Справа № 813/2797/14
Суддя: Багрій Василь Миколайович
Дата ухвалення: 2015-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2015 року Справа № 876/5185/14

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Багрія В.М.,

суддів Рибачука А.І., Старунського Д.М.,

з участю секретаря судового засідання Лемцьо І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 5 травня 2014 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ліквідаційної комісії Державного закладу «Городоцька районна санітарно-епідеміологічна станція» Міністерства охорони здоров'я України, Міністерства охорони здоров'я України та Головного державного санітарного лікаря Львівської області про визнання протиправними рішення та бездіяльності суб'єктів владних повноважень,

В С Т А Н О В И В :

У січні 2014 року ОСОБА_1 через свого представника - адвоката ОСОБА_2, звернулася до суду з позовом до ліквідаційної комісії Державного закладу «Городоцька районна санітарно-епідеміологічна станція» Міністерства охорони здоров'я України, Міністерства охорони здоров'я України та Головного державного санітарного лікаря Львівської області про визнання протиправними рішення та бездіяльності суб'єктів владних повноважень.

Позивачка просила визнати протиправним рішення суб'єкта владних повноважень - Державного закладу «Городоцька районна санітарно-епідеміологічна станція» Міністерства охорони здоров'я України щодо винесення припису № 2157/01 від 7.11.2012 року;

визнати протиправною бездіяльність суб'єктів владних повноважень - Міністерства охорони здоров'я України та Головного державного санітарного лікаря Львівської області щодо не здійснення контролю за законністю під час прийняття першим відповідачем оскаржуваного припису.

Позовні вимоги обгрунтовувала тим, при прийнятті спірного припису відповідачами не було забезпечено права позивачки на участь у процесі прийняття рішення, оскільки за нею визнано право спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1, а вищестоящі державні органи та посадові особи не здійснили належного контролю за законністю припису.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 5 травня 2014 року позивачці в задоволенні позову відмовлено.

Постанову суду першої інстанції через свого представника - адвоката ОСОБА_2, оскаржила ОСОБА_1, яка в апеляційній скарзі просить її скасувати та прийняти нову постанову про повне задоволення її позову.

Апеляційну скаргу обґрунтовує доводами позовної заяви, вважаючи, що оскаржуваний припис відповідача не відповідає законодавству, оскільки прийнятий без участі позивачки в процесі його прийняття та без врахування того, що з 1987 року вона на законних підставах користується нежитловим приміщенням, яке згідно припису підлягало знесенню.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення» основними напрямами діяльності державної санітарно-епідеміологічної служби, серед іншого, є: здійснення державного санітарно-епідеміологічного нагляду; визначення пріоритетних заходів у профілактиці захворювань, а також у охороні здоров'я населення від шкідливого впливу на нього факторів навколишнього середовища; контроль за усуненням причин і умов виникнення і поширення інфекційних, масових неінфекційних захворювань, отруєнь та радіаційних уражень людей.

Згідно з ст. 39 цього ж Закону державний санітарно-епідеміологічний нагляд - це діяльність органів державної санітарно-епідеміологічної служби по контролю за дотриманням юридичними та фізичними особами санітарного законодавства з метою попередження, виявлення, зменшення або усунення шкідливого впливу небезпечних факторів на здоров'я людей та по застосуванню заходів правового характеру щодо порушників.

Основними завданнями цієї діяльності є: нагляд за організацією і проведенням органами виконавчої влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями та громадянами санітарних і протиепідемічних заходів; нагляд за реалізацією державної політики з питань профілактики захворювань населення, участь у розробці та контроль за виконанням програм, що стосуються запобігання шкідливому впливу факторів навколишнього середовища на здоров'я населення; нагляд за дотриманням санітарного законодавства.

Відповідно до ст. 41 цього ж Закону Головним державним санітарним лікарям Автономної Республіки Крим, областей, районів, міст, районів у містах та їх заступникам, головним державним санітарним лікарям на транспорті та їх заступникам у межах відповідних територій (об'єктів транспорту) надаються повноваження: а) державного санітарно-епідеміологічного нагляду за дотриманням органами виконавчої влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями і громадянами санітарного законодавства, л) застосовування передбачених цим Законом заходів для припинення порушення санітарного законодавства.

Відповідно до ч.2 ст. 236 КпАП України Головні державні санітарні лікарі Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя, міст, районів та їх заступники, головні державні санітарні лікарі на водному, залізничному, повітряному транспорті та їх заступники, а також головні державні санітарні лікарі об'єктів з особливим режимом роботи у межах відповідних адміністративних територій (об'єктів) мають право, зокрема: б) видавати приписи, постанови, а також вносити пропозиції власникам підприємств, установ і організацій або уповноваженим ними особам.

Згідно з п. 31 Положення про Державну санітарно-епідеміологічну службу України, затвердженого Указом Президента України від 6 квітня 2011 року N 400/2011 , Держсанепідслужба України відповідно до покладених на неї завдань видає обов'язкові для виконання постанови, накази, розпорядження, висновки, приписи з питань усунення або обмеження шкідливого впливу на стан здоров'я і життя людини факторів середовища життєдіяльності, організовує і контролює їх виконання.

Зі справи видно, що 7.11.2012 року головний лікар ДЗ «Городоцька районна санітарно-епідеміологічна станція» на підставі акта санітарного обстеження прибудинкової території від 6.11.2012 року вніс припис селищному голові смт. Великий Любінь Городоцького району Львівської області, а також мешканцям 5-квартирного будинку житлового будинку по вул. Львівській, 104 в цьому ж населеному пункті, в якому поставив питання про обстеження будинкової території, ліквідацію несанкціонованого звалища твердих та рідких побутових відходів, розібрання аварійних безгосподарних споруд, вивезення сміття, проведення благоустрою території та огородження її.

Отже, виданий відповідачем припис відповідає вимогам законодавства, наведеним вище.

Такий припис не порушує прав та законних інтересів позивачки, оскільки спрямований на розібрання саме аварійних безгосподарних господарських споруд. При цьому в ньому не зазначено необхідності знесення нежитлової споруди, яка перебуває в користуванні позивачки.

У випадку знесення приміщення, яке належить ОСОБА_1 і не є безгосподарним, остання вправі заявити відповідні вимоги до осіб, винних в такому знесенні, довівши своє право на таке приміщення та факт його неправомірного знесення.

Отже, оскаржуваний припис першого відповідача відповідає вимогам законодавства, оскільки прийнятий суб'єктом владних повноважень в межах його повноважень та у спосіб, визначений законом.

Доводи позивачки щодо її обов'язкової участі в прийнятті оскаржуваного припису є безпідставними, оскільки обов'язковості такої участі законодавство не передбачає.

Позовні вимоги до Міністерства охорони здоров'я України та до Головного санітарного лікаря Львівської області щодо визнання бездіяльності при здійсненні контролю за законністю прийнятого припису також не можуть вважатися обґрунтованими, оскільки згідно законодавства відповідач є самостійним при прийнятті рішення про внесення припису, а порядок оскарження такого рішення чітко визначений законом.

Позивачка не зазначила конкретних норм законодавства, які, на її думку, порушено відповідачами.

За таких обставин підстав для скасування оскаржуваної постанови суду першої інстанції не має. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 5 травня 2014 року в справі №813/279714 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: В.М. Багрій

Судді : А.І. Рибачук

Д.М.Старунський