Справа № 822/2414/15
Суддя: Білоус О.В.
Дата ухвалення: 2015-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 822/2414/15

Головуючий у 1-й інстанції: Касап В.М.

Суддя-доповідач: Білоус О.В.

09 вересня 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Білоуса О.В.

суддів: Совгири Д. І. Курка О. П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 22 липня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Комісії зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС Міністерства соціальної політики України, Департаменту соціального захисту населення Хмельницької ОДА, третя особа - Білогірська районна державна адміністрація про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дію,

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Комісії зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС Міністерства соціальної політики України , Департаменту соціального захисту населення Хмельницької обласної державної адміністрації, третя особа на стороні відповідача - Білогірська районна державна адміністрація про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання провести розрахунок недоотриманих за період з 31.03.1997 року по 07.11.2013 року пільг та компенсацій, як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС категорія 3, стягнення моральної шкоди в розмірі 100 000,00 грн.

Відповідно до постанови Хмельницького окружного адміністративного суду від 22.07.2015 року у задоволенні позову відмовлено. Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати постанову Хмельницького окружного адміністративного суду та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити, посилаючись при цьому на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, які мають значення для справи та порушення норм права, що призвело до неправильного вирішення спору.

В судове засідання представники сторін, третьої особи не з`явилися, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялися своєчасно та належним чином. Представник відповідача направив на адресу суду письмові заперечення на апеляційну скаргу, з яких вбачається, що позивач апеляційну скаргу не визнає у повному обсязі, проти її задоволення заперечує, вважаючи рішення суду першої інстанції законним, обґрунтованим і таким, що відповідає фактичним обставинам справи. Просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

У зв`язку з неприбуттям жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про його дату, час і місце, а також враховуючи те, що їх явка в судове засідання не визнавалась обов`язковою, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України, за наявними у справі матеріалами, при цьому, згідно частини 6 статті 12, частини 1 статті 41 КАС України, повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не відбувається.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції необхідно залишити без змін, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Частиною 3 статті 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. При цьому в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч. 2 ст. 71 КАС України).

Частиною 1 ст. 195 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, та підтверджується матеріалами справи, протоколом Комісії зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС Міністерства соціальної політики України від 07.10.1997 року №198 визнано видачу позивачу посвідчення учасника ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС безпідставною, з підстав відсутності підтверджуючих документів, передбачених п. 10 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженому Постановою КМУ №51 від 20.01.1997 року. 07.11.2013 року позивачу видано посвідчення учасника ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС категорії 3 серії НОМЕР_1 .

ОСОБА_1 звернувся до Департаменту соціального захисту населення Хмельницької обласної державної адміністрації із заявою щодо повернення пільг і компенсацій за період з 1997 року по 2013 рік як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Листом №04.02-3131 від 27.04.2015 року позивача було повідомлено про те, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 04.01.1997 року №135 "Про перевірку правильності видачі посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС", головою Хмельницької обласної державної адміністрації видано розпорядження від 28.02.1997 року №773-р. "Про перевірку правильності видачі посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС". Вказаним розпорядженням затверджено склад тимчасової комісії облдержадміністрації та положення про неї, комісією проведено перереєстрацію посвідчень.

Зазначено, що позивач, як учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС категорії 3, з дня подання заяви до управління соціального захисту населення Білогірської районної державної адміністрації, користується всіма пільгами та компенсаціями передбаченими чинним законодавством. Повідомлено, що недоотримані пільги та компенсації за період з 31.03.1997 року по 07.11.2013 року виплатити немає підстав.

Вирішуючи по суті існуючий спір, суд першої інстанції керувався тим, що статус осіб, які є учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС регулюється Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 року № 796-ХІІ (Закон №796-ХІІ).

Відповідно до ст. 9 Закону №796-ХІІ особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, є: 1) учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків; 2) потерпілі від Чорнобильської катастрофи - громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС згідно статті 10 Закону №796-ХІІ вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України.

Підставами для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС відповідно до частини першої статті 15 Закону №796-ХІІ є період роботи (служби) у зоні відчуження, що підтверджено відповідними документами.

Постановою КМУ №51 від 20.01.1997 року затверджено Порядок видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (надалі - Порядку). Відповідно до абз. 3 п. 10 Порядку посвідчення видаються учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС на підставі одного з таких документів: а) посвідчення про відрядження в зону відчуження; б) військового квитка і довідки командира військової частини або архіву про участь у ліквідації наслідків аварії у зоні відчуження; в) довідки про підвищену оплату праці в зоні відчуження (із зазначенням кількості днів і населеного пункту).

Відповідно до п. 3 Порядку використання коштів державного бюджету для виконання програм, пов`язаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 вересня 2005 р. N 936, призначення громадянам компенсацій, допомоги певних видів та надання пільг здійснюється за єдиною заявою відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 17 серпня 2002 р. N 1146 "Про вдосконалення механізму надання соціальної допомоги".

Виплата компенсацій, допомоги певних видів та надання пільг у разі, коли вперше встановлено відповідний статус постраждалої особи і видано відповідне посвідчення, проводиться з дня подання громадянином заяви, але не раніше ніж з дня видачі йому посвідчення встановленого зразка.

Судом першої інстанції встановлено, що 22.05.2013 року ОСОБА_1 звертався до голови Хмельницької облдержадміністрації, щодо вирішення питання про видачу йому посвідчення ліквідатора наслідків аварії на ЧАЕС, однак жодного з документів передбачених Порядком надано не було.

Листами Департаменту соціального захисту населення Хмельницької обласної державної адміністрації №03/02-6803 від 10.06.2013 року, №03/02-12022 від 30.09.2013 року позивач повідомлявся про необхідність подачі документів, передбачених п. 10 Порядку для видачі посвідчення.

Крім того, Департамент соціального захисту населення Хмельницької обласної державної адміністрації звертався до Міністерства внутрішніх справ України із запитом №03/02-10415 від 21.08.2013 року про підтвердження факту участі ОСОБА_1 у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС із зазначенням періоду та населеного пункту, де проводились роботи.

Міністерством внутрішніх справ відповідача повідомлено листом від 24.09.2013 року про відсутність відомостей про підтвердження факту участі ОСОБА_1 у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

07.11.2013 року позивач звернувся до Департаменту соціального захисту населення Хмельницької обласної державної адміністрації із заявою про видачу посвідчення третьої категорії відповідно до наданих документів, а саме: довідок управління Державної служби охорони ГУ МВС України в Київській області від 18.10.2013 року №13/4-1-625 та №92 від 14.10.2013 року та маршрутного листа від 18.10.2013 року №13/4-1-624. 07.11.2013 року Хмельницькою облдержадміністрацією Любарському В.П., на підставі поданих документів видано посвідчення категорії 3 серії НОМЕР_1 .

Враховуючи встановлені обставини, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що у відповідача були відсутні правові підстави для нарахування і виплати ОСОБА_1 пільг і компенсацій як особі, що має статус ліквідатора аварії на ЧАЕС, за відсутності у нього відповідного посвідчення. За відсутності факту протиправності дій та рішень суб`єкта владних повноважень не підлягає задоволенню і позовна вимога про стягнення моральної шкоди.

Доводи апеляційної скарги спростовуються вищенаведеним, матеріалами справи, а тому колегією суддів відхиляються, оскільки не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм права, які призвели до неправильного вирішення справи, тобто прийнята постанова відповідає матеріалам справи та вимогам закону, і підстав для її скасування не вбачається.

Відповідно до статті 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті рішення суду з одних лише формальних підстав.

На підставі наведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо задоволення заявлених вимог у спосіб та межах, визначених законом.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 22 липня 2015 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. ст. 212, 254 КАС України.

Головуючий Білоус О.В.

Судді Курко О. П.

Совгира Д. І.