Справа № 750/5607/15-а
Суддя: Василенко Я.М.
Дата ухвалення: 2015-09-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 750/5607/15-а Головуючий у 1-й інстанції: Лямзіна Н.Ю.
Суддя-доповідач: Василенко Я.М.
ПОСТАНОВА

Іменем України

01 вересня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Василенка Я.М.,

суддів Кузьменка В.В., Шурка О.І.,

при секретарі Зубрицькому Д.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги управління Пенсійного фонду України в м. Чернігові та відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області на постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 13.07.2015 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, третя особа - управління Пенсійного фонду України в м. Чернігові про скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулася до суду першої інстанції із позовом, в якому просила: скасувати постанову відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області про закінчення виконавчого провадження від 26.05.2015.

Постановою Деснянського районного суду м. Чернігова від 13.07.2015 позов задоволено.

Не погоджуючись з зазначеним вище судовим рішенням відповідач та третя особа звернулися із апеляційними скаргами, в яких просять скасувати оскаржувану постанову, як таку, що постановлена із порушенням норм матеріального і процесуального права, та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити повністю.

В судове засідання сторони не з'явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у зв'язку із чим, колегія суддів, на підставі ч. 6 ст. 12, ч. 1 ст. 41, ч. 4 ст. 196 КАС України розглядає справу за їх відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи 15.07.2014 головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернігівській області Данілевським О.М. було відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №750/11715/13-а від 04.04.2014 про зобов'язання управління Пенсійного фонду України в місті Чернігові поновити ОСОБА_2 виплату раніше призначеної пенсії за віком на пільгових умовах з 01.02.2012.

26.05.2015 головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернігівській області Данілевським О.М. на підставі п. 11 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» винесена постанова про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №750/11715/13-а від 04.07.2014, виданого Деснянським районним судом м. Чернігова.

Згідно змісту вказаної постанови про закінчення виконавчого провадження встановлено, що постанову Деснянського районного суду м. Чернігова, на підставі якої було видано виконавчий лист про зобов'язання управління Пенсійного фонду України в місті Чернігові поновити ОСОБА_2 виплату раніше призначеної пенсії за віком на пільгових умовах з 01.02.2012, неможливо виконати без участі боржника.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що відповідачем не надано доказів того, що під час примусового виконання вказаного виконавчого листа були повністю виконані вимоги ч. 3 ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження», а тому постанова про закінчення виконавчого провадження є протиправною та підлягає скасуванню.

Апелянти у своїх скаргах зазначають, що державним виконавцем при винесенні постанови про закінчення виконавчого провадження не порушено норм Закону України «Про виконавче провадження», дії державного виконавця при виконанні рішення суду повністю відповідали Закону, оскільки виконання рішення без боржника є неможливим.

Колегія суддів вважає доводи апелянтів обґрунтованими та не погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Закон України «Про виконавче провадження» визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Статтею 11 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець зобов'язаний вжити передбачених цим законом заходів з примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець здійснює необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (виконавчий документ), у спосіб і порядок, визначений виконавчим документом.

Статтею 76 цього ж Закону передбачено, що після відкриття виконавчого провадження по виконавчому документу, який зобов'язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець відповідно до статті 24 вказаного Закону визначає йому строк добровільного виконання рішення. У разі невиконання без поважних причин цих вимог державний виконавець застосовує до боржника штрафні санкції чи інші заходи, передбачені законодавством, і призначає новий строк виконання.

Згідно п. 11 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадової особи), який його видав, у випадку, передбаченому ч. 3 ст. 75 цього Закону.

Частиною 3 ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі, якщо виконати рішення без участі боржника неможливо, державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до ст. 89 цього Закону та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом, після чого виносить постанову про закінчення виконавчого провадження, яка затверджується начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, і повертає виконавчий документ до суду чи іншого органу (посадової особи), що його видав.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин державний виконавець у тому ж порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до правоохоронних органів з поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності відповідно до закону (ст. 89 Закону України «Про виконавче провадження»).

Частиною першою статті 36 Закону України «Про виконавче провадження» та ст. 263 КАС України передбачено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, державний виконавець за власною ініціативою чи за заявою сторін, а також самі сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення або зміну способу і порядку виконання.

Частиною ч. 1 ст. 38 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено право державного виконавця зупинити виконавче провадження, зокрема, у разі звернення державного виконавця до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про роз'яснення рішення, що підлягає виконанню, про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення чи зміну способу і порядку виконання.

Згідно до ч. 5 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» після усунення обставин, які стали підставою для зупинення виконавчого провадження, державний виконавець протягом трьох днів з моменту, коли йому стало про це відомо, зобов'язаний своєю постановою поновити виконавче провадження за власною ініціативою або за заявою стягувача. Копії постанови надсилаються сторонам у триденний строк.

Зазначені правові норми узгоджуються з приписами пункту 8.1 Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 15 грудня 1999 року № 74/5.

Аналіз вказаних норм права дає підстави прийти до висновку, що при виконанні рішень суду зобов'язального характеру у разі невиконання боржником такого рішення державний виконавець повинен: а) застосувати до боржника штрафні санкції у розмірах, визначених ст. 89 цього Закону (вперше та повторно); б) внести подання до правоохоронних органів щодо притягнення боржника до кримінальної відповідальності згідно ст. 382 Кримінального кодексу України; в) звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання.

І тільки після вчинення усіх вищезазначених заходів державний виконавець має право винести постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 11 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження».

Так, з матеріалів справи вбачається, що 15.07.2014 відповідно до вимог ст. 17, 19, 20, 25 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. Копії постанов про відкриття виконавчого провадження з дотриманням вимог ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження» направлено сторонам виконавчого провадження до відома та виконання.

24.10.2014 УПФ України в м. Чернігові листом від 17.10.2014 № 17621/06 повідомило, що на виконання рішення суду управлінням за період з 01.02.2012 по 11.08.2013 нарахована різниця до пенсії ОСОБА_2 в розмірі 19271,76 грн. Дана сума включена в додаткову відомість на виплату пенсії та буде виплачена після надходження коштів від підприємства, як передбачено Порядком призначення пенсій за рахунок коштів підприємств та організацій окремим категоріям працівників за результатами атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою КМУ від 18.07.2007 № 937.

03.11.2014 державний виконавець відповідно до ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 263 КАС України звернувся до Деснянського районного суду м. Чернігова із заявою про зміну способу та порядку виконання рішення суду.

04.11.2014 державним виконавцем відповідно до ч. 1 ст.38 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про зупинення виконавчого провадження до розгляду питання по суті та копію постанови направлено сторонам до відома.

23.02.2015 на адресу відділу надійшла ухвала Деснянського районного суду м. Чернігова від 18.02.2015 № 750/11721/13-а, якою було відмовлено в задоволенні подання державного виконавця про зміну способу та порядку виконання рішення суду.

18.03.2015 державним виконавцем відповідно до ч. 5 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про поновлення виконавчого провадження, копію постанови направлено сторонам до відома та до виконання.

Оскільки станом на 23.03.2015 рішення суду боржником не було виконано та не надано жодних підтверджуючих документів на УПФ України в м. Чернігові за не виконання рішення суду без поважних причин державним виконавцем відповідно до ст. 11, 89 Закону України «Про виконавче провадження» накладено штраф в сумі 680 грн. та направлено вимогу щодо виконання рішення суду в 5-денний строк з дня отримання вимоги.

У зв'язку з тим, що станом на 09.04.2015 в матеріалах виконавчого провадження була відсутня інформація про повне виконання рішення суду та на підставі ст. 11, 89 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем винесено постанову про накладення штрафу на боржника у розмірі 1360 грн. Дану постанову направлено боржнику до виконання.

09.04.2015 державним складено акт про невиконання рішення суду та внесено подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення посадових осіб управління Пенсійного фонду України в м. Чернігові до кримінальної відповідальності за ст. 382 Кримінального кодексу України.

26.05.2015 у зв'язку з тим, що рішення суду боржником в повному обсязі виконано не було, до боржника були застосовані штрафні санкції, передбачені ст. 75, 89 Закону України «Про виконавче провадження», до правоохоронних органів внесено подання про притягнення боржника до кримінальної відповідальності, а судом відмовлено в задоволенні подання державного виконавця про зміну способу і порядку виконання рішення суду № 750/11721/13-а 26.05.2015 державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених п. 11 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», а виконавчий документ повернуто до органу, який його видав.

Таким чином, колегія суддів звертає увагу, що державним виконавцем були вчинені всі дії, передбачені ст. 75, 89 Закону України «Про виконавче провадження», що підтверджується матеріалами справи, а тому подальше перебування виконавчого листа на виконанні у державного виконавця не призвело б до виконання судового рішення, оскільки всі визначені законом заходи ним вже було вчинено, а на виконання будь-яких інших заходів він не уповноважений.

Водночас, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу позивача на те, що постановою Кабінету Міністрів України від 03.09.2014 № 440, з метою реалізації п. 3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» затверджено Порядок погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою.

Відповідно до зазначеного Порядку виконавчі документи за рішеннями суду про стягнення коштів або рішення суду, що набрали законної сили, боржником за якими є державний орган, державне підприємство, установа, організація або юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства, які видані або ухвалені до 01.01.2013, подаються до органів державної виконавчої служби для здійснення їх обліку, інвентаризації та подальшої передачі органам, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів для погашення заборгованості.

Отже, колегія суддів зазначає, що позивач в результаті закінчення виконавчого провадження для подальшого виконання рішення суду не позбавлений права повторно пред'явити до управління Державної виконавчої служби відповідні документи, передбачені вищевказаним Порядком.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що при винесенні оскаржуваної постанови про закінчення виконавчого провадження державний виконавець діяв в межах повноважень та у спосіб, встановлений Законом, а тому підстави для задоволення позову відсутні, що не було встановлено судом першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції ухвалив незаконне рішення, з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Апелянти надали до суду докази, що підтверджують факт протиправності рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 198, п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України за наслідками розгляду апеляційних скарг на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції вирішив скасувати її та ухвалити нове рішення, оскільки судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги управління Пенсійного фонду України в м. Чернігові та відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області задовольнити.

Постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 13.07.2015 - скасувати та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні позову ОСОБА_2 до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, третя особа - управління Пенсійного фонду України в м. Чернігові про скасування постанови відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, встановлені статтею 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Василенко Я.М.

Судді: Кузьменко В.В.

Шурко О.І.

Головуючий суддя Василенко Я.М.

Судді: Кузьменко В. В.

Шурко О.І.