Справа № 802/2081/15-а
Суддя: Мельник-Томенко Ж. М.
Дата ухвалення: 2015-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 802/2081/15-а

Головуючий у 1-й інстанції: Комар П.А.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

10 вересня 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Мельник-Томенко Ж. М.

суддів: Ватаманюка Р.В. Сторчака В. Ю. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Коваль К.В.,

позивач: ОСОБА_2,

представник позивача: ОСОБА_3, представник на підставі ордеру.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 29 липня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Департаменту соціальної політики Вінницької обласної державної адміністрації про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

У липні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Департаменту соціальної політики Вінницької обласної державної адміністрації про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 29 липня 2015 року позов задоволено частково, а саме: визнано протиправними дії Департаменту соціальної політики Вінницької обласної державної адміністрації щодо відмови у наданні дозволу ОСОБА_2 на сплату залишкової вартості транспортного засобу ЗАЗ "СЕНС" ТF 698К-20, 2012 року випуску, кузов Y6DTF698KC0314942, зобов'язано Департамент соціальної політики Вінницької обласної державної адміністрації повторно розглянути заяву ОСОБА_2 від 20.08.2014 року про надання йому дозволу на сплату залишкової вартості транспортного засобу ЗАЗ "СЕНС" ТF 698К-20 2012 року випуску, кузов Y6DTF698KC0314942, а також визнано протиправним та скасовано рішення Департаменту соціальної політики Вінницької обласної державної адміністрації від 28.08.2014 року №04-3841 про відмову у наданні дозволу ОСОБА_2 на сплату залишкової вартості транспортного засобу ЗАЗ "СЕНС" ТF 698К-20 2012 року випуску, кузов Y6DTF698KC0314942. В решті вимог відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову про задоволення позову у повному обсязі.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали вимоги викладені в апеляційній скарзі та просили їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився. Про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Відповідно до ч.4 ст.196 КАС України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін, з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, 03 жовтня 2012 року Департаментом соціальної політики Вінницької обласної державної адміністрації було видано за 7% вартості автомобіль марки ЗАЗ "Сенс"TF 698 K-20, 2012 року випуску (номер кузова НОМЕР_1) інваліду війни І групи ОСОБА_4, у якості гуманітарної допомоги на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 19.07.2006 року №999 "Про затвердження Порядку забезпечення інвалідів автомобілями".

19 лютого 2014 року ОСОБА_4 помер. ОСОБА_2 є його сином і проживав разом із батьком інвалідом. 20 лютого 2014 року він звернувся з заявою до відповідача з проханням надати згоду на сплату митних платежів на автомобіль, який отримав його батько.

28.08.2014 року Департамент соціальної політики Вінницької обласної державної адміністрації своїм листом №04-3841 відмовив у задоволенні заяви позивача мотивуючи це тим, що ОСОБА_2 не реалізовав своє право на сплату залишкової вартості автомобіля протягом шести місяців з дня смерті його батька.

Позивач, вважаючи такі дії Департаменту соціальної політики Вінницької обласної державної адміністрації неправомірними, звернувся за захистом своїх прав до суду.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов частково, виходив з того, що позивачем не пропущено строк на сплату залишкової вартості автомобіля, а також зазначено, що суд позбавлений процесуальної можливості перебирати на себе повноваження відповідача у питаннях надання дозволу на сплату зазначених платежів, що належить виключно до компетенції відповідача.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції із наступних підстав.

В розмінні ст.1 Закону України "Про гуманітарну допомогу" від 22.10.1999 року, гуманітарна допомога - цільова адресна безоплатна допомога в грошовій або натуральній формі, у вигляді безповоротної фінансової допомоги або добровільних пожертвувань, або допомога у вигляді виконання робіт, надання послуг, що надається іноземними та вітчизняними донорами із гуманних мотивів отримувачам гуманітарної допомоги в Україні або за кордоном, які потребують її у зв'язку з соціальною незахищеністю, матеріальною незабезпеченістю, важким фінансовим становищем, виникненням надзвичайного стану, зокрема внаслідок стихійного лиха, аварій, епідемій і епізоотій, екологічних, техногенних та інших катастроф, які створюють загрозу для життя і здоров'я населення, або тяжкою хворобою конкретних фізичних осіб. Гуманітарна допомога є різновидом благодійництва і має спрямовуватися відповідно до обставин, об'єктивних потреб, згоди її утримувачів та за умови дотримання вимог статті 3 Закону України "Про благодійну діяльність та благодійні організації".

Так, у абз.1 п.41 Порядку забезпечення інвалідів автомобілями, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 19.07.2006 року №999, зазначено, що за бажанням інвалідів головні управління соціального захисту можуть забезпечувати їх автомобілями, ввезеними в Україну і визнаними в установленому порядку гуманітарною допомогою, без права продажу, дарування, передачі (в тому числі за довіреністю) іншій особі. Автомобілями, отриманими головними управліннями як гуманітарна допомога, інваліди (за їх бажанням або за бажанням законних представників недієздатних інвалідів), діти-інваліди (за бажанням їх законних представників), які перебувають на обліку в головних управліннях соціального захисту та управліннях виконавчої дирекції, забезпечуються безоплатно в порядку черговості.

Відповідно до ч. 2 ст. 38 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" № 875-XII від 21 березня 1991 року, після смерті інваліда, дитини-інваліда автомобіль, виданий безоплатно чи на пільгових умовах, у тому числі визнаний гуманітарною допомогою, за бажанням членів його сім'ї може бути переданий у їх власність безоплатно у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Так, відповідно до п. 16 Порядку забезпечення інвалідів автомобілями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 липня 2006 р. N 999, іншому члену сім'ї померлого інваліда, який проживає та зареєстрований за місцем постійного проживання і реєстрації інваліда, автомобіль, строк експлуатації якого менше ніж 10 років, залишається у разі сплати ним протягом шести місяців з дня смерті інваліда до державного бюджету на рахунки, відкриті в органах Казначейства, а членом сім'ї померлого інваліда внаслідок трудового каліцтва - на рахунки відповідних управлінь виконавчої дирекції вартості автомобіля з урахуванням розрахункової суми для викупу автомобіля та суми, сплаченої за нього інвалідом.

З матеріалів справи встановлено, що 20 серпня 2014 року ОСОБА_2 звернувся до Департаменту соціальної політики Вінницької обласної державної адміністрації про переоформлення автомобіля, тобто в останній день спливу шестимісячного строку.

Таким чином, суд першої інстанції правомірно дійшов до висновку, що позивачем не пропущено строк на сплату залишкової вартості автомобіля.

Крім того, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовна вимога щодо зобов'язання відповідача надати дозвіл на сплату залишкової вартості автомобіля ЗАЗ"Сенс", задоволенню не підлягає, оскільки колегія суддів вважає достатнім для відновлення порушеного права позивача скасування рішення відповідача від 28.08.2014 року №04-3841 про відмову у наданні дозволу на сплату залишкової вартості автомобіля, а також зобов'язання відповідача у відповідності до встановленого законом порядку повторно розглянути питання про надання дозволу на сплату залишкової вартості автомобіля.

З огляду на положення КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Враховуючи наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції повно встановлені фактичні обставини справи, характер правовідносин сторін і вірно застосовані до них норми матеріального права, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з п.1 ч.1 ст.198, ст.200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 29 липня 2015 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 17 вересня 2015 року.

Головуючий Мельник-Томенко Ж. М.

Судді Ватаманюк Р.В.

ОСОБА_5