Справа № 826/9880/15
Суддя: Ганечко О.М.
Дата ухвалення: 2015-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/9880/15 Головуючий у 1-й інстанції: Погрібніченко І.М. Суддя-доповідач: Ганечко О.М.
У Х В А Л А

Іменем України

10 вересня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Ганечко О.М.,

суддів: Коротких А.Ю., Хрімлі О.Г.,

при секретарі Біднячук Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Міністерства регіонального розвитку будівництва та житлово-комунального господарства України на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 25.06.2015 року у справі за позовом Міністерства регіонального розвитку будівництва та житлово-комунального господарства України до Депратаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, третя особа: ОСОБА_2 про визнання протиправними дій, скасування постанови про накладення штрафу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з позовом до Депратаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, третя особа: ОСОБА_2 про визнання протиправними дій, скасування постанови про накладення штрафу.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 25.06.2015 року в задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, представник позивача подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою задовольнити позов в повному обсязі, посилаючись на незаконність, необ'єктивність, необґрунтованість рішення, порушення судом першої інстанції норм матеріального права.

Представник апелянта підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити. Постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову, якою задовольнити позов в повному обсязі.

Представник відповідача заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив залишити постанову суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200 КАС України - за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Як вбачається з матеріалів справи, Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 жовтня 2014 року у справі № 826/12447/14 за позовом ОСОБА_2 до Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії в задоволенні позовних вимог повністю відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним вище судовим рішення, ОСОБА_2 було подано апеляційну скаргу.

За наслідками розгляду апеляційної скарги в суді апеляційної інстанції, останнім 14 січня 2015 року (справа № 826/12447/14) було прийнято постанову, якою апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 08.10.2014 задоволено; постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 08.10.2014 року скасовано; позовні вимоги ОСОБА_2 до Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії задоволено.

Визнано протиправними дії Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України щодо відмови у виплаті ОСОБА_2 грошової допомоги у розмірі 10 місячних посадових окладів у зв'язку з виходом на пенсію; зобов'язано Міністерство регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України нарахувати та виплатити ОСОБА_2 грошову допомогу в розмірі 10 місячних посадових окладів відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» (в редакції від 01.01.2008).

09 лютого 2015 року Окружним адміністративним судом м. Києва був виданий виконавчий лист № 826/12447/14.

З заявою про відкриття виконавчого провадження, представник ОСОБА_2 звернувся до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України з проханням відкрити виконавче провадження та здійснити дії по виконанню постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 14.01.2015, відповідно до якої Міністерство регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України зобов'язано нарахувати та виплатити ОСОБА_2 грошову допомогу в розмірі 10 місячних посадових окладів відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» (в редакції від 01.01.2008).

До заяви про відкриття виконавчого провадження від 20.02.2015 був доданий оригінал виконавчого листа № 826/12447/14.

На адресу Державної виконавчої служби України вказана вище заява була подана 20.02.2015.

За наслідками розгляду заяви представника ОСОБА_2, старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України 26 лютого 2015 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 46667330 з примусового виконання виконавчого листа № 826/12447/14, виданого 09 лютого 2015 року Окружним адміністративним судом міста Києва.

Пунктом другим вказаної вище постанови, боржнику - Міністерству регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України було встановлено строк для самостійного виконання рішення суду, а саме, семиденний строк з моменту винесення (отримання) постанови про відкриття виконавчого провадження.

Супровідним листом від 27.02.2015 вих. № М-2166/2.-378/12 на адресу боржника та стягувача відповідачем було направлено постанову державного виконавця про відкриття виконавчого провадження ВП № 46667330 від 26.02.2015 для виконання та для відома відповідно.

Згідно інформації, наявної в рекомендованих повідомленнях про вручення поштових відправлень, боржником та стягувачем постанову державного виконавця про відкриття виконавчого провадження ВП № 46667330 від 26.02.2015 було отримано 04.03.2015.

10 березня 2015 року відповідач звернувся з листом вих. № 7/8-2526 до Державної виконавчої служби України, в якому повідомляв про те, що виконавчий документ № 826/12447/14, виданий 09.02.2015 Окружним адміністративним судом міста Києва, з об'єктивних причин не може бути виконаний, оскільки у виконавчому документі відсутня конкретна сума для виплати, зокрема не зазначено, яку саме суму 10 посадових окладів необхідно сплатити, що не дає можливості розглянути питання щодо виплати ОСОБА_2 10 посадових окладів.

Також вказаним вище листом відповідача було повідомлено про подання позивачем через канцелярію Вищого адміністративного суду України до Верховного Суду України заяви про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 29.01.2015 та про подання до канцелярії Окружного адміністративного суду м. Києва адміністративного позову про визнання протиправними дій Державної виконавчої служби України в рамках виконавчого провадження ВП № 46667330 та скасування постанови відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України від 26.02.2015 про відкриття виконавчого провадження.

Як встановлено під час розгляду справи, ухвалою Вищого адміністративного суду України від 30 березня 2015 року (справа № В/800/904/15) допущено до провадження Верховного Суду України справу за позовом ОСОБА_2 до Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії - для перегляду ухвали судді Вищого адміністративного суду України від 29 січня 2015 року.

Ухвалою Верховного Суду України від 16 квітня 2015 року (справа № 21-476а15) відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії; витребувано справу з Окружного адміністративного суду м. Києва; витребувано з Вищого адміністративного суду України матеріали за касаційною скаргою Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 14 січня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_2 до Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 червня 2015 року у справі № 826/4067/15 за позовом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України до Державної виконавчої служби України про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити дії та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 46667330 від 26.02.2015 повністю відмовлено.

07 травня 2015 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України у виконавчому провадженні ВП № 46667330 прийнято постанову про стягнення з боржника - Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України виконавчого збору в розмірі 2 040,00 грн.

07 травня 2015 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України у виконавчому провадженні ВП № 46667330 прийнято постанову, якою за невиконання рішення суду по справі № 826/12447/14 на боржника - Міністерство регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України накладено штраф у розмірі 680,00 грн. (оскаржувана постанова).

Супровідним листом від 08.05.2015 вих. № 46667330/2.-378/12 на адресу боржника та стягувача відповідачем було направлено постанову державного виконавця про накладення штрафу від 07.05.2015 до виконання.

Крім того, 08 травня 2015 року на адресу боржника та стягувача відповідачем було направлено Вимогу державного виконавця № 378/12, якою від Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України вимагалось негайно виконати рішення суду згідно виконавчого листа Окружного адміністративного суду міста Києва, виданого 09.02.2015 у справі № 826/12447/14, про що письмово повідомити відділ.

Пунктом другим вказаної вище вимоги, від боржника вимагалось надати в разі невиконання вказаного рішення суду у зазначені строки інформацію про причини невиконання рішення суду.

Не погодившись з діями Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України під час вчинення виконавчих дій в рамках виконавчого провадження ВП № 46667330 та постановою про накладення штрафу від 07.05.2015 ВП № 46667330, Міністерство регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з вимогами про визнання дій протиправними та скасування постанови.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку регулюються Законом України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-ХІV (далі - Закон № 606-ХІV) та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з статтею першою Закону № 606-ХІV (в редакції чинній в момент виникнення спірних правовідносин) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Частиною першою статті 11 Закону № 606-ХІV, встановлено, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Статтею 25 Закону № 606-ХІV, передбачено, що державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби (ч. 1 ст. 25 Закону № 606-ХІV).

Згідно з статтею 5 Закону № 606-ХІV, вимоги державного виконавця щодо виконання рішень обов'язкові для всіх органів, організацій, посадових осіб, фізичних і юридичних осіб на території України. Державному виконавцю повинні бути безоплатно надані у встановлений ним строк інформація, документи або їх копії, необхідні для здійснення його повноважень. Невиконання законних вимог державного виконавця тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом (пункт 13 частини 3 статті 11 Закону № 606-ХІV).

Частиною п'ятою статті 12 Закону № 606-ХІV, передбачено, що сторони зобов'язані протягом трьох робочих днів письмово повідомити державного виконавця про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також письмово повідомляти державного виконавця про виникнення обставин, що зумовлюють обов'язкове зупинення виконавчого провадження, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі про зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - про зміну місця роботи.

Відповідно до частини першої статті 89 Закону № 606-ХІV, у разі, невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на посадових осіб - від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на боржника - юридичну особу - від сорока до шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Судом першої інстанції встановлено, що Окружним адміністративним судом м. Києва 09 лютого 2015 року видано виконавчий лист по справі № 826/12447/14, яким зобов'язано Міністерство регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України нарахувати та виплатити ОСОБА_2 грошову допомогу в розмірі 10 місячних посадових окладів відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» (в редакції від 01.01.2008).

26 лютого 2015 року відповідачем відкрито виконавче провадження ВП № 46667330.

Боржнику запропоновано рішення суду виконати самостійно у семиденний строк з моменту винесення (отримання) постанови про відкриття виконавчого провадження.

За невиконання боржником рішення суду, відповідачем постановою про накладення штрафу від 07.05.2015 на позивача було накладено штраф у розмірі 680,00 грн.

Листом від 10.03.2015 вих. № 7/8-2526 позивач повідомляв ДВС України про неможливість виконання рішення суду через те, що у виконавчому документі відсутня конкретна сума для виплати, зокрема не зазначено, яку саме суму 10 посадових окладів необхідно сплатити, що не дає можливості розглянути питання щодо виплати ОСОБА_2 10 посадових окладів.

Разом з тим колегія суддів зазначає, що приписами ст. 34 Закону № 606-ХІV, передбачена можливість звернення, зокрема, сторін виконавчого провадження до суду з заявою про роз'яснення відповідного рішення, якщо викладена у виконавчому документі резолютивна частина рішення є незрозумілою.

Також, приписами ст. 36 Закону № 606-ХІV, передбачена можливість звернення, зокрема, сторін виконавчого провадження до суду, який видав виконавчий документ, з заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення або зміну способу і порядку виконання.

Аналогічні приписи містяться і в ст. 263 КАС України.

Як вбачається з наданої відповідачем копії матеріалів виконавчого провадження ВП № 46667330, з заявами про роз'яснення та/або про відстрочку або розстрочку виконання, про встановлення або зміну способу і порядку виконання судового рішення позивач не звертався.

З аналізу вказаного вище листа позивача від 10.03.2015 вих. № 7/8-2526, адресованого ДВС України, вбачається, що виконавчий документ № 826/12447/14, виданий 09.02.2015 Окружним адміністративним судом міста Києва, з об'єктивних причин не може бути виконаний, оскільки у виконавчому документі відсутня конкретна сума для виплати, зокрема не зазначено, яку саме суму 10 посадових окладів необхідно сплатити, що не дає позивачу можливості розглянути питання щодо виплати ОСОБА_2 10 посадових окладів.

Втім, таке посилання сприймається критично, оскільки до заяви про відкриття виконавчого провадження від 20.02.2015 представником стягувача було додано оригінал довідки від 10.06.2008 № 814-153, виданої Міністерством з питань житлово-комунального господарства України з зазначенням, станом на 10 червня 2008 року, посадового окладу ОСОБА_2 в розмірі 1 785,00 грн., що свідчить про те, що позивач обізнаний стосовно розміру місячного посадового окладу стягувача.

Як свідчать матеріали справи, станом на дату винесення відповідачем оскаржуваної постанови, тобто станом на 07 травня 2015 року, в той час коли 04.03.2015 боржником було отримано постанову про відкриття виконавчого провадження від 26.02.2015 і якою був встановлений семиденний термін з моменту її отримання для самостійного виконання, рішення суду залишається невиконаним.

При цьому, ані в рамках виконавчого провадження, ані під час розгляду справи судом, позивачем не надано будь-яких доказів на підтвердження вчинення ним дій з метою виконання рішення суду.

Приписами частини другої ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 р. № 2453-VI визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України. Обов'язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається процесуальним законом.

Згідно з частиною першою ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України, постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Окрім цього, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що інші дві підстави (причини), на які посилається позивач в своєму позові та які зазначені ним в листі від 10.03.2015 вих. № 7/8-2526, адресованого ДВС України, не являються поважними для того щоб не виконувати рішення суду, вимогу державного виконавця.

Як було зазначено вище, в задоволенні адміністративного позову Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України до Державної виконавчої служби України про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити дії та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 46667330 від 26.02.2015 постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.06.2015 (справа № 826/4067/15) повністю відмовлено.

У той же час, ухвалою Верховного Суду України від 16.04.2015, якою відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії не було вирішено питання про зупинення виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 14.01.2015 у справі № 826/12447/14.

Враховуючи викладене вище колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач в рамках виконавчого провадження ВП № 46667330 діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, що свідчить про обґрунтованість оскаржуваної постанови.

За таких обставин, апеляційна скарга є необґрунтованою, її доводи не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому у її задоволенні необхідно відмовити, а рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 195, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Міністерства регіонального розвитку будівництва та житлово-комунального господарства України - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 25.06.2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядок і строки, визначені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя: О.М. Ганечко

Судді: О.Г. Хрімлі

А.Ю. Коротких

Повний текст ухвали виготовлено 14.09.2015 року.

.

Головуючий суддя Ганечко О.М.

Судді: Коротких А. Ю.

Хрімлі О.Г.