Справа № 2-а-2451/10
Суддя: Василишин В. О.
Дата ухвалення: 2010-12-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Броварський міськрайонний суд Київської області
справа № 2-а-2451/10
ПОСТАНОВА

«29» грудня 2010року м.Бровари Київської області

Суддя Броварського міськрайоннного суду Київської області Василишин В.О., розглянувши у скороченому провадженні справу адміністративної юрисдикції за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 Пенсійного фонду України у місті Броварах Київської області про визнання протиправною бездіяльність й стягнення недоплаченої щомісячної державної допомоги «дітям війни»,

встановив:

У грудні 2010 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 Пенсійного фонду України у місті Броварах Київської області (далі - ОСОБА_2 ПФУ), в якому зазначила, що згідно із ст.1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», від 18 листопада 2004 року, вона, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є дитиною війни.

Відповідно до ст.6 цього Закону, який набрав чинності з 01 січня 2006 року, дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 % мінімальної пенсії за віком.

Підвищення до пенсії їй у 2010 році виплачувалось, але в меншому розмірі, ніж передбачено Законом, чим порушено її права.

Мінімальна пенсія за віком згідно із ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

ОСОБА_2 ПФУ в порушення вимог чинного законодавства нарахування та виплату підвищення до пенсії їй, як дитині війни, не здійснило.

Просить визнати бездіяльність ОСОБА_2 ПФУ щодо не нарахування їй підвищення до пенсії відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» за період з 17 липня 2010 року протиправною, зобовязати ОСОБА_2 ПФУ здійснити перерахунок її пенсії з підвищенням її на 30 % мінімальної пенсії за віком та провести відповідні виплати за період з 17 липня 2010 року.

Відповідач ОСОБА_2 ПФУ в наданих письмових запереченнях заперечує проти задоволення позову, посилаючись на те, що позивач ОСОБА_1 отримує підвищення до пенсії відповідно до вимог закону.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до. висновку, що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що згідно із ст.1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» позивач ОСОБА_1, яка народилася 10 серпня 1938 року, є дитиною війни та має право на отримання підвищення до пенсії на 30 % мінімальної пенсії за віком відповідно л: ст.6 цього Закону.

Згідно із п.1 розділу IV «Прикінцеві положення» Закону України «Про соціальний захист дітей війни» цей ОСОБА_3 набирає чинності з 01 січня 2006 року.

Проте пунктом 17 ст.77 Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік с метою приведення окремих норм законів у відповідність із цим Законом дію ст.6 ОСОБА_3 України «Про соціальний захист дітей війни» на 2006 рік було зупинено.

Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік» пункт 17 ст.77 виключено, а ст.110 викладено у новій редакції та встановлено, що пільги дітям війни, передбачені абзацом сьомим ст.5 Закону України «Про

соціальний захист дітей війни», запроваджуються з 01 січня 2006 року, а ст.6 - у 2006 році поетапно, за результатами виконання бюджету у першому півріччі, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України за погодженням з Комітетом Верховної ОСОБА_1 України з питань бюджету.

ОСОБА_3 було опубліковано 22 березня 2006 року, чинності він набрав з 01 квітня 2006 року, тому з цього часу ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» знову почала діяти.

Однак підвищення до пенсії на 30 % мінімальної пенсії за віком дітям війни могло здійснюватись лише за певних умов, зокрема: поетапно, за результатами виконання бюджету у першому півріччі та згідно із порядком, який мав бути визначений Кабінетом Міністрів України та погоджений з Комітетом Верховної ОСОБА_1 України з питань бюджету.

Пунктом 12 ст.71 Закону України «Про Державний бюджет на 2007 рік» дію ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» знову було зупинено.

Згідно із ст.64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Рішенням Конституційного Суду України від 09 липня 2007 року № 6-рп/2007 (справа про соціальні гарантії громадян) визнано таким, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) положення п.12 ст.71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік».

Таким чином, з 09 липня 2007 року, тобто з дня прийняття Конституційним Судом України рішення про неконституційність п.12 ст.71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» позивачу ОСОБА_1 як дитині війни, мало виплачуватись підвищення до пенсії у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», зокрема п.41 розділу II «Внесення змін до деяких законодавчих актів України», який набрав чинності з 01 січня 2008 року, ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» було викладено у новій редакції та встановлено, що дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у оозмірі надбавки, встановленої для учасників війни, тобто 10 % від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 (справа цодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України) визнано таким, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) положення п. 41 розділу II «Внесення мін до деяких законодавчих актів України» Закону України «Про Державний бюджет на 008 рік».

Після прийняття Конституційним Судом України зазначеного Рішення від 22 травня 008 року № 10-рп/2008 Верховною Радою України зміни до ст.6 Закону України «Про оціальний захист дітей війни» не вносилися, тому положення цієї статті, згідно з якими дітям ійни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, шо оплачується замість пенсії, підвищуються на 30 % мінімальної пенсії за віком, є чинними саме такій редакції.

Таким чином, з 22 травня 2008 року, тобто з дня прийняття Конституційним Судом країни рішення № 10-рп/2008 про неконституційність п.41 розділу II Закону України «Пре гржавний бюджет України на 2008 рік» позивачу ОСОБА_1, як дитині війни, мало [плануватись підвищення до пенсії у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком.

Виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, при іирішенні цього спору щодо розміру підвищення до пенсії дітям війни з 22 травня 2008 року юложення п.8 постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання соціального захисту жремих категорій громадян» від 28 травня 2008 року № 530 застосуванню не підлягають.

Згідно із ч.2 ст.152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі юложення, що визначені неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Сонституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Проаналізувавши зазначені вище норми Законів України, Рішення Конституційного Зуду України від 09 липня 2007 року № 6-рп/2007 та від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008, іраховуючи положення ч. 2 ст. 152 Конституції України, суд дійшов висновку, що порушення ірав позивача ОСОБА_1 щодо невиплати підвищення до пенсії у розмірі 30 % мінімальної [енсїї за віком тривало в період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня Ю08 року по 31 грудня 2009 року.

Оскільки Рішення Конституційного Суду України зворотної дії не мають, тому не юширюються на період з 01 січня 2007 року по 08 липня 2007 року та з 01 січня 2008 року по З травня 2008 року.

Бездіяльність відповідача ОСОБА_2 ПФУ щодо непроведення з урахуванням Рішень Сонституційного Суду України своєчасного нарахування та виплати позивачу ОСОБА_1 [ідвищення до пенсії відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» уд вважає протиправною.

Відповідно до ч.2 ст.З Закону України «Про соціальний захист дітей війни», державні арантії дітям війни, встановлені цим Законом, не можуть бути обмежені або скасовані іншими юрмативно-правовими актами.

Згідно із ч.І ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне трахування» мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 25, а у жінок - :0 років страхового стажу встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які тратили працездатність. При цьому, ч.З ст.28 цього ж Закону передбачено, що мінімальний юзмір пенсії за віком, встановлений ч.І цієї статті, застосовується виключно для визначення юзмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом.

Враховуючи той факт, що ОСОБА_3 України «Про загальнообовязкове державне пенсійне трахування» є єдиним законодавчим актом, який визначає розмір мінімальної пенсії за віком, уд вважає за можливе застосувати саме ч.І ст.28 даного Закону для розрахунку підвищення [ЄНСІЇ дітям війни.

В даному випадку мінімальний розмір пенсії за віком використовується не для изначення розміру будь-якої пенсії, а лише як розрахункова величина для визначення розміру помісячної доплати до пенсії, передбаченої Законом України «Про соціальний захист дітей ійни», оскільки цим Законом як критерій визначення розміру щомісячної доплати до пенсії іередбачено мінімальну пенсію за віком, що на думку суду не суперечить вимогам ч.З ст.28 акону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до ст.99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах троку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими аконами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи становлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня. :оли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи нтересів.

Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку іро задоволення позову про підвищення пенсії ОСОБА_1, з 17 липня 2010 року.

У звязку з наведеним, суд вважає необхідними зобовязати ОСОБА_2 ПФУ здійснити з 7 липня 2010 року перерахунок пенсії позивача з підвищенням її на 30 % мінімальної пенсії за іком, виходячи з розміру, встановленого ч.І ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове

державне пенсійне страхування», та провести відповідні виплати з урахуванням раніше проведених виплат.

Відповідно до ч.З ст.183-2, ч.І ст.256 КАС України постанова суду підлягає негайному виконанню відповідачем.

На підставі ст.ст. 64, 152 Конституції України, ст. ст. 1, 3, 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», Рішень Конституційного Суду України від 09 липня 2007 року № 6-рп/2007 та від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008, керуючись ст.ст. 7, 8, 9, 10, 11, 71, 86, 94, 99, 100, 159 - 163 КАС України, суд

постановив:

Позов задовольнити.

Визнати бездіяльність ОСОБА_2 Пенсійного фонду України у місті Броварах Київської області щодо не нарахування ОСОБА_1 підвищення до пенсії відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», протиправною.

Зобовязати ОСОБА_2 Пенсійного фонду України у місті Броварах Київської області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з підвищенням її на 30 % мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», та провести відповідні виплати за період з 17 липня 2010 року з урахуванням раніше проведених виплат.

Постанова підлягає негайному виконанню.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Броварський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. При відкладенні складення постанови суду в повному обсязі на строк, який не може бути ніж пять днів з дня закінчення розгляду справи, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набцрає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя ОСОБА_4