Справа № 357/8345/15-а
Суддя: Земляна Г.В.
Дата ухвалення: 2015-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 357/8345/15-а Головуючий у 1-й інстанції: Подрєзова Г.О.
Суддя-доповідач: Земляна Г.В.
ПОСТАНОВА

Іменем України

02 вересня 2015 року м. Київ

колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Земляної Г.В.

суддів Межевича М.В., Сорочко Є.О.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у м. Біла Церква Київської області на постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15 липня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України у м. Біла Церква Київської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач, ОСОБА_2, 31.12.2014 року звернулася до суду з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України у м. Біла Церква Київської області (далі відповідач), в якому просить суд визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не здійснення йому нарахування і виплати та зобов'язати провести перерахунок та виплату з 01.01.2014 року доплати до пенсії відповідно до ст.ст. 39, 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15 липня 2015 року вимоги позивача за період з 01.01.2014 року по 30.06.2014 року залишені без розгляду на підставі ст.100 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15 липня 2015 року позов задоволено. Визнано протиправною бездіяльність відповідача щодо недоврахування та виплати позивачу пенсії, зобов'язано відповідача здійснити перерахунок пенсії позивача та виплатити відповідно до ст.39,51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», доплату до пенсії за проживання в зоні посиленого радіоекологічного контролю в розмірі однієї мінімальної зарплати, додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю у розмірі 15 % мінімальної пенсії за віком за період з 01.07.2014 року по 16.08.2014 року з урахуванням проведених виплат.

Не погоджуючись з прийнятою постановою відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову. В своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на незаконність, необґрунтованість та необ'єктивність рішення суду, неповне з'ясування всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, порушення судом норм процесуального права, що є підставою для скасування судового рішення

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 197 КАС України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справ матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які прийняті у порядку скороченого провадження за результатами розгляду справ, передбачених пунктами 1, 2 частини першої ст. 183-2 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова суду першої інстанції - скасуванню в частині з ухваленням в цій частині нового рішення з таких підстав.

Згідно зі п.3 ч.1 ст. 198, п.4 ч.1 ст. 202 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує її та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 статі 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач є постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи 4 категорія, та проживає на території радіоактивного забруднення, що підтверджується копією посвідчення, перебуває на обліку у відповідача та отримує пенсію у відповідача, додаткову пенсію та доплату за шкоду, заподіяну здоров'ю, у відповідності до ст.ст. 39, 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі Закон).

Позивач звернувся із заявою до відповідача, в якій він просить надати довідку про суму нарахованої та фактично виплаченої йому пенсії за період з 01.01.2014 року з наведенням детального її розрахунку та зазначенням всіх складових пенсій, прийняти рішення про здійснення перерахунку пенсії по інвалідності та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, з 01.01.2014 року відповідно до вимог Закону України«Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

16.12.2014 року відповідачем була надана письмова відповідь позивачу, в якій йому було роз'яснено, що основний розмір пенсії та розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, обчислений згідно постанови КМУ від 23 грудня 2011 року № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», оскільки іншого розміру чинним законодавством не передбачено.

Судом першої інстанції встановлено, що вимога позивача щодо зобов`язання УПФУ здійснити перерахунок та виплату доплати до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає в зоні посиленого радіологічного контролю у розмірі 1 мінімальної зарплати, та, додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам, віднесеним до категорій 4 призначається у розмірі 15 процентів мінімальної пенсії за віком, відповідно до ст.ст. 39, 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з 01.07.2014 року по 16.08.2014 року є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Колегія суддів не може погодитися з висновком суду першої інстанції в повній мірі, так як судом не вірно визначено кінцеву дату проведення перерахунку.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні (ч.1 ст. 86 КАС України).

У відповідності до ст. 49 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Згідно ч. 1 ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», пенсіонерам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення, проводиться доплата до пенсії, яка становить у зоні посиленого радіоекологічного контролю - одна мінімальна заробітна плата.

Відповідно до ст. 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам, віднесеним до 4 категорії призначається у розмірі 15 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Так, починаючи з 01 січня 2014 року, Закон України «Про державний бюджет України на 2014 рік» в редакції від 16 січня 2014 року не містить жодної норми, яка б обмежувала у 2014 року пряме застосування Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", зокрема статті 39, 51 даного Закону, яким визначено перерахунок пенсії.

А отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в частині, що з 01 січня 2014 року застосуванню підлягали норми статті 39, 51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Однак, Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про державний бюджет України на 2014 рік» від 31 липня 2014 року, який набрав чинності 03 серпня 2014 року, встановлено, що норми і положення ст.ст.39,51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного Фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування на 2014 рік.

Тобто, кінцевою датою перерахунку пенсії, згідно нормами Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про державний бюджет України на 2014 рік» слід зазначити саме 03 серпня 2014 року включно, оскільки останній набрав чинності саме 03 серпня 2014 року, а не 16 серпня 2014 року, як помилково вказав суд першої інстанції, Таким чином, колегія суддів вважає, що позивачу слід перерахувати та виплатити пенсію відповідно до положень ст.ст.39,51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з 01.07.2014 року по 03.08.2014 року, а тому суд першої інстанції допустився помилки вказавши кінцеву дату перерахунку 16 серпня 2014 року.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про скасування постанови суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог за період з 04 серпня 2014 року по 16 серпня 2014 року, та в цій частині в задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до ст. 159 КАС України законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким чином апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині з ухваленням нового рішення в цій частині про відмову в задоволенні позову.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції порушені норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, що є підставою для скасування судового рішення.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати її в частині та прийняти в цій частині нову постанову суду.

Доводи апелянта викладенні в апеляційній скарзі, що інші виплати не входять до складу заробітної плати не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, однак, порушення судом першої інстанції норм матеріального права призвело до неправильного вирішення справи у зв'язку з чим оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

Таким чином вимоги апеляційної скарги підлягають частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню в частині.

Керуючись ст.ст.4, 8-11, 160, 197, 198, 202, 205, 207, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у м. Біла Церква Київської області - задовольнити частково.

Постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15 липня 2015 року - скасувати в частині задоволення позовних вимог за період з 04 серпня 2014 року по 16 серпня 2014 року.

В цій частині прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

В іншій частині постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15 липня 2015 року залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженю не підлягає.

Головуючий суддя: Г.В.Земляна

Судді: М.В. Межевич

Є.О. Сорочко

Головуючий суддя Земляна Г.В.

Судді: Межевич М.В.

Сорочко Є.О.