок перед позивачкою ОСОБА_2 з виплати їй такої допомоги у спірний період.

Згідно із положеннями ч.2 ст. 6 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

З врахуванням наведеного апеляційний суд вважає, що УПСЗН ОСОБА_1, здійснивши позивачці виплату щомісячної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у 2008-2009 рр. в розмірі, встановленому вищевказаними Законами, станом на час проведення такої виплати діяло на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинними Законами України, тобто правомірно, а тому підстав для задоволення її позовних вимог у частині зобовязання відповідача нарахувати та виплатити їй спірну недоплату за період з березня 2008 року по червень 2009 року немає.

Таким чином, оскільки при вирішенні даного публічно-правового спору у частині задоволення вимог позивачки судом першої інстанції було допущено порушення норм матеріального права, а мотиви, з яких виходив суд під час ухвалення свого рішення, не відповідають фактичним обставинам справи, оскаржувана постанова у цій частині підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні відповідних позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 202, 205, 207, 254 КАС України апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу управління праці та соціального захисту населення ОСОБА_1 міської ради задовольнити частково.

Постанову Хмельницького міськрайонного суду від 18 листопада 2009 року у справі № 2а-3538/09 у частині задоволення вимог скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до управління праці та соціального захисту населення ОСОБА_1 міської ради про стягнення недоплаченої допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

У іншій частині постанову Хмельницького міськрайонного суду від 18 листопада 2009 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили через пять днів після направлення її копії особам, що беруть участь у справі, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Т.В.Онишкевич

Судді Я.С.Попко

ОСОБА_4