Справа № 2а-1456/09/1970
Суддя: Ніколін В.В.
Дата ухвалення: 2012-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2012 р. Справа № 88223/09

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Ніколіна В.В.,

суддів Заверухи О.Б., Гінди О.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу управління праці та соціального захисту населення Гусятинської районної державної адміністрації на постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 16.07.2009 року у справі за позовом управління праці та соціального захисту населення Гусятинської районної державної адміністрації до підрозділу примусового виконання рішень відділу Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Тернопільській області про визнання дій неправомірними та скасування постанови про накладення штрафу,-

ВСТАНОВИЛА :

В травні 2009 року управління праці та соціального захисту населення Гусятинської районної державної адміністрації звернулось до підрозділу примусового виконання рішень відділу Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Тернопільській області про визнання дій неправомірними та скасування постанови ВП № 11636467 про накладення штрафу в розмірі 340 грн.

В позові управління праці та соціального захисту населення Гусятинської районної державної адміністрації покликається на те, що відповідними статтями законів України про Державний бюджет на 2007 р. та 2008 р. розміри щорічної разової допомоги до Дня перемоги ветеранам війни, встановлювались із обсягу видатків виділених на цю мету при формуванні показників Державного бюджету на відповідні роки, оскільки кошти на дані цілі не надходили, то управління не мало фінансової можливості виконати вказану постанову. Оскільки вина ОСОБА_1 праці та соціального захисту населення Гусятинськоі районної державної адміністрації в невиконанні постанови суду відсутня, то дії працівників ДВС щодо її складання є неправомірними, а постанова головного державного виконавця підрозділу примусового виконання рішень головного управління юстиції у Тернопільській області про накладення штрафу в сумі 340 грн. є безпідставна та підлягає до скасування.

Оскаржуваною постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 16.07.2009 року в позові управління праці та соціального захисту населення Гусятинської районної державної адміністрації до підрозділу примусового виконання рішень відділу Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Тернопільській області про визнання дій неправомірними та скасування постанови про накладення штрафу відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі позивач просить зазначену постанову скасувати та прийняти нову, якою задоволити його позовні вимоги в повному обсязі, покликаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Вимоги за апеляційною скаргою обґрунтовує тим, що ОСОБА_1 праці та соціального захисту населення Гусятинської районної державної адміністрації звернулось до адміністративного суду з позовом до підрозділу примусового виконання рішень головного управління юстиції у Тернопільській області про визнання дій неправомірними та скасування постанови ВП № 11636467 головного державного виконавця підрозділу примусового виконання рішень головного управління юстиції у Тернопільській області про накладення штрафу за невиконання без повалених причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, які можуть бути виконані лише боржником в розмірі 340 гривень, посилаючись на те, що коштів виділених на цілі, які передбачають виплату учасникам бойових дій разової грошової допомоги в розмірі вказаному в постанові Гусятинського районного суду в ОСОБА_1 праці та соціального захисту населення Гусятинської районної державної адміністрації не надходило. При цьому судом не було враховано, що відповідними статтями законів України про Державний бюджет на 2007 р. та 2008 р. розміри щорічної разової допомоги до Дня перемоги ветеранам війни, встановлювались із обсягу видатків виділених на цю мету при формуванні показників Державного бюджету на відповідні роки, оскільки кошти на дані цілі не надходили, то управління не мало фінансової можливості виконати вказану постанову. Оскільки вина ОСОБА_1 праці та соціального захисту населення Гусятинської районної державної адміністрації в невиконанні постанови суду відсутня, то дії працівників ДВС щодо її складання є неправомірними, а постанова головного державного виконавця підрозділу примусового виконання рішень головного управління юстиції у Тернопільській області про накладення штрафу в сумі 340 грн. є безпідставна та підлягає до скасування.

Сторони по справі належним чином судом були повідомлені, однак з невідомих для суду причин не з'явилися в зал судового засідання, а тому відповідно до ч. 1 ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подана скарга підлягає частковому задоволенню з наступних мотивів.

Відмовляючи в позові управління праці та соціального захисту населення Гусятинської районної державної адміністрації суд першої інстанції виходив з того, що всі висловлені позивачем в суді доводи, щодо причин невиконання постанови Гусятинського районного суду по справі за позовом ОСОБА_2 Д С. фактично є запереченням на позов та саму постанову суду, а тому судом до уваги не приймаються.

Положення ст. 29 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 р.» , на яку посилається позивач втратила чинність на підставі Рішення Конституційного суду України № 6 - рп від 09.07.2007 р., а тому суд не приймає до уваги твердження позивача про те, що стягував по даному виконавчому провадженні ОСОБА_2 не має права на отримання щорічної грошової допомоги, як учасник бойових дій за 2007 р. в сумі 1 770, 30 грн.

Крім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини (справа Качко проти України, рішення від 08.11.2005 р.), якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок і дотримано усі необхідні для цього вимоги, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах, доки відповідні положення є чинними. В даному випадку суд не прийняв до уваги аргументи Уряду щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів, як причину невиконання своїх зобовязань.

Відповідно до ст. 87 Закону України «Про виконавче провадження», № 606-ХІУ від 21.04.1999 р. у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, які можуть бути виконані лише боржником державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - юридичну особу від 20 до 30 неоподаткованих мінімумів доходів громадян та призначає новий строк для виконання.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку колегії суддів, частково відповідають нормам матеріального права.

Як вбачається з матеріалів справи, що державний виконавець, діючи в межах своїх повноважень і у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження», № 606-ХІУ від 21.04.1999 р. вжив заходів примусового виконання рішень та неупереджено, повно та своєчасно вчиняв виконавчі дії щодо виконання постанови Гусятинського районного суду та надавав позивачу строк для його добровільного виконання.

Позивач ОСОБА_1 праці та соціального захисту населення Гусятинської районної державної адміністрації постанову суду не виконало і не вживало для цього будь-яких, передбачених законом заходів.

Посилання позивача на те, що вони є структурним підрозділом Гусятинської районної державної адміністрації, підконтрольним голові Гусятинської райдержадміністрації і Головному управлінню праці та соціального захисту населення Тернопільської облдержадміністрації, а тому в його повноваження не входить забезпечення свого фінансування в т.ч. на виплату разової грошової допомоги, що унеможливлює виконання рішення суду, суд до уваги не приймає, оскільки вказане рішення вступило в законну силу і відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України є обов'язковими до виконання на всій території України. Всі висловлені позивачем в суді доводи, щодо причин невиконання постанови Гусятинського районного суду по справі за позовом ОСОБА_2 Д С. фактично є запереченням на позов та саму постанову суду, а тому судом до уваги не приймаються.

Положення ст. 29 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 р.» , на яку посилається позивач втратила чинність на підставі Рішення Конституційного суду України № 6 - рп від 09.07.2007 р., а тому суд не приймає до уваги твердження позивача про те, що стягував по даному виконавчому провадженні ОСОБА_2 не має права на отримання щорічної грошової допомоги, як учасник бойових дій за 2007 р. в сумі 1 770, ЗО грн..

Крім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини (справа качко проти України, рішення від 08.11.2005 р.), якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок і дотримано усі необхідні для цього вимоги, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах, доки відповідні положення є чинними. В даному випадку суд не прийняв до уваги аргументи Уряду щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів, як причину невиконання своїх зобов 'язань.

Відповідно до ст. 87 Закону України «Про виконавче провадження», № 606-ХІУ від 21.04.1999 р. у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, які можуть бути виконані лише боржником державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - юридичну особу від 20 до 30 неоподаткованих мінімумів доходів громадян та призначає новий строк для виконання. Оскільки в даному випадку державний виконавець діяв в межах своїх повноважень та виніс постанову про накладення штрафу в розмірі, який передбачений ст. 87 Закону України «Про виконавче провадження», № 606-ХІУ від 21.04.1999 р. за невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, які можуть бути виконані лише боржником, то вимоги позивача про визнання дій неправомірними та скасування постанови про накладення штрафу від 03.04.2009 року є безпідставним. Тому суд прийшов до висновку, що державний виконавець при винесенні постанови про стягнення виконавчого збору діяв на підставі та у спосіб, що передбачений законодавством України.

Органами державної виконавчої служби, згідно зі статтею 3 Закону України "Про державну виконавчу службу", є: Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України; відділи державної виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі; районні, міські (міст обласного значення), районні в містах відділи державної виконавчої служби відповідних управлінь юстиції.

При прийнятті оскаржуваної постанови судом першої інстанції не було враховано, що структурні підрозділи органів державної виконавчої служби: відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, підрозділи примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції в АРК, головні управління юстиції в областях, містах Києві та Севастополі - не визначені Законом України "Про державну виконавчу службу" як самостійні органи державної виконавчої служби, що виключає можливість їхньої участі як сторони в адміністративному процесі.

В процесі судового розгляду справи судом першої інстанції, всупереч вимогам ст. 52 КАС України, не було проведено заміну первинного відповідача на належного - відділ Державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Тернопільській області чи залучено його як другого відповідача, а відтак, у задоволенні позовних вимог до підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Тернопільській області слід відмовити.

А тому відповідно до ст. 201 КАС України підставами для зміни постанови або ухвали суду першої інстанції є: правильне по суті вирішення справи чи питання, але із помилковим застосуванням норм матеріального чи процесуального права.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 201, 205, 207, 254 КАС України колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу управління праці та соціального захисту населення Гусятинської районної державної адміністрації задоволити частково.

Постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 16.07.2009 року у справі № 2а-1456/09 змінити, а саме в позові управління праці та соціального захисту населення Гусятинської районної державної адміністрації до підрозділу примусового виконання рішень відділу Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Тернопільській області про визнання дій неправомірними та скасування постанови про накладення штрафу відмовити з підстав наведених у мотивувальній частині постанови.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, що беруть участь у справі, може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий В.В. Ніколін

Судді О.Б. Заверуха

ОСОБА_3