Справа № 2а-22864/10/0570
Суддя: Гайдар Андрій Володимирович
Дата ухвалення: 2010-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Ушенко С.В.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2010 року справа №2а-22864/10/0570

приміщення суду за адресою: 83017, м. Донецьк, бул. Шевченка, 26

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного суду в складі

головуючого судді Гайдара А.В.

суддів Сіваченка І.В.

ОСОБА_2

у порядку письмового провадження розглянула апеляційні скарги Територіального управління Державної судової адміністрації у Донецькій області та ОСОБА_3 фінансів України на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 09 листопада 2010 р. у справі № 2а-22864/10/0570 (головуючий І інстанції Ушенко С.В.) за позовом ОСОБА_4 до Державної судової адміністрації України, Територіального управління Державної судової адміністрації у Донецькій області, ОСОБА_3 фінансів України, про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання нарахувати та виплатити недоплачену частину заробітної плати ,-

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Державної судової адміністрації України, Територіального управління Державної судової адміністрації у Донецькій області, ОСОБА_3 фінансів України, про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання нарахувати та виплатити недоплачену частину заробітної плати.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 09 листопада 2010 р. у справі № 2а-22864/10/0570 позовні вимоги задоволені повністю.

Визнано протиправною бездіяльність ОСОБА_3 фінансів України, Державної судової адміністрації України, Територіального управління Державної судової адміністрації в Донецькій області в частині не проведення перерахунку та виплати ОСОБА_4 надбавки за вислугу років з 22 травня 2008 року від загальної суми щомісячного заробітку з урахуванням доплати за кваліфікаційний клас, а також в частині не проведення перерахунку та виплати з 19 серпня 2009 року заробітної плати з урахуванням посадового окладу в розмірі 7,5 мінімальних заробітних плат, встановлених на законодавчому рівні на день розгляду справи в суді.

Зобовязано Територіальне управління Державної судової адміністрації в Донецькій області провести перерахунок та виплатити ОСОБА_4 з 22 травня 2008 року надбавку за вислугу років у розмірі 30 відсотків від загальної суми щомісячного заробітку з урахуванням доплати за кваліфікаційний клас, а з 19 серпня 2009 року заробітну плату з розрахунку посадового окладу у розмірі 7,5 мінімальних заробітних плат, встановлених на законодавчому рівні на день розгляду справи в суді, з урахуванням раніше проведених виплат та з одночасним утриманням обовязкових податків та зборів.

Зобовязано ОСОБА_3 фінансів України, Державну судову адміністрацію України профінансувати та виділити Територіальному управлінню Державної судової адміністрації в Донецькій області кошти для проведення перерахунку заробітної плати ОСОБА_4 шляхом нарахування з 22 травня 2008 року надбавки за вислугу років у розмірі 30% від загальної суми щомісячного заробітку з урахуванням доплати за кваліфікаційний клас з 19 серпня 2009 року заробітну плату з розрахунку посадового окладу у розмірі 7,5 мінімальних заробітних плат, встановлених на законодавчому рівні на день розгляду справи в суді.

Не погодившись з таким рішенням ОСОБА_3 фінансів України подало апеляційну скаргу, в якій зазначило, що постанова першої інстанції винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права, у звязку з чим підлягає скасуванню та постановити нове рішення, яким відмовити у задоволені позовних вимог.

В обґрунтуванні апеляційної скарги зазначено, що при винесені рішення судом не були враховані положення бюджетного законодавства України, зокрема те, що виключно законом про Державний бюджет України визначаються будь які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків(частина друга статті 95 Конституції України, пункт 8 частини першої статті 7, частина перша, друга статті 23 Бюджетного Кодексу України). Судом не враховано, що законом про Державний бюджет України щорічно затверджуються бюджетні призначення головним розпорядникам коштів.

Також не погодившись з таким рішенням Територіальне управління Державної судової адміністрації у Донецькій області подало апеляційну скаргу, в якій зазначило, що постанова суду першої інстанції є незаконною внаслідок порушення норм процесуального та матеріального права, що привезло до неправильного вирішення певного питання, у звязку з чим просить скасувати постанову

В обґрунтуванні апеляційної скарги зазначено, що на сьогоднішній день основні засади матеріального забезпечення суддів визначено відповідно до статті 44 Закону України «Про статус суддів», що діє до 01.01.2011 року. також суди, як субєкти владних повноважень, на які законодавством покладено обовязок проінформувати головного розпорядника бюджетних коштів на утримання судової системи щодо здійснення перерахунку заробітної плати з нового розміру посадового окладу, не приймали заходів щодо коригування посадового окладу позивача та кошторисів суду з урахуванням визнання нечинним у судовому порядку пункту 4-1 постанови Кабінету міністрів України від 31.12.2005 року № 1310 «Про внесення змін до постанови Кабінету міністрів України від 03.09.2005 року № 865» та пункт 4-1 постанови Кабінету міністрів України від 03.09.2005 року № 865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів.»

Апеляційний розгляд справи здійснювався у порядку письмового провадження з врахуванням приписів частини 6 статті 128, пункту 2 частини 1 статті 197 КАС України з огляду на те, що жодна з осіб, яки беруть участь у справі не прибула у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомленні про дату, час і місце судового засідання. За правилами частини першої статті 195 КАС України перегляд судового рішення суду першої інстанції здійснюється в межах апеляційних скарг.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційних скарг, встановила наступне.

ОСОБА_4 працює на посаді судді Жданівського міського суду Донецької області з 27 березня 1998 року по теперішній час. Наказом начальника управління юстиції в Донецькій області від 06.04.1998р. № 91 ОСОБА_4 встановлено надбавку за вислугу років у розмірі 30 відсотків.

Заробітна плата позивача обчислювалася, виходячи з розміру мінімальної заробітної плати 332 грн., встановленої станом на 21 грудня 2005 року, без урахування підвищення мінімальної заробітної плати на підставі законів України про Державний бюджет України на 2007-2009 роки.

Відповідно до трудової книги позивач з 27 березня 1998 року по теперішній час працює на посаді судді Жданівського міського суду Донецької області.

Діяльність позивача як судді, є публічною службою в розумінні пункту 15 статті 3 КАС України, спір повязаний з проходженням публічної служби, вирішення якого правомірно здійснене за правилами наведеного кодексу, виходячи з компетенції адміністративних судів встановленої пунктом 2 частини 2 статті 17 КАС України.

Колегія суддів погоджує правові позиції суду першої інстанції стосовно того, що заробітна плата судді, як складова його матеріального та соціально-побутового забезпечення, є елементом статусу судді.

Суть даного спору полягає у правильності визначення посадового окладу позивача за період його роботи на посаді судді.

В основу визначення заявленої до стягнення суми судом першої інстанції покладені приписи частини другої статті 44 Закону України «Про статус суддів» № 2862-ХІІ від 15 грудня 1992 року, якими передбачено, що розміри посадових окладів суддів встановлюються у відсотковому відношенні до посадового окладу Голови Верховного Суду України і не можуть бути меншим від 50 відсотків його окладу. Посадовий оклад судді не може бути меншим від 80 відсотків посадового окладу голови суду, в якому працює суддя. Наведена редакція статті закріплена Законом України № 2534-3 від 21 червня 2001 року.

Законом України № 107 від 28 грудня 2007року (набрав чинності з січня 2008 року) частина 4 статті 44 Закону України «Про статус суддів» викладена в редакції згідно якої, розміри посадових окладів суддів встановлюються Кабінетом Міністрів України. Зазначена зміна визнана неконституційною згідно з Рішенням Конституційного Суду №10-рп/2008 від 22 травня 2008 року.

Зазначена норма частини 4 статті 44 Закону України «Про статус суддів» проіснувала з 1 січня по 22 травня 2008 року, за цей період підстави для донарахування заявленої до стягнення заробітної плати відсутні.

З дня набрання чинності Рішенням Конституційного Суду України, а саме з 22 травня 2008 року відновлена попередня норма закону, яка покладена в основу позовних вимог. Враховуючи зазначене, позивач має право на оплату праці виходячи з посадового окладу за принципом встановленого співвідношення до Голови Верховного Суду України та голови суду в якому працює суддя.

Саме виходячи з зазначеного принципу співвідношення постановою Кабінету Міністрів України від 3 вересня 2005 року № 865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» затверджена схема посадових окладів керівників та суддів місцевих загальних судів.

Враховуючи зазначене, позивач має право на оплату праці виходячи з посадового окладу за принципом встановленого співвідношення до Голови Верховного Суду України та голови суду в якому працює суддя. Окреслений позивачем термін з якого слід застосовувати дане співвідношення, а саме починаючи з 1 червня 2005 року узгоджується з приписами закону.

Колегія суддів дійшла висновку, що позивач має право отримати заробітну плату нараховану з урахуванням встановлених законом співвідношень за період з 1 червня 2005 року по 31 грудня 2007 року, і з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2009 року.

Звертаючись з позовом позивач визначив відповідачем саме Територіальне управління державної судової адміністрації в Донецькій області, визначивши його відповідальність щодо дій відповідача які полягають в не нарахуванні та невиплаті заробітної плати відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 865 від 3 вересня 2005 року, виходячи із посадового окладу визначеного на рівні 7,5 розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законодавством у відповідний місяць за період з 1 червня 2005 року по 31 грудня 2009 року.

Виходячи з меж апеляційних скарг ОСОБА_3 фінансів України та Територіального управління Державної судової адміністрації у Донецькій області, колегія судів зазначає наступне.

ОСОБА_3 фінансів України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України, є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади зокрема із забезпечення реалізації єдиної державної фінансової, бюджетної, податкової, митної політики, політики у сфері державного внутрішнього фінансового контролю. Діє на підставі Положення про ОСОБА_3 фінансів України затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2006 року № 1837, яким затверджені права, обовязки та функції міністерства.

Аналіз приписів зазначеного положення, а також норм Бюджетного кодексу України, зокрема його статей 7, 23, 35, 51, доводять що ОСОБА_3 фінансів України, як учасник бюджетного, процесу жодним чином не відповідає перед позивачем, на ньому не лежить відповідальність по нарахуванню, та виплаті заробітної плати позивачу.

Загальний бюджетний запит формує Державна судова адміністрація України і подає його до ОСОБА_3 фінансів України. ОСОБА_3 фінансів України проводить аналіз бюджетного запиту, поданого головним розпорядником бюджетних коштів, з точки зору його відповідності меті, пріоритетності, а також ефективності використання бюджетних коштів. На основі результатів аналізу міністр фінансів України приймає рішення про включення опрацьованого бюджетного запиту до пропозиції проекту Державного бюджету України.

ОСОБА_3 фінансів України полягає у доведенні до головних розпорядників, у тому числі Державної судової адміністрації України, лімітних довідок про бюджетні асигнування, у тижневий строк після опублікування Закону «Про Державний бюджет України». Лімітна довідка містить затверджені бюджетні призначення та їх помісячний розподіл. Відповідно до наданих лімітних довідок уточнюються показники витрат на рік. Після одержання лімітних довідок Державна судова адміністрація України у дводенний строк подає ОСОБА_3 фінансів України уточнені проекти зведених кошторисів і зведених планів асигнувань. ОСОБА_3 фінансів надсилає Державному казначейству для реєстрації, обліку та виконання затверджений розпис Державного бюджету.

Колегія суддів зазначає, що обраний позивачем та підтриманий судом першої інстанції спосіб відновлення порушеного права, стосовно визнання неправомірною бездіяльності ОСОБА_3 фінансів України щодо не прийняття заходів з повного фінансування заробітної плати позивача за певний період та зобовязання міністерства профінансувати певні витрати, не узгоджується з нормами частини 4 статті 105 КАС України. Обраний спосіб судового захисту не узгоджується з приписами Закону України «Про статус суддів» та бюджетним законодавством України. Обравши способом судового захисту зобовязання відповідача субєкта владних повноважень вчинити певні дії (пункт 2 частини 4 статті 105 КАС України), суд зобовязав ОСОБА_3 фінансів України профінансувати виплати безпосередньо позивачу, виходячи з розрахунку посадового окладу в розмірі 7,5 мінімальних заробітних плат станом на момент проведення виплат. Зазначеного способу відшкодування виплат норми бюджетного законодавства не передбачають.

Відносини між ОСОБА_3 фінансів України та Державною судовою адміністрацією України знаходяться в площині бюджетних правовідносин, і позивач не є безпосереднім учасником цих правовідносин.

Право на отримання певного грошового забезпечення та можливість цього отримання за певні періоди наведено у рішенні вище.

Стосовно джерела виплати суд зазначає наступне. Зобовязаною особою перед позивачем є держава, джерелом виплати коштів - Державний бюджет України. В Україні застосовується казначейська форма обслуговування Державного бюджету. Вона включає розрахункове-касове обслуговування розпорядників, контроль бюджетних повноважень розпорядників коштів, бухгалтерській облік і звітність про виконання Державного бюджету. Порядок виконання Державного бюджету за видатками та операціями з надання та повернення кредитів, наданих за рахунок коштів Державного бюджету, затверджений наказом Державного казначейства України від 25 травня 2004 року № 89.

В межах спірних відносин стягнення недоотриманих коштів можливо безпосередньо з Державного бюджету України шляхом встановлення факту недофінансування заявлених до отримання коштів.

Позивачем заявлена до стягнення недоплачена заробітна плата за період з 22 травня 2008 року по день розгляду справи у суді, у той час, коли з матеріалів справи вбачається, що зазначена заробітна плата недоплачена внаслідок того, що вона не нарахована. В свою чергу, не нарахування відбулось внаслідок проведення розрахунків бюджетного запиту суду без застосування норм частини 2 статті 44 Закону України «Про статус суддів».

В межах спірних відносин позивач та суд першої інстанції помилково змішали відносини публічної служби та бюджетні правовідносини, які відрізняються не тільки складом учасників але й їх характером.

Заробітну плату судді (грошове утримання), в тому числі позивачу, здійснює суд, як бюджетна установа, яка, у свою чергу, є розпорядником бюджетних коштів другого рівня. Недофінансування певної бюджетної установи веде до спору в межах бюджетних відносин.

Таким чином, підтримуючи наявність обєкту порушеного права, колегія суддів вважає, що стосовно апелянта неправильно обраний спосіб судового захисту, що є підставою для відмови у задоволенні апеляційної скарги.

Колегія суддів не приймає правову позицію позивача, засновану на аналізі норм бюджетного законодавства, з огляду на те, що позивач не є учасником бюджетного процесу.

Визнання протиправною бездіяльності територіального управління Державної судової адміністрації стосовно неподання до Державної судової адміністрації України змін до посадового окладу позивача із зазначенням певного розміру заробітної плати не узгоджується з нормами бюджетного законодавства, оскільки територіальне управління Державної судової адміністрації України зазначених змін стосовно кожного судді не проводить. За інформацією територіального управління Державної судової адміністрації України, наданої під час апеляційного провадження, розрахунок заробітної плати позивачу за період з грудня 2007 року по грудень 2009 року здійснювався з дотриманням розмірів, наведених додатком № 6 до Постанови Кабінету Міністрів України № 865 від 3 вересня 2005 року.

Колегія суддів зазначає, що наведене управління не надало доказів дотримання формування бюджетних запитів відповідно до частини 2 статті 44 Закону України «Про статус суддів», що спричинило формування загального бюджетного запиту с порушенням приписів зазначеного закону, окрім періоду с 1 січня по 22 травня 2008 року. Разом з тим, зазначене управління, як і Державна судова адміністрація України, зобовязані були виконувати постанову Кабінету Міністрів України, однак підпорядкована залежність цих органів жодним чином не повинна впливати на зменшення конституційних гарантій позивача як судді.

Колегія суддів, з огляду на положення принципу законності, встановлених статтею 9 КАС України, вважає, що саме норми зазначеного закону повинні застосовуватись у межах спірних правовідносин.

Невключення позивачем в позовних вимогах до складу відповідачів Державного казначейства України та неправильне обрання способу відновлення порушеного права, заявлення до Територіального управління державної судової адміністрації в Донецькій області про перерахунок заробітної плати, не заявлення позивачем вимог про стягнення сум з Державного бюджету України в особі Державного казначейства України, позбавляє можливості відновити порушене право шляхом стягнення з Державного бюджету належних позивачеві коштів за період з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2009 року.

Враховуючи зазначене, апеляційні скарги ОСОБА_3 фінансів України та Територіального управління Державної судової адміністрації у Донецькій області підлягають задоволенню.

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції порушені норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Керуючись статтями 2, 17, 24, 128, 184, 185, 195, 195-1, 197, 198, 199, 202, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги Територіального управління державної судової адміністрації в Донецькій області та ОСОБА_3 фінансів України на постанову Донецького окружного адміністративного суду по справі № 2а-22864/10/0570 від 09 листопада 2010 року задовольнити.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду по справі № 2а-22864/10/0570 від 09 листопада 2010 року скасувати.

Прийняти нову постанову.

У позові позовом ОСОБА_4 до Державної судової адміністрації України, Територіального управління Державної судової адміністрації у Донецькій області, ОСОБА_3 фінансів України, про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання нарахувати та виплатити недоплачену частину заробітної плати - відмовити.

Направити особам, які беруть участь у справі, протягом трьох днів з моменту підписання копії даної постанови.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду у письмовому провадженні набирає законної через пять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі.

Постанова підлягає оскарженню до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя А.В. Гайдар

Судді І.В. Сіваченко

ОСОБА_2