Справа № 2а-4734/10/2270
Суддя: Онишкевич Т.В.
Дата ухвалення: 2011-03-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2011 р. Справа № 35335/10/9104

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Онишкевича Т.В.,

суддів Сапіги В.П., Попка Я.С.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 коледжу культури і мистецтв на постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 06 жовтня 2010 року у справі за його позовом до державної інспекції з контролю за цінами в Хмельницькій області про скасування рішення та припису,

ВСТАНОВИЛА :

У липні 2010 року ОСОБА_1 коледж культури і мистецтв (далі ОСОБА_1 ККМ) звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просив скасувати рішення державної інспекції з контролю за цінами в Хмельницькій області (далі ДІКЦ в Хмельницькій області) № 114 від 18.06.2010 року про застосування економічних санкцій за порушення державної дисципліни цін та припис відповідача № 1613 від 17.06.2010 року про виконання законних вимог щодо усунення порушень державної дисципліни цін.

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 06 жовтня 2010 року у справі № 2а-4734/10/2270 у задоволенні вказаного позову було відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 ККМ просить зазначену постанову скасувати та прийняти нову про задоволення його позову у повному обсязі. Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що ч. 5 ст. 61 Закону Украйни «Про освіту» не встановлює державних фіксованих чи регульованих цін чи тарифів. Дана стаття лише вказує на те, що при визначенні розміру плати за навчання навчальним закладом має враховуватись індекс інфляції за попередній рік.

При цьому апелянт зазначає, що ст. 61 Закону України «Про освіту», визначаючи право навчального закладу самостійно встановлювати розмір плати за навчання з урахуванням рівня інфляції за попередній рік, жодним чином не запроваджує механізму встановлення і регулювання цін на послуги у сфері освітньої діяльності, як передбачає ст. 8 Закону України «Про ціни і ціноутворення». Окрім того, апелянт наголошує на тому, що приписи Закону України «Про освіту» не містять положення про те, що підвищення плати за надання платних послуг у сфері освіти прямо залежить від рівня інфляції за попередній календарний рік і не може його перевищувати.

Одночасно апелянт звертає увагу на те, що постанова Кабінету Міністрів України від 12.08.2009р. № 903 «Про удосконалення механізму регулювання плати за послуги у сфері освіти», на підставі положень якої ДІКЦ у Хмельницькій області було зроблено висновок про нарахування студентам порушення позивачем державної дисципліни цін та отримання необґрунтованої виручки у сумі 45092,00 грн., вступила в законну силу з 01 вересня 2009 року, тобто з дня її офіційного опублікування і відповідно до ст. 58 Конституції України не мають зворотної сили в часі. Відтак, оскільки договірні відносини між студентами та позивачем виникли до набрання нею чинності, даний нормативно-правовий акт не міг бути застосований для регулювання зазначених відносин.

Крім того, апелянт не погоджується із висновком ДІКЦ в Хмельницькій області в частині встановлення факту подвійного стягнення з проживаючих в гуртожитку осіб плати за вивезення твердих побутових відходів та плати за поточний ремонт у порушення постанови Кабінету Міністрів України № 529 від 20.05.2009 року «Про затвердження Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків та споруд та прибудинкових територій і Типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій», та отриманням у період з 01.07.2009 року по 01.06.2010 року сума необґрунтовано отриманої виручки у 362,02 грн.

При цьому звертає увагу апеляційного суду на те, що відповідно до п. 37 згаданої постанови Кабінету Міністрів України № 529 від 20.05.2009 року державний контроль за виконанням вимог цього Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків та споруд та прибудинкових територій в межах повноважень, визначених законом, здійснюється Держжитлокомунінспекцією та її територіальними органами в порядку, встановленому Мінжитлокомунгоспом за погодженням з Мінекономіки.

Відтак, на переконання апелянта, даним Порядком до повноважень Державної інспекції з контролю за цінами у сфері житлово-комунальних послуг належить лише перевірка обґрунтованості планово-економічних витрат на такі послуги. Тому відповідач має право надавати лише висновки обґрунтованості планово-економічних витрат на житлово-комунальні послуги, а отже він вийшов за межі наданих законом повноважень, що залишилося поза увагою суду першої інстанції.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання апеляційного суду не зявилися, а відтак на підставі п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апелянта у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подана апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних мотивів.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що у ході проведеної ДІКЦ в Хмельницькій області планової перевірки позивача було встановлено факт нарахування студентам-контрактникам плати за навчання в завищеному розмірі, оскільки розрахунок вартості навчання на 2009-2010 роки був проведений без урахування індексу інфляції за 2008 рік, у результаті чого за період з 01.09.2009 року по 01.06.2010 року позивачем було зайво нараховано та отримано 45092 грн. Окрім того, у ході перевірки було виявлено порушення вимог постанови Кабінету Міністрів України від 20.05.2009 року № 529 «Про затвердження порядку формування тарифів на послуги утримання будинків та споруд та прибудинкових територій і типового договору про надання послуг утримання будинків і споруд та прибудинкових територій» і сума необґрунтовано отриманої виручки за період з 01.09.2009 року по 01.06.2010 року склала 30873,15 грн.

Окрім того, було встановлено, що розмір квартирної плати проживання у гуртожитку було завищено за рахунок додаткового стягнення з мешканців плати за вивезення твердих побутових відходів, яка є складовою витрат на утримання будинків та прибудинкових територій, і сума необґрунтовано отриманої виручки склала 362, 02 грн.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку колегії суддів, частково відповідають нормам матеріального і процесуального права та фактичним обставинам справи.

Відповідно до приписів ч. 5 ст. 61 Закону України «Про освіту» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, розмір плати за весь строк навчання, підготовку, перепідготовку, підвищення кваліфікації кадрів або за надання додаткових освітніх послуг встановлюється навчальним закладом у грошовій одиниці України - гривні, з урахуванням офіційно визначеного рівня інфляції за попередній календарний рік.

Системний аналіз вказаної правової норми, на переконання колегії суддів, не свідчить про те, що розмір оплати за навчання, підготовку, перепідготовку, підвищення кваліфікації кадрів або за надання додаткових освітніх послуг не може бути вищим від такого розміру за попередній календарний рік, збільшеного на офіційно визначений рівень інфляції.

Разом із тим, приписами пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.2009 року № 903 «Про удосконалення механізму регулювання плати за послуги у сфері освіти» було встановлено, що підвищення плати за надання платних послуг у сфері освіти у 2009/2010 навчальному році не може перевищувати офіційно визначений рівень інфляції за попередній календарний рік.

При цьому пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.2009 року № 903 Міністерство освіти і науки разом з Міністерством фінансів та Міністерством економіки було зобовязано привести у двотижневий строк Порядок надання платних послуг державними навчальними закладами, затверджений спільним наказом від 27 жовтня 1997 року № 383/239/131 у відповідність з цією постановою.

Однак, новий Порядок надання платних освітніх послуг державними та комунальними навчальними закладами було затверджено наказом № 736/902/758 Міністерства освіти і науки України, Міністерства економіки України, Міністерства фінансів України лише 23.07.2010 року, який зареєстровано у Міністерстві юстиції України 30 листопада 2010 року за № 1196/18491.

Як вбачається із матеріалів справи, договори про навчання, підготовку, про надання додаткових освітніх послуг навчальними закладами між позивачем та студентами були укладені у серпні 2009 року, тобто до набрання чинності 01.09.2009 року постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.2009 року № 903 та затвердження нового Порядку надання платних освітніх послуг державними та комунальними навчальними закладами наказом Міністерства освіти і науки України, Міністерства економіки України, Міністерства фінансів України лише 23.07.2010 року № 736/902/758.

З огляду на викладене колегія суддів погоджується із доводами апелянта про відсутність у ДІКЦ в Хмельницькій області правових підстав для висновку про отримання ОСОБА_1 ККМ необґрунтовано отриманої виручки при укладенні договорів про навчання, підготовку, про надання додаткових освітніх послуг навчальними закладами із студентами на 2009-2010 навчальний рік.

Разом із тим, відповідно до п. 37 постанови Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 року № 529 «Про затвердження Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій і Типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, державний контроль за виконанням вимог цього Порядку в межах повноважень, визначених законом, здійснюється Держжитлокомун-інспекцією та її територіальними органами в порядку, встановленому Мінжитлокомун-госпом за погодженням з Мінекономіки.

Згідно із п. 1.3. Порядку здійснення державного нагляду (контролю) Держжитлокомун-інспекцією та її територіальними органами, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16 листопада 2009 року № 358, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 8 грудня 2009 р. за № 1175/17191 (далі Порядок) Держжитлокомунінспекція та її територіальні органи здійснюють контроль за дотриманням, окрім іншого, суб'єктами у сфері житлово-комунального господарства вимог законодавства, стандартів, нормативів, норм, порядків і правил стосовно утримання, обслуговування, експлуатації систем водо-, теплопостачання, водовідведення, газопостачання та іншого інженерного обладнання багатоквартирних житлових будинків, утримання, обслуговування і використання житлового фонду, кількості та якості житлово-комунальних послуг, формування цін/тарифів на житлово-комунальні послуги, а також у сфері благоустрою населених пунктів та галузі поховання.

Пунктом 1.9. Порядку передбачено, що перевірки формування цін/тарифів на житлово-комунальні послуги (складових цін/тарифів), крім висновків обґрунтованості планово-економічних витрат на послуги, які надаються Державною інспекцією з контролю за цінами та її територіальними органами, здійснюються згідно з цим Порядком посадовими особами Держжитлокомунінспекції та її територіальних органів, зокрема, з питань дотримання суб'єктами господарювання вимог законодавства, стандартів, нормативів, норм, порядків і правил стосовно формування цін/тарифів; аналізу складових цін/тарифів; усунення виявлених раніше порушень.

З огляду на викладене колегія суддів погоджується із доводами апелянта про те, що до компетенції ДІКЦ в Хмельницькій області не відноситься питання дотримання ОСОБА_1 ККМ вимог постанови Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 року № 529 «Про затвердження Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій і Типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій».

Разом із тим, на переконання колегії суддів, оскільки з 01.09.2009 року набула чинності постанова Кабінету Міністрів України від 12.08.2009 року № 903 «Про удосконалення механізму регулювання плати за послуги у сфері освіти», якою було обмежено підвищення плати за надання платних послуг у сфері освіти у 2009/2010 навчальному році офіційно визначеним рівнем інфляції за попередній календарний рік, то ДІКЦ в Хмельницькій області у відповідності до п. 4 Положення про Державну інспекцію з контролю за цінами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 грудня 2000 року № 1819, правомірно поставило перед позивачем вимогу про приведення вартості навчання та надання додаткових освітніх послуг у відповідність до чинного законодавства шляхом внесення оспорюваного припису.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до переконання, що оскаржуване судове рішення слід скасувати та прийняти нове про часткове задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 коледжу культури і мистецтв задовольнити частково.

Скасувати постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 06 жовтня 2010 року у справі № 2а-4734/10/2270 та прийняти нову, якою позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення державної інспекції з контролю за цінами в Хмельницькій області № 114 від 18 червня 2010 року про застосування економічних санкцій за порушення державної дисципліни цін.

Визнати протиправним і скасувати припис державної інспекції з контролю за цінами в Хмельницькій області № 1613 від 17 червня 2010 року у частині вимог щодо розміру плати за проживання у гуртожитку.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили через пять днів після направлення її копії особам, що беруть участь у справі, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Т.В.Онишкевич

Судді В.П.Сапіга

ОСОБА_2