Справа № 2а-1870/6582/11
Суддя: Є.Д. Кравченко
Дата ухвалення: 2011-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 вересня 2011 р. Справа № 2a-1870/6582/11

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Кравченка Є.Д.,

за участю секретаря судового засідання - Шевченко В.М.,

представника позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу № 2а-1870/6582/11 за позовом Конотопського міського управління праці та соціального захисту населення до Відділу Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Сумській області про скасування постанови про накладення штрафу,-

В С Т А Н О В И В:

Конотопське міське управління праці та соціального захисту населення (далі позивач) звернулося до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Відділу Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Сумській області (далі відповідач) про скасування постанови про накладення штрафу від 02.08.2011 ВП № 26891940, винесену старшим державним виконавцем підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби ГУЮ у Сумській області ОСОБА_2

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що постанова про накладення на позивача штрафу у розмірі 1 360, 00 грн. за невиконання рішення суду є безпідставною, оскільки постанову суду, якою зобовязано позивача перерахувати та виплатити ОСОБА_3 різницю між отриманою в 2008 році сумою соціальної допомоги та тією, яку ОСОБА_3 має право отримати відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008 за № 10-рп/2008, не було ним виконано у спосіб і порядок, визначений виконавчим документом, з поважних причин, а тому у відповідача не було правових підстав до застосування санкцій, передбачених Законом України "Про виконавче провадження".

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити з наведених у позовній заяві підстав.

Представник відповідача, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи (а.с. 16-17), в судове засідання не зявився, всупереч вимог ч.2 ст.40 КАС України про причини неявки суд не повідомив, заперечень стосовно позовних вимог не надсилав.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 02.08.2011 старшим державним виконавцем Куликом В.В. підрозділу примусового виконання рішень відділу Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Сумській області було винесено постанову про накладення штрафу у розмірі 1 360, 00 грн. (а.с. 18) за повторне невиконання позивачем судового рішення щодо зобовязання позивача перерахувати та виплатити ОСОБА_3 різницю між отриманою в 2008 році сумою соціальної допомоги та тією, яку ОСОБА_3 має право отримати відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008 за № 10-рп/2008.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Згідно ч.1 ст. 2 Закону України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 № 606 (далі - Закон № 606) примусове виконання рішень в Україні покладається на Державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Відповідно до Закону України "Про державну виконавчу службу" примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, відділів державної виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, обласних, Київського та Севастопольського міських управлінь юстиції, районних, міських (міст обласного значення), районних в містах відділів державної виконавчої служби відповідних управлінь юстиції.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 5 Закону № 606, вимоги державного виконавця щодо виконання рішень обов'язкові для всіх органів, організацій, посадових осіб, фізичних і юридичних осіб на території України; невиконання законних вимог державного виконавця тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Згідно ч.ч.1, 2 ст. 25 Закону № 606, державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець зазначає про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та попереджає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Як вбачається із матеріалів справи, виконавчий лист № 2а-183/09 від 15.02.2011 Конотопського міськрайонного суду Сумської області зобов'язує позивача вчинити певні дії, а саме здійснити перерахунок та виплату, тобто це рішення немайнового характеру. Виконання рішень у немайнових спорах здійснюється відповідно до глави 8 Закону № 606, а саме відповідно до вимог статті 75.

Так, частиною 2 статті 75 Закону № 606 передбачено, що у разі невиконання зазначених вимог без поважних причин державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону і не пізніше п'яти робочих днів з дня його накладення повторно перевіряє стан виконання рішення. Якщо рішення не виконано і виконання може бути проведено без участі боржника, державний виконавець організовує виконання відповідно до повноважень, наданих йому законом, та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом. При цьому на боржника повторно накладається штраф у порядку, встановленому статтею 89 цього Закону.

Відповідно до ч.1 ст. 89 Закону № 606 у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на посадових осіб - від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на боржника - юридичну особу - від сорока до шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

На думку суду доводи позивача, з приводу того, що рішення суду не було виконано ним з поважних причин, а саме: через не виділення таких коштів Конотопському міському УПСЗН, розмір яких не передбачений у Державному бюджеті, є безпідставними виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 95 Конституції України, виключно законом про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків.

В свою чергу, статтею 30 Бюджетного кодексу України передбачено, що видатки Державного бюджету України включають бюджетні призначення, встановлені законом про Державний бюджет України на конкретні цілі, що повязані з реалізацією державних програм, перелік яких визначено статтею 87 зазначеного Кодексу, відповідно до якої до видатків, що здійснюються з Державного бюджету України, належать також видатки на соціальний захист та соціальне забезпечення.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 23 Бюджетного кодексу України, будь-які бюджетні зобовязання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення. Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України чи рішенням про місцевий бюджет у порядку, встановленому цим Кодексом.

Статтею 21 Бюджетного кодексу України визначено, що для здійснення програм та заходів, які проводяться за рахунок коштів бюджету, бюджетні асигнування надаються розпорядникам бюджетних коштів. За обсягом наданих прав розпорядники бюджетних коштів поділяються на головних розпорядників бюджетних коштів та розпорядників бюджетних коштів нижчого рівня. Відповідно до ст. 22 вказаного Кодексу, головними розпорядниками бюджетних коштів за бюджетними призначеннями, передбаченими законом про Державний бюджет України можуть бути виключно: органи, уповноважені відповідно Верховною Радою України, Президентом України, Кабінетом Міністрів України забезпечувати їх діяльність, в особі їх керівників, а також міністерства, інші центральні органи виконавчої влади, Конституційний Суд України, Верховний Суд України та інші спеціалізовані суди; установи та організації, які визначені Конституцією України або входять до складу Кабінету Міністрів України, а також спеціально уповноважені законом органи на здійснення розвідувальної діяльності, Національна академія наук України, Українська академія аграрних наук, ОСОБА_1 медичних наук України, ОСОБА_1 педагогічних наук України, ОСОБА_1 правових наук України, ОСОБА_1 мистецтв України, в особі їх керівників.

Судом було встановлено, що позивачем ні державному виконавцю під час виконання рішення суду, ні суду, не було надано доказів поважності причин невиконання рішення суду щодо зобовязання позивача вчинити дії по перерахунку та виплаті призначеної ОСОБА_3 різниці між отриманою в 2008 році сумою соціальної допомоги та тією, яку ОСОБА_3 має право отримати відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008 за № 10-рп/2008.

Враховуючи, що позивачем без поважних причин не були виконані вимоги державного виконавця з примусового виконання виконавчого листа за № 2а-183/09 від 15.02.2011, виданого Конотопським міськрайонним судом Сумської області, а тому суд приходить до висновку, що відповідачем правомірно, у відповідності до ст. 19 Конституції України, ч. 3 ст. 2 КАС України та в межах прав, наданих йому Законом України "Про виконавче провадження", винесено постанову про накладення на позивача штрафу в розмірі 1 360, 00 грн., а тому не вбачається підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 86, 94, 98, 158-163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову Конотопського міського управління праці та соціального захисту населення до Відділу Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Сумській області про скасування постанови про накладення штрафу відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя (підпис) Є.Д. Кравченко

З оригіналом згідно

Суддя Є.Д. Кравченко

Постанову складено у повному обсязі та підписано 26 вересня 2011 року.