Справа № 808/7758/14
Суддя: Нагорна Л.М.
Дата ухвалення: 2015-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

27 серпня 2015 рокусправа № 808/7758/14(ДО/808/854/14)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Нагорної Л.М.

суддів: Юхименка О.В. Семененка Я.В.

за участю секретаря судового засідання: Лащенка Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 02 квітня 2015 року у справі № 808/7758/14(ДО/808/854/14) за позовом ОСОБА_1 до Мангуської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

в с т а н о в и в:

У листопаді 2014 року ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернувся з адміністративним позовом до Мангуської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області (далі - Відповідач), у якому просив визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення № 371611 від 02.06.2014 р., яким йому визначено суму податкового зобов'язання за платежем орендна плата з фізичних осіб у розмірі 3717,38 грн., та № 11270-15 від 23.10.2014 р., яким Позивачу визначено суму податкового зобов'язання за платежем орендна плата з фізичних осіб на суму 1430,86 грн.

Вимоги адміністративного позову обґрунтовано тим, що Відповідач без належних на те правових підстав, поза межами своїх повноважень, виніс податкові повідомлення-рішення про стягнення з ОСОБА_1 грошового зобов'язання в розмірі 3% від суми нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Разом з тим, жодних змін до договору оренди не вносилося, у зв'язку з чим ним правомірно сплачується орендна плата у розмірі мінімальної ставки орендної плати. Вважає, що зміна розміру земельного податку відповідно до норм ПК України не тягне автоматичну зміну умов договору щодо розміру орендної плати, а відтак, не впливає на обов'язок платника цього податку сплачувати його у збільшеному розмірі. (а.с.3-5)

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 02 квітня 2015 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено у повному обсязі.

Мотивуючи рішення, суд першої інстанції вказав на те, що приписами ст.. 288 ПК України законодавчо визначено нижню граничну межу річної суми платежу по орендній платі за земельні ділянки, незалежно від того, чи співпадає її розмір із визначеним у договорі оренди, у зв'язку з чим податковим органом правомірно було розраховано розмір орендної плати за землю та винесено оскаржувані податкові повідомлення-рішення. (а.с.97-100)

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 02 квітня 2015 року та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначав, що контролюючим органом, в порушення приписів ст..58 ПК України та Порядку направлення органами державної податкової служби податкових повідомлень-рішень платникам податків, не було складено та надіслано розрахунок донарахованих грошових зобов'язань. При цьому звертає увагу на те, що повторне направлення податковим органом на його адресу податкового повідомлення-рішення здійснене не у спосіб, передбачений чинним законодавством, просить врахувати, що від отримання податкового повідомлення-рішення він не ухилявся. (а.с.105-108)

Мангуська ОДПІ подали заперечення проти задоволення апеляційної скарги, в яких зазначає, що порушення, допущені контролюючим органом при направленні податкових повідомлень-рішень, не впливають на обов'язок Позивача щодо сплати податкового зобов'язання та не можуть бути підставою для скасування оскаржуваних податкових повідомлень-рішень. Просили розглянути справу за їх відсутності. (а.с.122-123)

Сторони, будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, до судового засідання не з'явились, клопотань про розгляд справи за їх участі до суду не надходило, а тому, відповідно до ст. 41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 28 травня 2009 року між Володарською районної держадміністрацією (Орендодавець) та ОСОБА_1 (Орендар) укладено Договір оренди землі № 151001032, відповідно до пункту 1 якого орендодавець на підставі розпорядження голови Володарської райдержадміністрації №781 від 21.11.2007 надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. (а.с.11-15)

Згідно з пунктом 2 Договору в оренду передається земельна ділянка загальною площею 19,72 га.

Пунктом 5 Договору встановлено, що нормативно грошова оцінка земельної ділянки становить 242237,86 грн.

Відповідно до пункту 9 Договору оренди землі орендна плата вноситься орендарем у формі та розмірі 250 грн. за 1 га. щороку, всього вона становить 4930 грн. за рік.

02 червня 2014 року податковим органом стосовно ОСОБА_1 винесено податкове повідомлення-рішення №371611, яким позивачу збільшено суму податкового зобов'язання з орендної плати з фізичних осіб у розмірі 3717,38 грн. (а.с.6)

Позивач скористався адміністративним порядком оскарження вказаного податкового повідомлення-рішення до ГУ Міндоходів у Донецькій області, рішенням якого від 25 вересня 2014 року №12756/10/05-19-10 податкове повідомлення-рішення №371611 від 02 червня 2014 року залишено без змін, а скаргу без задоволення, та позивачу збільшено суму грошових зобов'язань з орендної плати з фізичних осіб на 1430,86 грн., у зв'язку з чим Мангуську ОДПІ зобов'язано надіслати позивачу окреме податкове повідомлення-рішення на збільшення суми грошового зобов'язання з орендної плати з фізичних осіб. (а.с.22-24)

Не погодившись з таким рішенням Головного управління Міндоходів у Донецькій області , Позивач звернувся зі скаргою на податкове повідомлення-рішення до Державної фіскальної служби України, рішенням якої від 16.10.2014 року № 2348/х/99-99-10- 01-02-15 скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а податкове повідомлення-рішення №371611 від 02 червня 2014 року, з урахуванням рішення ГУ Міндоходів у Донецькій області від 25.09.2014 №12756/10/05-19-10, - залишено без змін. (а.с.45-47)

Податковим органом на виконання рішення Головного управління Міндоходів у Донецькій області №12756/10/05-19-10 від 25.09.2014 року було винесено податкове повідомлення-рішення №11270-15 від 23 жовтня 2014 року, яким позивачу збільшено суму податкового зобов'язання з орендної плати з фізичних осіб у розмірі 1430,86 грн. (а.с.10)

Скасування податкових повідомлення-рішення № 371611 від 02.06.2014 року та № 11270-15 від 23.10.2014 року і було предметом судового розгляду.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог Позивача, суд першої інстанції виходив з того, що приписами ст.. 288 ПК України законодавчо визначено нижню граничну межу річної суми платежу по орендній платі за земельні ділянки, незалежно від того, чи співпадає її розмір із визначеним у договорі оренди, у зв'язку з чим податковим органом правомірно було розраховано розмір орендної плати за землю та винесено оскаржувані податкові повідомлення-рішення.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи із наступного.

Статтею 67 Конституції України передбачено, що кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Згідно п. п. 14.1.175 та п.п.14.1.147 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, плата за землю - загальнодержавний податок,який справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності; податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Згідно із п.288.2 ст.288 ПК України платником орендної плати є орендар земельної ділянки.

Згідно з п. 287.1 ст. 287 Податкового кодексу України власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою. У разі припинення права власності або права користування земельною ділянкою плата за землю сплачується за фактичний період перебування землі у власності або користуванні у поточному році.

Відповідно до п. 288.1 ст. 288 зазначеного Кодексу підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.

Тобто, у разі зміни нормативно грошової оцінки землі та ставки податку від нормативної грошової оцінки, яка є базою оподаткування для плати за землю, змінюється річна сума податкового зобов'язання по земельному податку та орендній платі за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Згідно з п. 288.5 ст. 288 Податкового кодексу України розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу: не може бути меншою: для земель сільськогосподарського призначення - розміру земельного податку, що встановлюється цим розділом; для інших категорій земель - трикратного розміру земельного податку, що встановлюється цим розділом; не може перевищувати: для земельних ділянок, наданих для розміщення, будівництва, обслуговування та експлуатації об'єктів енергетики, які виробляють електричну енергію з відновлюваних джерел енергії, включаючи технологічну інфраструктуру таких об'єктів (виробничі приміщення, бази, розподільчі пункти (пристрої), електричні підстанції, електричні мережі), - 3 відсотки нормативної грошової оцінки; для земельних ділянок, які перебувають у державній або комунальній власності та надані для будівництва та/або експлуатації аеродромів - чотирикратний розмір земельного податку, що встановлюється цим розділом; для інших земельних ділянок, наданих в оренду, - 12 відсотків нормативної грошової оцінки.

Диспозиція розглядуваної норми чітко розрізняє розмір орендної плати (яка визначається договором) та річну суму платежу (яка, в свою чергу, не може бути меншою від затвердженого законодавцем розміру).

З наведеної норми випливає, що незалежно від установленого договором розміру орендної плати сума річного платежу не повинна бути меншою від певної суми.

Отже, незалежно від того, чи вносилися зміни до змісту договору оренди в частині встановлення розміру орендної плати, Податковий кодекс України вимагає аби річний платіж був не менше трикратного розміру земельного податку.

При цьому, з набранням чинності ПК України річний розмір орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, який підлягає перерахуванню до бюджету, має бути приведений у відповідність наведеним законодавчим положенням.

При цьому, виходячи із принципу пріоритетності норм ПК України над нормами інших актів у разі їх суперечності, який закріплений у пункті 5.2 статті 5 ПК України, до моменту внесення до договору оренди відповідних змін розмір орендної плати в будь-якому разі не може бути меншим, ніж обчислений за викладеними правилами.

Крім того, сам договір оренди відповідно до п.13 містить положення про необхідність перегляду розмірів орендної плати у разі, зокрема, зміни розмірів земельного податку. (а.с.12)

З огляду на вказане, колегія суддів приходить до висновку, що податковим органом було правомірно винесено оскаржувані податкові повідомлення-рішення, що вірно встановлено судом першої інстанції.

Посилання заявника апеляційної скарги на не складення розрахунків податкового зобов'язання та штрафних санкцій як на підставу для скасування податкових повідомлень-рішень, колегія суддів визнає безпідставними, оскільки самі по собі такі дії не можуть бути підставою для скасування вірних по суті податкових повідомлень-рішень з огляду на наявність факту податкового порушення. При цьому сам Позивач дії податкового органу в цій частині не оскаржує.

В межах доводів апеляційної скарги підстави для скасування чи зміни судового рішення - відсутні.

Керуючись п.1 ч.1 ст.198, ст. 200, ст. 205,206 КАС України, суд, -

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 02 квітня 2015 року у справі № 808/7758/14 (ДО/808/854/14)- залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий: Л.М. Нагорна

Суддя: О.В. Юхименко

Суддя: Я.В. Семененко