Справа № 803/866/15-а
Суддя: Улицький Василь Зіновійович
Дата ухвалення: 2015-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2015 року Справа № 876/7860/15

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді: Улицького В.З.

суддів: Довгої О.І., Затолочного В.С.

при секретарі судового засідання: Корнієнко О.А.

за участю позивача: ОСОБА_2

представника позивача, адвоката: Максимова А.О.

представника відповідача: Сагайдак Д.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 20.05.2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Державної міграційної служби України, Управління Державної міграційної служби України у Волинській області про визнання дій протиправними,-

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до Державної міграційної служби України, Управління Державної міграційної служби України у Волинській області про визнання неправомірними та скасування наказу Управління ДМС України у Волинській області № 21 від 16 лютого 2015 року про відмову в оформленні документів для вирішення питання про визнання ОСОБА_2 біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту; визнання неправомірним та скасування рішення ДМС України № 14-15 від 07 квітня 2015 року про відхилення скарги на рішення органу міграційної служби про відмову в оформленні документів для вирішення питання щодо визнання ОСОБА_2 біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту; зобов'язання Управління ДМС України у Волинській області прийняти рішення про оформлення документів для вирішення питання про визнання позивача біженцем або особою, що потребує додаткового захисту.

Позивач позовні вимоги мотивував тим, що позивач є громадянином Еритреї та має обґрунтований ризик бути підданим дискримінації та переслідуванням через його політичні погляди. Перебуваючи на території України, позивач 23 січня 2015 року подав до Управління ДМС України у Волинській області належним чином оформлену та обґрунтовану заяву-анкету про визнання його біженцем, або особою, яка потребує додаткового захисту. Згідно із наказом Управління ДМС України у Волинській області № 21 від 16 лютого 2015 року позивачу відмовлено в оформленні документів для вирішення питання про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту. Повідомлення про відмову особі в оформленні документів для вирішення питання про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, отримав 17 лютого 2015 року і 23 лютого 2015 року оскаржив рішення Управління ДМС України у Волинській області до ДМС України. 29 квітня 2015 року позивач отримав повідомлення Управління ДМС України у Волинській області № 9 від 22 квітня 2015 року про відхилення скарги на рішення органу міграційної служби про відмову особі в оформленні документів для вирішення питання про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, на підставі рішення ДМС України № 14-15 від 07 квітня 2015 року. Позивач вважає, що вказані рішення є протиправними та необґрунтованими, такими, що підлягають скасуванню, оскільки перевірку відомостей, викладених у заяві-анкеті, проведено формально, а при прийнятті оскаржуваних наказу і рішення відповідачі взагалі не поцікавилися ситуацією у країні походження позивача та не дослідили всіх обставин, які стосуються справи. Зокрема, позивач зазначав, що причиною виїзду з країни походження є те, що він може стати жертвою переслідувань через політичні погляди та діяльність свого батька, який був лідером антиеритрейського урядового опозиційного угрупування Аль-Іхлас в Судані та Саудівській Аравії. Крім того, позивач побоюється загрози загальнопоширеного насильства в ситуаціях внутрішнього збройного конфлікту та систематичного порушення прав людини в Еритреї. На підтвердження обставин щодо переслідувань з боку держави та можливості застосування до громадян тортур та інших видів жорстокого поводження, позивач наводив джерела інформації - повідомлення неурядових організацій, публікації у засобах масової інформації. Просив позов задоволити.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 20.05.2015 року у задоволені позову відмовлено.

Постанову суду першої інстанції оскаржив адвокат Максимов Антон Олександрович в інтересах ОСОБА_2. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою позов задоволити.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задоволити з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім, випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до ст.159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухваленим відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 року в Саудівській Аравії (м. Хаміс-Мушаїт), за віросповіданням мусульманин, за національністю еритреєць, не одружений, освіта середня. У 2010 році закінчив вищу школу в Саудівській Аравії та навчався на підготовчому курсі в Івано-Франківському університеті нафти і газу протягом п'яти місяців, після чого покинув навчання.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 26 вересня 2014 року в адміністративній справі № 303/6027/14-а за позовом Мукачівського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України до громадянина Еритреї ОСОБА_2 про примусове видворення.

19 вересня 2014 року ОСОБА_2 затриманий спільною групою ВПС «Горонглаб» Мукачівського прикордонного загону за спробу незаконного перетинання державного кордону з України в Словаччину в складі групи осіб поза межами пункту пропуску.

Вказаним рішенням позов було задоволено, постановлено примусово видворити громадянина Еритреї ОСОБА_2 за межі території України. Позивач був затриманий і поміщений до Волинського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

23 січня 2015 року позивач подав заяву-анкету про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, яка із супровідним листом № 04-01/43 від 28 січня Волинським ПТПІ була направлена до Управління ДМС України у Волинській області і отримана останнім 30 січня 2015 року.

Наказом Управління ДМС України у Волинській області № 21 від 16 лютого 2015 року "Про відмову в оформленні документів для вирішення питання про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту" громадянину Еритреї ОСОБА_2 відмовлено в оформленні документів для вирішення питання щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

23 лютого 2015 року позивач звернувся до ДМС України із скаргою на наказ Управління ДМС України у Волинській № 21 від 16 лютого 2015 року "Про відмову в оформленні документів для вирішення питання про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту", просив його скасувати і зобов'язати Управління Державної міграційної служби України у Волинській області прийняти рішення про оформлення документів для вирішення питання щодо визнання його біженцем, або особою, яка потребує додаткового захисту.

Рішенням № 14-15 від 7 квітня 2015 року Державною міграційною службою України відхилено скаргу ОСОБА_2, на рішення Управління ДМС України у Волинській області про відмову в оформленні документів для вирішення питання про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Правовий статус біженця в Україні, порядок його надання, втрати та позбавлення цього статусу, а також питання державних гарантій захисту біженців регулюються Законом України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту».

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту» біженець - особа, яка не є громадянином України і внаслідок обґрунтованих побоювань стати жертвою переслідувань за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань перебуває за межами країни своєї громадянської належності та не може користуватися захистом цієї країни або не бажає користуватися цим захистом внаслідок таких побоювань, або, не маючи громадянства (підданства) і перебуваючи за межами країни свого попереднього постійного проживання, не може чи не бажає повернутися до неї внаслідок зазначених побоювань.

Відповідно до ч. 4 ст. 8 Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту» рішення про оформлення або відмову в оформленні документів для вирішення питання щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, приймається на підставі письмового висновку працівника, який веде справу, і оформлюється наказом керівника органу міграційної служби.

Частиною 2 статті 5 Законом України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту» особа, яка з наміром бути визнаною біженцем в Україні або особою, яка потребує додаткового захисту, під час в'їзду в Україну незаконно перетнула державний кордон України, повинна без зволікань звернутися до відповідного органу міграційної служби із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Відповідно до ч. 6 ст. 8 Законом України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту» рішення про відмову в оформленні документів для вирішення питань щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, приймаються за заявами, які є очевидно необґрунтованими, тобто якщо у заявника відсутні умови, зазначені пунктами 1 чи 13 частини першої статті 1 цього Закону, а також, якщо заяви носять характер зловживання: якщо заявник з метою визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, видає себе за іншу особу, а так само за заявами, поданими особами, яким було відмовлено у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, у зв'язку з відсутністю підстав, передбачених для визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, встановлених пунктами 1 чи 13 частини 1 статті 1 цього Закону, якщо зазначені умови не змінилися.

Разом з тим, в матеріалах справи наявна постанова Львівського апеляційного адміністративного суду від 26.08.2015 року якою скасовано постанову Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 26.09.2014 року у справі №303/6027/14-а, та у задоволені позовних вимог Мукачівського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України до громадянина Еритреї ОСОБА_2 про примусове видворення відмовлено.

Зазначена постанова апеляційного суду мотивована тим, що наявність у громадянина Еритреї ОСОБА_2 довідки про звернення за захистом в Україні та відсутність, на момент затримання особи, доказів щодо прийняття рішення відповідним компетентним органом про примусове видворення, дає підстави для висновку про законність його перебування на території України як при затриманні, так і при розгляді і вирішенні даної справи судом першої інстанції, а також про поширення на нього дії Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту», що в свою чергу виключало можливість застосування до нього положень частини 1 статті 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», відтак, він не підлягав примусовому видворенню.

Відповідно до ч.1 ст. 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Судова колегія апеляційного суду звертає увагу, що при прийнятті постанови судом першої інстанції не були повно і всебічно досліджені обставини справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд першої інстанції за результатами розгляду справи прийняв постанову, врахувавши лише позицію відповідача, без проведення належного глибинного дослідження всіх необхідних доказів, застосувавши спрощений поверхневий підхід до встановлення фактів.

Враховуючи викладене, оцінивши зібрані докази у сукупності, судова колегія приходить до переконання, що доводи апеляційної скарги Максимова Антона Олександровича в інтересах ОСОБА_2 являються підставними і обґрунтованими.

Керуючись ст. ст. 160 ч.3, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Максимова Антона Олександровича в інтересах ОСОБА_2 задоволити. Постанову Волинського окружного адміністративного суду від 20.05.2015 року у справі №803/866/15-а - скасувати та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов задоволити частково.

Визнати неправомірним та скасувати рішення Державної міграційної служби України про відхилення скарги на рішення міграційної служби про відмову особі в оформленні документів для вирішення питання про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту про яке йдеться у Повідомленні Управління Державної міграційної служби України у Волинській області про відхилення скарги на рішення органу міграційної служби про відмову в оформленні документів для вирішення питання про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту №9 від 22.04.2015 громадянина Еритреї ОСОБА_2.

Визнати неправомірним та скасувати Наказ №21 від 16.02.2015 Управління Державної міграційної служби України у Волинській області про відмову в оформленні документів для вирішення питання про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту

Зобов'язати управління ДМС України в Волинській області прийняти рішення про оформлення документів для вирішення питання про визнання Еритреї ОСОБА_2 біженцем або особою, що потребує додаткового захисту, відповідно до вимог чинного законодавства.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення.

На постанову протягом двадцяти днів з моменту набрання нею законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: В. Улицький

Судді: О. Довга

В. Затолочний

Повний текст постанови виготовлено та підписано 09.09.2015 року