Справа № 826/11519/15
Суддя: Аліменко В.О.
Дата ухвалення: 2015-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Аліменко В.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

24 вересня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Аліменка В.О.

суддів Безименної Н.В., Кучми А.Ю.,

при секретарі Ткачук М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 24 липня 2015 року у справі за адміністративним позовом Охтирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області до Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» про стягнення податкового боргу в розмірі , 17 грн., -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив стягнути з рахунків відповідача кошти за рахунок готівки, що належить платнику податків та з рахунків у банках, обслуговуючих Публічне акціонерне товариство «Укрнафта» на користь держави в особі Охтирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області суму податкового боргу в розмірі , 17 грн., в т.ч.: з рентної плати за користування надрами для видобування нафти в сумі 819337186,60 грн., з рентної плати за користування надрами для видобування природного газу в сумі 220704112, 79 грн., з рентної плати за користування надрами для видобування газового конденсату у сумі 3739527, 78 грн.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 24 липня 2015 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з вказаною постановою, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просить суд зупинити виконання постанови ОАС м. Києва від 24.07.2015 року, скасувати постанову з мотивів порушення судом норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні адміністративного позову.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги наявними у справі доказами, колегія суддів приходить до наступного.

Свої вимоги апелянт, мотивує тим, що оскаржувана постанова від 24.07.2015 року про негайне стягнення з ПАТ «Укрнафта» податкового боргу у сумі ,17 грн. прийнята в умовах існування рішення Державної фіскальної служби України № 205 від 30.06.2015 р. (яке відповідач отримав лише у липні 2015 року) про розстрочення (перенесення строків сплати) того ж зобов'язання у сумі ,17 грн. Також відповідач зазначає, що суд першої інстанції у негайному порядку, по суті, вирішив стягнути суми, які не є податковим боргом, що підлягає негайному стягненню. Відповідач вказує, що звертав увагу суду першої інстанції про те, що ним було ініційовано процедуру розстрочення грошового зобов'язання, яке згадане позивачем у позові. Однак суд першої інстанції зазначених обставин до уваги не взяв.

У той же час, 30.06.2015 р. Державною фіскальною службою України було прийнято рішення № 205 (рішення ПАТ «Укрнафта» отримало у середині липня, а тому надається суду апеляційної інстанції із апеляційною скаргою), яким розстрочено зобов'язання ПАТ «Укрнафта» перед Охтирською ОДПІ (позивачем) у сумі ,17 грн. (у тій же сумі, що стягується) та визначено нові строки сплати такого зобов'язання частинами. Таким чином негайне виконання оскаржуваного рішення суду може призвести до стягнення з ПАТ «Укрнафта» двічі суми у розмірі , 17 грн. - за рішенням ДФС, а також за рішенням суду.

Також в апеляційній скарзі відповідач звертає увагу суду на те, що позивач не може вважатись контролюючим органом, уповноваженим на стягнення будь-якого можливого податкового боргу з плати за користування надрами із ПАТ «Укрнафта». Відповідач заперечує і існування у нього плати за користування надрами податкового боргу, заявленого до стягнення позивачем.

За наведених обставин, апелянт вважає, що суд необґрунтовано прийняв постанову в порядку скороченого провадження, що призвело до негайного стягнення з ПАТ «Укрнафта» податкового боргу.

Ухвалою апеляційного суду від 06 серпня 2015 року було задоволено клопотання відповідача - Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» про зупинення виконання Постанови Окружного адміністративного суду м. Києва від 24.07.2015 року №826/11519/15.

Ухвалою апеляційного суду 13 серпня 2015 року було продовжено строк розгляду справи і призначено наступне судове засідання на 24 вересня 2015 року 14:00 год.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, станом на 25.05.2015 року. податковий борг ПАТ «Укрнафта» по платі за користування надрами для видобування нафти та природного газу по Охтирській об'єднаній державній податковій інспекції, з урахуванням сплати та переплати, становив , 17 грн., в т.ч.: з рентної плати за користування надрами для видобування нафти в сумі 819337186,60 грн., з рентної плати за користування надрами для видобування природного газу в сумі 220704112, 79 грн., з рентної плати за користування надрами для видобування газового конденсату у сумі 3739527, 78 грн.

Вказана сума боргу утворилась внаслідок несплати узгодженої суми зобов'язання по платі за користування надрами для видобування нафти, природного газу та газового конденсату, визначеного товариством у поданих ним розрахунках, які наявні в матеріалах справи.

До матеріалів справи надано податкову вимогу, датовану 31.08.2014 р. № 13-25. Відповідно до якої оформлено існування у ПАТ «Укрнафта» податкового боргу із платежів за кодами бюджетної класифікації 13030700; 13030800; 13030900 на суму 161751925, 42 грн.

У 2014 році відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» зазначені коди бюджетної класифікації доходів були присвоєні такому виду податку як плата за користування надрами для видобування корисних копалин (13030700 - плата за користування надрами для видобування нафти, 13030800 - плата за користування надрами для видобування природного газу, 13030900 - плата за користування надрами для видобування газового конденсату).

Відповідно до прохальної частини адміністративного позову позивача останній просить стягнути з ПАТ «Укрнафта» рентну плату за користування надрами для видобування нафти: рентну плату за користування надрами для видобування природного газу; плати за користування надрами для видобування газового конденсату.

Відповідач у апеляційній скарзі на стор. 6 навів свої доводи стосовно того, що до 01.01.2015 року він був платником саме плати за користування надрами; такого різновиду загальнообов'язкового податку як рентна плата не існував.

Платником рентної плати, борг за якою просить стягнути позивач, ПАТ «Укрнафта» стало лише у 2015 році, що підтверджується заявою від 18.05.2015 р. № 18-15/672.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що грошове зобов'язання є узгодженим в розумінні податкового законодавства, проте не сплачене у встановлені законом терміни; податковий борг у вказаній сумі на момент вирішення справи відповідачем не погашений.

Колегія суддів вважає, що судом неповно з'ясовано обставини справи, що мають значення для справи, виходячи з наступного.

За результатами розгляду заяви ПАТ «Укрнафта», на підставі статтей 19-1 розділу І та 100 глави 9 розділу ІІ Податкового кодексу України, Державною фіскальною службою України 30.06.2015 року прийнято рішення №205 про розстрочення податкового боргу з рентної плати ПАТ «Укрнафта» на суму , 17 грн., період розстрочки - 30.06.2015 року по 30.10.2015 року.

На виконання даного рішення договору про розстрочення боргу укладено не було, рішення від 30.06.2015 року про розстрочення не скасовано.

В подальшому Державною фіскальною службою України 07.08.2015 року прийнято рішення № 267 про розстрочення податкового боргу ПАТ «Укрнафта» з рентної плати на загальну суму ,23 грн.

07.08.2015 р. між позивачем та відповідачем на підставі Рішення № 267 укладено і договір про розстрочення податкового боргу, яким передбачено рівномірну сплату протягом п'яти послідовних місяців розстроченого податкового боргу ПАТ «Укрнафта».

Таким чином, колегія суддів зазначає, що податковий борг, заявлений позивачем до стягнення, розстрочено, тобто рішення з приводу суми прийняте.

Окрім того, передбачена Рішенням № 267 та договором сума податкового боргу охоплює собою і суму того боргу, який було заявлено до стягнення позивачем. Зазначене підтверджується рішенням № 205 від 30.06.2015 року, яке міститься в матеріалах справи.

Порядок розстрочення та відстрочення грошових зобов'язань або податкового боргу платника податків передбачений ст. 100 Подакового кодексу України.

Так, відповідно до п.100.1 ст. 100 Подакового кодексу України, розстроченням, відстроченням грошових зобов'язань або податкового боргу є перенесення строків сплати платником податків його грошових зобов'язань або податкового боргу під проценти, розмір яких дорівнює розміру пені, визначеному пунктом 129.4 статті 129 цього Кодексу.

П.100.2 ст. 100 Податкового кодексу України містить положення, згідно з яким платник податків має право звернутися до контролюючого органу із заявою про розстрочення та відстрочення грошових зобов'язань або податкового боргу. Платник податків, який звертається до контролюючого органу із заявою про розстрочення, відстрочення грошових зобов'язань, вважається таким, що узгодив суму такого грошового зобов'язання.

Також п.100.4 ст. 100 Податкового кодексу України передбачає, що підставою для розстрочення грошових зобов'язань або податкового боргу платника податків є надання ним достатніх доказів існування обставин, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, що свідчать про наявність загрози виникнення або накопичення податкового боргу такого платника податків, а також економічного обґрунтування, яке свідчить про можливість погашення грошових зобов'язань та податкового боргу та/або збільшення податкових надходжень до відповідного бюджету внаслідок застосування режиму розстрочення, протягом якого відбудуться зміни політики управління виробництвом чи збутом такого платника податків .

Відповідно до Порядку розстрочення (відстрочення) грошових зобов'язань (податкового боргу) платників податків, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 10.10.2013 № 574, 1.4. розстрочення (відстрочення) грошових зобов'язань (податкового боргу) вважається наданим, якщо на підставі заяви платника податків прийнято відповідне рішення органу доходів і зборів та укладено договір про розстрочення (відстрочення).

На підтвердження виконання умов договору №267, відповідачем надано довідку щодо сплати розстроченого боргу з плати за користування надрами та рентної плати, з якої видно, що позивачем уже сплачено 364499563, 40 грн.

З системного аналізу вказаних норм податкового законодавства слідує, що розстрочення/відстрочення податкового боргу, законодавцем розглядається як окремий спосіб погашення податкового боргу, поряд з такими способами його погашення як стягнення грошових коштів платника податків за рішенням суду (ст. 95 Податкового кодексу України) та звернення стягнення на майно платника податків (ст. 95 Податкового кодексу України).

Так, відповідно до п. 95.2. ст. 95 ПК України стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання і вручення такому платнику податкової вимоги.

Відповідно до п.95.1 ст.95 Податкового кодексу України контролюючі органи здійснюють за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Податковий кодекс України містить спеціальні правила щодо застосування певних процедур під час стягнення коштів з рахунків платників податків та продажу їх майна, що перебуває у податковій заставі. Зокрема, відповідно до пункту 95.2. статті 95 Кодексу, стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Колегія суддів зазначає, що стягнення грошових коштів з рахунків платника податків, продаж майна такого платника, що перебуває в податковій заставі та стягнення коштів за рахунок готівки платника податків - заходи адміністрування податків та зборів, спрямовані на погашення податкового боргу, що вчиняються органами стягнення.

Як вбачається з матеріалів справи, Публічне акціонерне товариство «Укрнафта» перебуває на обліку як платник податків у Міжрегіональному головному управлінні Міндоходів - Центральному офісі з обслуговування великих платників.Зареєстроване місцезнаходження суб'єкта господарювання - юридичної особи ПАТ «Укрнафта» є: м. Київ, пров. Несторівський, 3-5.

З відомостей ЄДР юридичних осіб та фізичних осіб вбачається, що позивач є платником єдиного внеску, взятий на облік як платник єдиного внеску 31.03.1994 року у Міжрегіональному головному управлінні Міндоходів - Центральному офісі з обслуговування великих платників, тобто фактично зареєстрований за своїм місцезнаходженням - основним обліком.

Відповідно до пункту 181.1 статті 181 розділу V Кодексу у разі, якщо загальна сума від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню згідно з розділом V Кодексу, у тому числі з використанням локальної або глобальної комп'ютерної мережі, нарахована (сплачена) такій особі протягом останніх 12 календарних місяців, сукупно перевищує 300 000 гривень (без урахування податку на додану вартість), така особа зобов'язана зареєструватися як платник ПДВ у контролюючому органі за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) з дотриманням вимог, передбачених статтею 183 розділу V Кодексу, крім особи, яка є платником єдиного податку.

Отже, місце реєстрації платника податку є тотожним місцю реєстрації юридичної особи.

Разом з тим, на обліку не за основним місцем обліку в Охтирській об'єднаній державні податковій інспекції ГУ ДФС у Сумській області, як платники плати за користування надрами перебувають відповідні філії ПАТ «Укрнафта».

Відповідно до п.257.3 ст.257 ПК України платник рентної плати до закінчення визначеного розділом II цього Кодексу граничного строку подання податкових декларацій за податковий (звітний) період, що дорівнює календарному кварталу, подає до відповідного контролюючого органу за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, податкову декларацію, яка містить додатки, зокрема, з рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин:

- за місцезнаходженням ділянки надр, з якої видобуті корисні копалини, у разі розміщення такої ділянки надр у межах території України;

- за місцем обліку платника рентної плати у разі розміщення ділянки надр, з якої видобуто корисні копалини, в межах континентального шельфу та/або виключної (морської) економічної зони України.

Отже, місце обліку платника плати за користування надрами не може бути місцем реєстрації, у зв'язку з тим, що така реєстрація для плати за надра не передбачена діючим законодавством.

Таким чином, з врахуванням того, що податковим органом вищого рівня - ДФС України шляхом прийняття рішень про розстрочення податкового боргу №205 та №267 відповідно, а позивачем шляхом підписання договору про розстрочення податкового боргу від 07.08.15р. №267 до ПАТ «Укрнафта» застосовано інший спосіб стягнення податкового боргу як-то розстрочення податкового боргу, а також того, що стягнення такого боргу фактично провадиться відповідно до податкового законодавства та умов договорів, колегія суддів вважає, що одночасне застосування кількох способів погашення податкового боргу суперечитиме як вимогам законодавства так і умовам договорів щодо порядку та сум сплати.

А тому, враховуючи, що розстрочення фактично надано в розумінні п.1.4 Порядку, стягнення податкового боргу в судовому порядку, в силу податкового законодавства, - необґрунтоване.

Вказані обставини безпідставно не враховані судом першої інстанції, що призвело до прийняття передчасного рішення про стягнення суми в судовому порядку.

Крім того даний спір вирішений судом першої інстанції у порядку скороченого провадження, що в подальшому потягло його негайне виконання. Проте відповідно до вимог ст.183-2 КАС України скорочене провадження застосовується в адміністративних справах щодо: стягнення грошових сум, які ґрунтуються на рішеннях суб'єкта владних повноважень, щодо яких завершився встановлений цим кодексом строк оскарження.

Проте ні з матеріалів справи, ні з пояснень представника позивача не встановлено існування такого рішення щодо зазначеної суми. Оскільки суд першої інстанції передчасно прийшов до висновку щодо вирішення спору в порядку скороченого провадження.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що твердження суду першої інстанції про обґрунтованість заявлених позовних вимог є помилковими. Доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції, а тому вбачаються підстави для скасування оскаржуваної постанови та ухвалення нової.

Керуючись ст. 160, 195, 196, 198, 203, 205, 207, 254, 265 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» - задовольнити.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 липня 2015 року - скасувати, та ухвалити нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог Охтирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області до Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» про стягнення податкового боргу в розмірі , 17 грн.- відмовити в повному обсязі.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя В.О. Аліменко

Судді Н.В. Безименна

А.Ю. Кучма

(Повний текст Постанови виготовлено 29 вересня 2015 року)

Головуючий суддя Аліменко В.О.

Судді: Безименна Н.В.

Кучма А.Ю.