Справа № 2а-837/09/1270
Суддя: Яманко В.Г.
Дата ухвалення: 2012-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Смішлива Т.В.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" лютого 2012 р. справа №2а-837/09/1270

приміщення суду за адресою: 83017, м. Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний адміністративний суд колегією суддів у складі:

головуючого судді Яманко В. Г., суддів: Васильєвої І. А., Казначеєва Е. Г.,

розглянувши в письмовому провадженні заяву ОСОБА_2

про прийняття додаткового судового рішення про визначення способу виконання постанови

Донецького апеляційного адміністративного суду від 6 жовтня 2009 року

у справі № 2-а-837/09/1270 (суддя Смішлива Т. В.)

за позовом ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3

до: 1) Управління Пенсійного Фонду України в місті Брянка Луганської області,

2) Головного управління Державного казначейства України в Луганській області;

за участі третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на боці відповідача:

Управління праці та соціального захисту населення Брянківської міської ради

про визнання дій незаконними, зобовязання призначити надбавку до пенсії, стягнення суми надбавки та компенсації втрати частини доходів, відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 7 липня 2009 року у справі № 2а-837/09/1270 (т. 2 арк. спр. 71-74) позовні вимоги ОСОБА_2 були задоволені частково, а саме: 1) визнані дії посадових осіб Управління Пенсійного фонду України в м. Брянка Луганської області щодо призначення та виплати пенсії ОСОБА_2 на неповнолітню ОСОБА_3 незаконними, 2) зобовязано УПФУ в м. Брянці призначити та сплатити ОСОБА_2 на неповнолітню ОСОБА_3 підвищення до пенсії відповідно до частини 1 статті 15 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» з 5 травня 2000 року до 1 липня 2006 року у розмірі 150 % мінімальної пенсії за віком, а з 1 липня 2006 року у розмірі 25 % прожиткового мінімуму для осіб які втратили працездатність з урахуванням фактично здійснених виплат вказаної надбавки за період з 1 грудня 2006 року по 1 вересня 2007 року, 3) зобовязано УПФУ в м. Брянці призначити та сплатити з урахуванням фактично виплачених сум ОСОБА_2 на неповнолітню ОСОБА_3 пенсію у звязку з втратою годувальника з 21 липня 2005 року на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з урахуванням дії до 31 грудня 2005 року та з 22 травня 2008 року положень статті 37 вказаного Закону, відповідно до якої пенсія в разі втрати годувальника, яка призначається особі, яка має право на пенсію за цим Законом, з розрахунку на кожного непрацездатного члена сімї не може бути нижчою 165 % мінімального розміру пенсії, 4) стягнуто з УПФУ в м. Брянці на користь ОСОБА_2 моральну шкоду у розмірі 5000 грн. В задоволенні інших позовних вимог було відмовлено.

Постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 6 жовтня 2009 року (т. 2 арк. спр. 125-127) апеляційні скарги Управління Пенсійного фонду України в місті Брянці та ОСОБА_2 на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 7 липня 2009 року по адміністративній справі № 2-а-837/09/1270 були задоволені частково. Постанова Луганського окружного адміністративного суду від 7 липня 2009 року змінена шляхом зазначення в резолютивній частині: в абзаці 2 після слова «щодо» замінити вислів «призначення та виплати пенсії» та «непризначення та невиплати пенсії за Законом України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ», в абзаці 4 після слів «пенсію у звязку з втратою годувальника» замість «з 21 липня 2005 року» вказати «з 5 травня 2000 року», в абзаці 5 після слова «Стягнути» замість «з Управління Пенсійного фонду України в м. Брянка Луганської області» вказати «з Державного бюджету України». В іншій частині постанова суду першої інстанції була залишена без змін.

11 листопада 2009 року ОСОБА_2 звернулася до суду першої інстанції з заявою (т. 2 арк. спр. 129) про видачу виконавчого листа. На підставі виконавчих листів, виданих судом 4 грудня 2009 року, 16 грудня 20009 року державним виконавцем підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Луганській області були відкриті виконавчі провадження ВП № 16528742 та ВП № 16528886 (т. 2 арк. спр. 166-167).

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 26 квітня 2011 року (т. 2 арк. спр. 174) було відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_3 від 8 квітня 2011 року про здійснення контролю за виконанням судових рішень у справі № 2а-837/09/1270.

25 травня 2011 року ОСОБА_2 звернулася до суду першої інстанції з заявою (т. 2 арк. спр. 184-185) про видачу дубліката виконавчого листа по справі № 2а-837/09/1270 замість втраченого оригіналу виконавчого листа про стягнення з Державного бюджету України на користь ОСОБА_2 моральної шкоди у розмірі 5000 грн. з зазначенням місця знаходження боржника.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 2 червня 2011 року (т. 2 арк. спр. 191-192) заяву ОСОБА_2 про видачу дубліката виконавчого листа було задоволено та видано дублікат виконавчого листа (т. 2 арк. спр. 213).

Постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Луганській області від 26 серпня 2011 року (т. 2 арк. спр. 214) було відмовлено в прийнятті до провадження виконавчого документу, виданого Луганським окружним адміністративним судом по справі № 2а-837/09/1270. Причиною відмови було зазначено те, що боржником повинна бути зазначена конкретна юридична особа для того, щоб стягнення проводилося через органи виконавчої служби. В той же час в постанові державним виконавцем було зазначено, що виконання судових рішень про стягнення сум з рахунків, на яких обліковуються кошти Державного бюджету України, здійснюється органами Державного казначейства України, а не органами державної виконавчої служби.

11 січня 2012 року ОСОБА_2 звернулася до Донецького апеляційного адміністративного суду з заявою (т. 2 арк. спр. 204-205) про прийняття додаткового судового рішення про визначення способу виконання судового рішення в частині стягнення моральної шкоди з Державного бюджету України шляхом їх безспірного списання із рахунку відповідача УПФУ в м. Брянка.

Сторони були повідомлені про дату та час слухання, проте своїм правом бути присутніми на судовому розгляді не скористалися, що обумовило розгляд справи в письмовому провадженні.

Колегія суддів з приводу заяви позивача зазначає наступне.

Прийняття 6 жовтня 2009 року судом апеляційної інстанції постанови про зміну судового рішення першої інстанції було обумовлено тим, що в результаті неправомірних дій посадових осіб відповідача було порушено законне право ОСОБА_2, яка діяла в інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_4, на призначення, перерахунок та виплату пенсії у звязку з втратою годувальника за Законом України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб», що призвело до моральних страждань, повязаних з відсутністю після смерті чоловіка джерел для годування, навчання та лікування дочки. Апеляційним судом було зазначено, що стягнення судом першої інстанції моральної шкоди в розмірі 5000 грн., узгоджується з приписами статті 1167 Цивільного кодексу України, та відповідає вимогам законодавства щодо захисту прав неповнолітньої фізичної особи у даній справі, разом з цим підстав для застосування іншого розміру моральної шкоди, ніж застосований судом першої інстанції, позивач не довів. При цьому суд апеляційної інстанції виходив з того, що суд першої інстанції правильно залучивши до справи орган казначейства, неправильно визначив про стягнення моральної шкоди з УПФУ в м. Брянка. За статтею 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Зважаючи на те, що УПФУ в м. Брянка є державним органом, то моральна шкода повинна бути стягнута з Державного бюджету України, що обумовило внесення змін до постанови суду першої інстанції.

Суд першої інстанції при формуванні виконавчого листа правильно зазначив в якості боржника Державний бюджет України, що відповідає резолютивній частині постанови апеляційного суду від 6 жовтня 2009 року, Тобто, позивач не отримав належне за виконавчим листом не з причини його неправильного оформлення, а тому, що звернувся до органів державної виконавчої служби, в той час, як повинен був звернутися до органів державного казначейства. Таким чином, відсутні підстави для прийняття додаткового судового рішення, а є підстави для додаткового розяснення позивачу порядку виконання судових рішень.

Так, відповідно до частини 2 статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» рішення про стягнення коштів з державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами Державного казначейства України в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.

Порядок виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2011 р. N 845 (далі Порядок). Цей Порядок визначає механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ, прийнятих судами, а також іншими державними органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення.

Пунктом 3 Порядку передбачено, що рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами казначейства з попереднім інформуванням Мінфіну та у порядку черговості надходження виконавчих документів.

Таким чином, оскільки в виконавчому документі боржником зазначено Державний бюджет України, то виконання його повинно здійснюватися органами казначейства шляхом перерахування коштів зі спеціальних рахунків на рахунок позивача, а не шляхом стягнення з УПФУ в м. Брянка, як на цьому, всупереч прийнятої 6 жовтня 2009 року постанови апеляційного суду, наполягає позивач.

Керуючись статтями 168, 205, 211, 212, 254 КАС України, суд апеляційної інстанції, -

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_2 в задоволенні заяви про прийняття додаткового судового рішення про визначення способу виконання постанови Донецького апеляційного адміністративного суду від 6 жовтня 2009 року у справі № 2а-837/09/1270 в частині стягнення моральної шкоди з Державного бюджету України шляхом її безспірного списання з рахунку відповідача УПФУ в м. Брянка.

Розяснити сторонам у справі, що відповідно до частини 2 статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» рішення про стягнення коштів з Державного бюджету України виконуються органами Державного казначейства України на підставі виконавчих листів, виданих судами, відповідно до Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2011 року N 845.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду в порядку письмового провадження набирає законної сили через пять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів після набрання нею законної сили.

Головуючий суддя В.Г.Яманко

Судді Е.Г.Казначеєв

ОСОБА_5