Справа № 2а-7444/10
Суддя: Дякович В.П.
Дата ухвалення: 2012-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2012 р. < Текст >Справа № 100032/11

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Дяковича В.П.,

суддів Обрізко І.М., Яворського І.О.,

з участю секретаря судового засідання Дембіцької Х.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 Пенсійного фонду України в місті Тернополі на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 січня 2011 року у справі № 2а-7444/10/1915 за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, ОСОБА_1 Пенсійного фонду України в місті Тернополі про зобовязання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, яким просив зобовязати донарахувати до середньої заробітної плати при обчисленні наукової пенсії кошти отримані за консультації по 12 год. на місяць та оплату чергувань понад місячну норму робочого часу, а також визнати не сумісництвом його роботу по наданню медичних консультацій по 12 год. на місяць і чергування по наданню екстреної допомоги понад місячну норму робочого часу.

Ухвалою від 04 січня 2011 року суд залучив до участі в справі в якості співвідповідача ОСОБА_1 Пенсійного фонду України в м. Тернополі.

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 січня 2011 року позов задоволено частково: зобовязано ОСОБА_1 Пенсійного фонду України в м. Тернополі при призначенні ОСОБА_2 наукової пенсії врахувати кошти отримані ним за консультації та чергування понад місячну норму робочого часу; в решті позову відмовлено. Постанова мотивована тим, що постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 29 червня 2010 року зобовязано ОСОБА_1 Пенсійного фонду України в м. Тернополі призначити ОСОБА_2 наукову пенсію відповідно до Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність». Оскільки рішенням суду зобовязано ОСОБА_1 Пенсійного фонду України в м. Тернополі призначити ОСОБА_2 наукову пенсію, заявлений позов в частині не визнання сумісництвом його роботи по наданню консультацій і чергування на дому не підлягає до задоволення так як вирішений Львівським апеляційним адміністративним судом. Згідно з Положенням про умови роботи за сумісництвом працівників державних підприємств, установ і організацій, затвердженого наказом Міністерства праці України від 28.06.1993 року № 43 заробітна плата на всіх місцях роботи враховується при обчисленні середнього заробітку. В середню заробітну плату зазначеним працівникам зараховується додаткова оплата за роботу яка не є сумісництвом. Таким чином при призначенні позивачу наукової пенсії відповідач зобовязаний врахувати кошти отримані ним за консультації та чергування понад місячну норму робочого часу, а тому заявлений в цій частині позов підлягає до задоволення.

Постанову в апеляційному порядку оскаржив відповідач ОСОБА_1 Пенсійного фонду України в м. Тернополі, вважає, що постанова прийнята при неповному з'ясуванні судом обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить постанову скасувати та прийняти нову, якою в позові відмовити повністю. На обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що згідно з ч. 5 ст. 24 Закону України «Про наукову та науково-технічну діяльність» для обчислення наукової пенсії враховується заробітна плата наукового працівника лише за основним місцем роботи. Згідно п. 1 Положення про умови роботи за сумісництвом працівників державних підприємств, установ і організацій, затвердженого наказом Міністерства праці, Міністерства юстиції, Міністерства фінансів України від 28.06.1993 року № 43, сумісництвом вважається виконання працівником, крім своєї основної, іншої регулярно оплачуваної роботи на умовах трудового договору у вільний від основної роботи час на тому самому або в іншому підприємстві, установі, організації або у громадянина (підприємця, приватної особи) за наймом. ОСОБА_2 з 03.09.1980 року по даний час працює на посаді лікаря в ендоскопічному відділенні Тернопільської обласної клінічної лікарні, що є основним місцем роботи. З 01.09.1990 року позивач призначений лікарем-ендоскопістом-консультантом відділення екстреної і планово-консультативної допомоги обласної клінічної лікарні по чергуванню на дому в неробочі, вечірні і нічні години. З 01.07.1992 року позивач працював в Обласному центра екстреної медичної допомоги, який згідно статуту є окремою юридичною особою з самостійним балансом, розрахунковим рахунком, гербовою печаткою. Зазначені роботи є роботами за сумісництвом. Тому заробіток отриманий за період роботи на посаді лікаря-ендоскопіста-консультанта відділення екстреної і планово-консультативної допомоги та по ,трудовій угоді з Тернопільським центром екстреної медичної допомоги від 30.01.2003 року не враховується до заробітної плати при обчисленні розміру пенсії відповідно до Закону України «Про наукову та науково-технічну діяльність». Крім того, апелянт зазначає, що в даний час наукова пенсія позивачу не призначена.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та представника відповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 29 червня 2010 року зобовязано ОСОБА_1 Пенсійного фонду України в м. Тернополі призначити ОСОБА_2 наукову пенсію відповідно до Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність».

При цьому, як вбачається із зазначеної постанови, стаж роботи, який дає право на призначення наукової пенсії, здобутий позивачем під час роботи на посаді лікаря в ендоскопічному відділенні Тернопільської обласної клінічної лікарні.

Крім того, відповідно до ч. 5 ст. 24 Закону України «Про наукову та науково-технічну діяльність» для обчислення пенсії враховується заробітна плата наукового (науково-педагогічного) працівника за основним місцем роботи за весь період страхового стажу на посадах наукового (науково-педагогічного) працівника, починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами у період до 1 січня 2016 року або в разі якщо період страхового стажу на посадах наукового (науково-педагогічного) працівника, починаючи з 1 липня 2000 року, становить менш як 60 календарних місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата за основним місцем роботи за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу на посадах наукового (науково-педагогічного) працівника підряд до 1 липня 2000 року незалежно від перерв.

Визначення поняття «Основне місце роботи» дане в Порядку фінансування заходів, передбачених Переліком заходів щодо соціальної, трудової, фізкультурно-спортивної та професійної реабілітації інвалідів, фінансування яких здійснюється за рахунок штрафних санкцій, які надходять до Фонду соціального захисту інвалідів, затвердженому наказом Фонду соціального захисту інвалідів від 12.12.2003 року № 180, згідно з п. 1.11 якого це місце роботи, де заявник працює на підставі укладеного трудового договору із оформленням трудової книжки та занесенням до неї запису про працевлаштування.

Іншого визначення поняття «Основне місце роботи» в законодавстві немає, тому відповідно до ч. 7 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України колегія суддів застосовує аналогію закону.

Як вбачається з копії трудової книжки ОСОБА_2, з 03.09.1980 року він працює на посаді лікаря в ендоскопічному відділенні Тернопільської обласної клінічної лікарні, що є основним місцем його роботи /а.с. 8-10/.

З 01.07.1992 створено обласний центр екстреної медичної допомоги, який згідно статуту є окремою юридичною особою з самостійним балансом, розрахунковим рахунком, гербовою печаткою, де ОСОБА_2 працював з 01.07.1992 року, що підтверджують відомості про нараховану заробітну плату, а з 30.01.2003р. працює згідно укладеної трудової угоди.

01.07.1992 створено Тернопільський обласний центр екстреної медичної допомоги, який відповідно до п. 3.1 Статуту, затвердженого Тернопільською обласною радою 20.03.2000 за реєстраційним № 46 є юридичною особою.

В зазначеному центрі ОСОБА_2 працював на посаді лікаря-ендоскопіста-консультанта з 01.07.1992 року (з 30.01.2003 року відповідно до трудової угоди).

Відповідно до п. 1 Положення про умови роботи за сумісництвом працівників державних підприємств, установ, організацій, затвердженого наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства фінансів України від 28.06.1993 року 43 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30.06.1993 року за № 76, сумісництвом вважається виконання працівником, крім своєї основної, іншої регулярної оплачуваної роботи на умовах трудового договору у вільний від основної роботи час на тому ж або іншому підприємстві, в установі, організації або у громадянина (підприємця, приватної особи) за наймом.

Тобто робота ОСОБА_2 на посаді лікаря-ендоскопіста-консультанта Тернопільського обласного центру екстреної медичної допомоги (виконання всіх обовязків, передбачених трудовою угодою) є роботою за сумісництвом, тому заробітна плата, отримана позивачем за виконання цієї роботи, в тому числі консультації по 12 год. на місяць та оплата чергувань понад місячну норму робочого часу, в силу вимог ч. 5 ст. 24 Закону України «Про наукову та науково-технічну діяльність» не може враховуватись для обчислення пенсії наукового працівника.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів погоджується з доводами апелянта про те, що при обчислення пенсії позивача повинен враховуватись лише заробіток, отриманий ним під час роботи на посаді лікаря в ендоскопічному відділенні Тернопільської обласної клінічної лікарні.

За наведених обставин колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, оскільки вона прийнята з порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, суд неповно зясував обставини, що мають значення для справи, а висновки суду не відповідають обставинам справи.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, п. 3 ч. 1 ст. 198, ст. 202, ч. 2 ст. 205, ст. ст. 207, 254 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 Пенсійного фонду України в місті Тернополі задовольнити.

Постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 січня 2011 року у справі № 2а-7444/10/1915 за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, ОСОБА_1 Пенсійного фонду України в місті Тернополі про зобовязання вчинити дії скасувати та прийняти нову постанову, якою в позові відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

ГОЛОВУЮЧИЙ В.П. ДЯКОВИЧ

СУДДІ І.М. ОБРІЗКО

ОСОБА_3

Постанова складена в повному обсязі 31.01.2012 року