Справа № 810/3442/15
Суддя: Балаклицький А. І.
Дата ухвалення: 2015-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

810/3442/15

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 вересня 2015 року 810/3442/15

Київський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Балаклицького А.І., розглянувши в порядку письмового провадження в м. Києві адміністративну справу

за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "Елітспецбудгруп"

до

Вишгородської об’єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області

про

визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

в с т а н о в и в:

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив на відсутність порушення ним вимог податкового законодавства, оскільки договірні відносини щодо виконання будівельних робіт між ним та ТОВ "Брокбудкепітал" мали реальний характер, роботи виконано, прийнято й оплачено позивачем. Зазначені факти підтверджуються документально, господарські операції належним чином відображені у бухгалтерському обліку та податковій звітності. Як зазначив позивач, відповідачем не надано жодних доказів на підтвердження фіктивності (безтоварності) договорів, укладених між позивачем та ТОВ "Брокбудкепітал". Тому, на думку позивача, рішення податкового органу є незаконним, оскільки при його прийнятті відповідачем невірно встановлено факти та застосовано норми закону.

Відповідач позов не визнав, надав суду письмові заперечення, в яких просив суд у задоволенні позову відмовити з тих підстав, що фінансово-господарські взаємовідносини між позивачем та ТОВ "Брокбудкепітал" є фіктивними, та такими, що не мали реального характеру і були вчинені без наміру створення правових наслідків, з метою отримання податкової вигоди, а тому податкове повідомлення-рішення є правомірним і підстави для його скасування відсутні. Відповідач також просив суд здійснювати розгляд справи за його відсутністю в порядку письмового провадження.

У судове засідання, призначене на 07.09.2015, з’явився представник позивача та подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 4 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, якщо всі особи, які беруть участь у справі заявили клопотання про розгляд справи за їх відсутності.

За таких обставин, судом визнано за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи, з’ясувавши всі фактичні обставини, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Елітспецбудгруп" зареєстровано як юридичну особу 27.12.2011, як платник податків перебуває на податковому обліку в Вишгородській ОДПІ з 28.12.2011 за №1941-ТОВ. Позивач також зареєстрований як платник податку на додану вартість.

Основним видом діяльності позивача за КВЕД є монтаж водопровідних мереж, систем опалення та кондиціонування.

Відповідно до ліцензії, виданої 21.03.2012 Державною архітектурно-будівельною інспекцією України, ТОВ "Елітспецбудгруп" має право здійснювати монтаж водопровідних мереж, систем опалення та кондиціонування.

Як вбачається з наявних матеріалів справи, в січні 2015 року посадовою особою Вишгородської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області на підставі наказу від 14.01.2015 №11 проведена документальна позапланова невиїзна перевірка ТОВ "Елітспецбудгруп" (код ЄДРПОУ 37868687) з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинам з ТОВ "Брокбудкепітал" (код ЄДРПОУ 37450960) за період з 01.07.2014 по 31.07.2014.

Такі висновки податковий орган пов'язує із порушенням позивачем встановленого порядку формування податкового кредиту за операціями з придбання монтажних робіт у ТОВ "Брокбудкепітал".

В обґрунтування правомірності спірного рішення відповідач зазначив, що за даними системи автоматизованого співставлення податкових зобов’язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів встановлено, що ТОВ "Брокбудкепітал" виконувало внутрішні санітарно-технічні роботи по монтажу систем опалення, водопроводу та каналізації для ТОВ "Елітспецбудгруп" придбаваючи їх у контрагентів постачальників та залучаючи субпідрядні організації. Найбільшим постачальником таких робіт у липні 2014 року є ТОВ "Фінпромгруп "Діоніка", що складає 44,49% від задекларованого податкового кредиту ТОВ "Брокбудкепітал".

У свою чергу, за результатами аналізу податкової звітності ТОВ "Фінпромгруп "Діоніка" податковим органом встановлено, що ТОВ "Фінпромгруп "Діоніка" шляхом маніпулювання даними податкової звітності безпідставно формувало податковий кредит підприємствам-покупцям, що свідчить про фіктивність його діяльності та відсутності факту реального виконання робіт по ланцюгу постачання.

Тобто, єдиною підставою для висновків податкового органу про заниження ТОВ "Елітспецбудгруп" податкового зобов’язання з податку на додану вартість є виключно аналіз наявної у відповідача податкової звітності ТОВ "Брокбудкепітал" і ТОВ "Фінпромгруп "Діоніка" за результатами дослідження якої податковий орган дійшов висновку про порушення правил ведення господарської діяльності постачальниками товарів (робіт, послуг) ТОВ "Брокбудкепітал" по ланцюгу постачання, зокрема, ТОВ "Фінпромгруп "Діоніка".

Таким чином, право позивача на формування податкового кредиту поставлено виключно у залежність від добросовісності ТОВ "Фінпромгруп "Діоніка" та його контрагентів, з яким позивач не перебував у будь-яких відносинах.

Інших підстав для прийняття спірного податкового повідомлення-рішення відповідачем не зазначено.

У той же час, позивач вважає вказане податкове повідомлення-рішення таким, що суперечить вимогам чинного податкового законодавства, а тому оскаржив його, звернувшись із позовом до суду.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд звертає увагу на таке.

У ході з’ясування обставин справи і перевірки їх доказами судом встановлено, що між генпідрядником - ТОВ "Елітспецбудгруп" та субпідрядником - ТОВ "Брокбудкепітал" в червні 2014 року укладено Договір субпідряду від 17.06.2014 №06/06сп, відповідно до умов якого субпідрядник приймає на себе виконання якісно і в установленні строки виконати комплекс внутрішніх санітарно-технічних робіт по монтажу систем опалення, водопроводу та каналізації на об’єкті: "Будівництво житлового будинку на вулиці Маршала Малиновського, 4 в Оболонському районі м. Києва".

На підтвердження реальності виконання умов господарських операцій між позивачем та вказаним підприємством позивачем надано суду належним чином завірені копії первинних документів, а саме: договір, договірну ціну на будівництво, акти приймання виконаних будівельних робіт за липень 2014 року, довідки про вартість виконаних підрядних робіт за липень 2014 року, податкові накладні, оборотно-сальдову відомість по рахунку 3772, банківські виписки, локальні кошториси, підсумкову відомость ресурсів.

Тобто, позивачем надано первинні документи, які підтверджують факт здійснення господарських операцій щодо купівлі у ТОВ "Брокбудкепітал" внутрішні санітарно-технічні роботи по монтажу систем опалення, водопроводу та каналізації.

У ході розгляду справи відповідач жодних заперечень щодо форми і змісту наданих позивачем письмових документів не висловив. Доказів, які б вказували на недійсність чи підробку первинних документів або їх невідповідність нормативно-правовим актам відповідач суду не надав.

Крім того, судом встановлено, що перелічені вище первинні документи містять усі необхідні реквізити, для надання їм юридичної сили, доказовості та містять достатню інформацію для розкриття змісту та обсягу вищевказаних господарських операцій.

Як вбачається зі змісту Акта перевірки, жодних податкових правопорушень в діях позивача відповідачем не виявлено. Надані позивачем до перевірки документи відповідачем не проаналізовано.

Акт перевірки не містить жодних посилань на те, що установчі документи, свідоцтва про державну реєстрацію та свідоцтва платника податку на додану вартість ТОВ "Елітспецбудгруп", ТОВ "Брокбудкепітал" були скасовані чи визнані недійсними за рішенням суду, як на дату укладання чи виконання договору, так і на дату складання податкових накладних.

Таким чином, на момент здійснення господарських операцій та видання податкових накладних, позивач та його контрагент були платниками податку на додану вартість, які зареєстровані відповідно до положень статті 183 Податкового кодексу України.

Статус позивача та його контрагента, як платників податку на додану вартість, не заперечувався сторонами.

За наведених обставин суд дійшов висновку, що сума податкового кредиту позивачем сформовано на підставі належним чином оформлених податкових накладних.

У силу положень пункту 198.2 статті 198 Податкового кодексу України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше, або дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг, або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до пункту 201.10 Податкового кодексу України податкова накладна видається платником податку, який поставляє товари (послуги), на вимогу їх отримувача, та є підставою для нарахування податкового кредиту.

Таким чином, право платника податку на податковий кредит пов'язано з виникненням визначеної законом події та наявністю належним чином оформленого документа, який засвідчує суму сплаченого (нарахованого) податку на додану вартість по дійсній операції, пов'язаній з господарською діяльністю платника податку.

Тобто, за змістом положень Податкового кодексу України наявність господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг), призначених для використання у власній господарській діяльності платника податків, є визначальною умовою для виникнення у платника податку права на формування податкового кредиту, за наявності необхідних підтверджувальних документів первинного бухгалтерського обліку.

Як вже зазначалось судом, податкові зобов'язання були визначені позивачеві у зв'язку з формуванням податкового кредиту за рахунок сум податку, сплачених контрагенту в складі вартості придбаних робіт.

Оскільки, на думку податкового органу, роботи фактично не виконувались, товари не поставлялись, а учасниками правочинів переслідувалась мета мінімізації податкових зобов'язань, угоди є безтоварними, а тому формування податкового кредиту за ними вчинено позивачем незаконно.

Водночас, відповідач не ставив під сумнів правильність здійснення позивачем математичного розрахунку податкового кредиту за первинними документами податкового та бухгалтерського обліку.

Таким чином, вирішення даної справи залежить від доведеності тверджень податкового органу про безтоварність господарських операцій, які покладено в основу висновків про безтоварність правочинів та оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Однак, як вбачається зі змісту Акта перевірки, податковим органом не перевірялось ТОВ "Брокбудкепітал" на предмет наявності у нього необхідних умов для досягнення результатів відповідної економічної діяльності, зокрема, основних фондів виробництва, наявності матеріальних ресурсів, кваліфікованого персоналу, господарсько-правових відносин з іншими суб'єктами господарювання у зв’язку з укладанням договорів оренди основних засобів виробництва, транспортних засобів; наявність укладених цивільно-правових угод з іншими суб’єктами господарювання, щодо надання послуг або виконання робіт.

Крім того, відповідачем не надано жодного доказу неможливості здійснення позивачем та його контрагентом зазначених операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів; відсутність у платника податку необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності в силу відсутності управлінського або технічного персоналу.

Вивчивши надані документальні підтвердження, судом не встановлено відсутності мети у позивача щодо реального настання правових наслідків та укладення правочинів задля заниження об’єкту оподаткування і несплати податків.

Факт виконання контрагентом робіт підтверджується документально, господарські операції належним чином відображені у бухгалтерському і податковому обліку позивача та його податковій звітності, а право на включення до податкового кредиту суми податку на додану вартість, сплаченої у складі вартості придбаних товарів, робіт, посвідчується належним чином оформленими податковими накладними.

Як встановлено судом, усі наявні у матеріалах справи документи дають змогу визначити, які саме роботи виконувались, за якою ціною, між якими контрагентами.

При цьому, судом встановлено, що придбання у TOB "Брокбудкепітал" робіт було обумовлено необхідністю своєчасного виконання позивачем своїх господарських зобов'язань перед замовником будівництва ТОВ "Київське транспортно-будівельне підприємство №3", на підтвердження чого позивач надав суду договір від 19.12.2013 №47/12.

Також, як вбачається з матеріалів справи та не заперечувалось відповідачем, придбання робіт у TOB "Брокбудкепітал" було обумовлено здійсненням позивачем діяльності, зазначеної у КВЕД.

Крім того, суд звертає увагу на те, що з дослідженого Акта перевірки вбачається, що посадові особи податкового органу факти виконання робіт не перевіряли, безпосереднього аналізу фінансово-господарських документів не робили, а відобразили в акті перевірки лише суб'єктивні висновки посадових осіб податкового органу щодо осіб по ланцюгу постачання контрагента позивача.

Відтак, суд вважає, що висновки податкового органу про фіктивність господарських операцій між позивачем та його контрагентом є формальними та не об’єктивними, оскільки ґрунтуються не на первинних документах та результатах співставлення даних бухгалтерського і податкового обліку, як то передбачено пунктом 73.5 статті 75 Податкового кодексу України, а на обставинах, які не мають безпосереднього значення для формування податкових зобов'язань та податкового кредиту позивачем.

Водночас, суд констатує, що інформація, наведена в Акті перевірки про формування контрагентом позивача ТОВ "Брокбудкепітал" у липні 2014 року податкового кредиту за результатами господарських відносин із ТОВ "Фінпромгруп "Діоніка" на рівні 44,49 відсотків від загальної суми задекларованого ним податкового кредиту за цей період, не є належним та допустимим доказом порушення позивачем податкового законодавства, оскільки податковим органом не встановлено правову природу цих взаємовідносин, не досліджено рух активів та не надано належних та допустимих доказів існування порушень законодавства контрагентом позивача у даному випадку.

Крім того, відповідачем, як суб’єктом владних повноважень, не надано суду жодного доказу щодо відсутності саме у ТОВ "Брокбудкепітал" всіх необхідних умов для виконання взятих на себе господарських зобов’язань як на дату проведення господарських операцій так і на дату розгляду справи по суті заявлених позивачем вимог.

Враховуючи вищезазначені обставини та наявні у матеріалах справи докази суд дійшов висновку, що укладений між позивачем та ТОВ "Брокбудкепітал" правочин відповідає вимогам чинного законодавства України, має своїм наслідком зміну у майновому стані учасників правочинів, є економічно виправданим, факт виконання господарських зобов'язань сторін підтверджується первинними документами бухгалтерської та податкової звітності, які є належними та достатніми доказами того, що господарські операції фактично відбулися, а операції між позивачем та його контрагентом враховані відповідно до їх дійсного економічного змісту, обумовлені розумними економічними причинами (цілями ділового характеру) та відповідають меті здійснення господарської діяльності.

Таким чином, позивач підтвердив доводи про реальність господарських операцій вказаними вище документами та поясненнями, тому не визнання податковим органом права на податковий кредит є безпідставними.

Частиною 1 статті 5 КАС України встановлено, що адміністративне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу та міжнародних договорів, згода на обов’язковість яких надана Верховною Радою України.

Так, згідно з статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997, (далі - Конвенція) кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Дану справу суд вирішує, як справу майнового характеру, на підставі рішення Європейського суду з прав людини від 14.10.2010 у справі "Щокін проти України", зі змісту якого вбачається, що збільшення податковим органом зобов’язань особи з податку є втручанням до його майнових прав.

Отже, за практикою Європейського суду з прав людини вимога про визнання протиправним рішення суб’єкта владних повноважень, яке впливає на склад майна позивача, у тому числі шляхом безпідставного стягнення податків, зборів, штрафних санкцій тощо, є майновою.

У зв’язку з викладеним, протиправне винесення Податковим органом спірних податкових повідомлень-рішень становить втручання у мирне володіння майном суб’єкта господарювання, що порушує статтю 1 Першого протоколу до Конвенції.

Розглядаючи справу "Інтерспав" проти України про порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, Європейський суд з прав людини висловив свою думку, яка полягає в наступному: "коли державні органи володіють будь-якою інформацією про зловживання у системі відшкодування ПДВ, що здійснюються конкретною кампанією, вони можуть вжити відповідних заходів з метою запобігання або усунення таких зловживань. Суд, однак, не може прийняти зауваження Уряду щодо загальної практики з відшкодування ПДВ за відсутності будь-яких ознак, які б вказували на те, що заявник був безпосередньо залучений до таких зловживань".

У рішенні від 22.01.2009 у справі "БУЛВЕС" АД проти Болгарії" (заява №3991/03) Європейський суд з прав людини, зазначив, що платник податку не повинен нести наслідків невиконання постачальником його зобов'язань зі сплати податку і в результаті сплачувати ПДВ другий раз, а також сплачувати пеню. На думку Суду, такі вимоги стали надмірним тягарем для платника податку, що порушило справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту права власності.

Відповідно до частини другої статті 8 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

За таких обставин, покупець не може нести відповідальність за можливе порушення податкового законодавства продавцем-контрагентом, за умови необізнаності першим щодо таких порушень.

Відповідачем не надано доказів того, що позивач знав або міг дізнатися про те, що контрагент ТОВ "Брокбудкепітал" - ТОВ "Фінпромгруп "Діоніка", можливо, порушує вимоги податкового законодавства, зокрема, щодо подання податкової звітності, відсутності за юридичною адресою тощо, а також доказів того, що позивач був безпосередньо залучений до можливих зловживань контрагента у системі оподаткування.

Частина 2 статті 71 КАС України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Такий підхід узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини. Так, у пункті 110 рішення від 23.07.2002 у справі "Компанія "Вестберґа таксі Актіеболаґ" та "Вуліч проти Швеції" Суд визначив, що "…адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.".

Беручи до уваги викладені норми та обставини, суд вважає, що відповідачем не доведено належними та достатніми доказами фактів безпідставного чи неправомірного формування позивачем податкового кредиту з податку на додану вартість.

За таких обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, беручи до уваги не доведеність відповідачем відсутності реального характеру правочину, укладеного між позивачем та ТОВ "Брокбудкепітал", доведеність обґрунтованості включення позивачем до складу податкового кредиту відображених в отриманих від вказаного контрагента первинних документах сум податку на додану вартість; суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог та скасування оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

На підставі викладеного, керуючись статтею 124 Конституції України, статтями 11, 14, 69-71, 122, 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Елітспецбудгруп" - задовольнити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення, а у разі проголошення лише вступної та резолютивної частини постанови або прийняття постанови у письмовому провадженні - протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Балаклицький А. І.