Справа № 2а-2603/09/0970
Суддя: Матуляк Я.П.
Дата ухвалення: 2009-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" жовтня 2009 р. Справа № 2а-2603/09/0970

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Матуляка Я.П.,

при секретарі Шварговському Д.Д.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за позовом управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську до підрозділу примусового виконання рішень відділу Державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Івано-Франківській області про визнання дій старшого державного виконавця підрозділу примусового виконання рішень відділу ДВС головного управління юстиції в Івано-Франківській області, неправомірними та скасування постанов старшого державного виконавця підрозділу примусового виконання рішень відділу ДВС головного управління юстиції в Івано-Франківській області про стягнення виконавчого збору та постанови про стягнення з боржника витрат, повязаних з організацією та проведенням виконавчих дій, -

встановив:

Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську звернулося в суд із адміністративним позовом до підрозділу примусового виконання рішень відділу Державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Івано-Франківській області про визнання дій старшого державного виконавця підрозділу примусового виконання рішень відділу ДВС головного управління юстиції в Івано-Франківській області, протиправними, скасування постанов старшого державного виконавця підрозділу примусового виконання рішень відділу ДВС головного управління юстиції в Івано-Франківській області про стягнення виконавчого збору та постанови про стягнення з боржника витрат, повязаних з організацією та проведенням виконавчих дій від 31.08.2009 року.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала повністю. Суду пояснила, що старшим державним виконавцем підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби головного управління юстиції в Івано-Франківській області ОСОБА_2 з метою виконання виконавчого листа №2а-4641/08 від 06.05.2009 року виданого Івано-Франківським окружним адміністративним судом щодо зобовязання управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську виплатити на користь ОСОБА_3, державну і додаткову пенсії за період з 22.05.2008 року по вересень 2008 року, виходячи із 8 мінімальних пенсій за віком, було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 19.05.2009 року та наданий строк для добровільного виконання до 26.05.2009 року. Однак беручи до уваги те, що управління звернулось до Івано-Франківського окружного адміністративного суду із заявою про відстрочення виконання та розяснення судового рішення, 26.05.2009 року УПФУ в м. Івано-Франківську звернулось із заявою до начальника підрозділу примусового виконання рішень, про звернення державним виконавцем із такою ж заявою та зупинення виконавчого провадження. Державним виконавцем не було взято до уваги подане прохання та 31.08.2009року винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 850грн., та постанову про стягнення з боржника витрат повязаних з організацією та проведенням виконавчих дій в розмірі 17,90 грн.

Також зазначила, що жодних дій передбачених ст. 45 Закону України «Про виконавче провадження», виконавцем здійснено не було, а тому й немає підстав стягувати витрати повязані з організацією та проведенням виконавчих дій.

Вважає, що наведені у заяві обставини є важливими та обєктивними. Просить позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечила. Суду пояснила, що 26.05.2009 року управління пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську надіслали на адресу підрозділу примусового виконання рішень ВДВС лист про те, що виплатити кошти ОСОБА_4 в термін для добровільного виконання не має можливості, так як звернулись до суду із заявою про розяснення судового рішення та відстрочення виконання даного рішення, й просили державного виконавця звернутись до суду із такою ж заявою та зупинити виконавче провадження у справі.

З посиланням на ст.ст. 33, 35 Закону України «Про виконавче провадження», зазначила, що державний виконавець не може вийти за межі наданих йому повноважень й вказала, що звернення до суду із заявою про відстрочку виконання рішення є правом державного виконавця, а не обовязком.

Вважає, що діяла в межах наданих повноважень. Просила в задоволенні позову відмовити.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази, суд прийшов до висновку, що в задоволені позову слід відмовити з наступних підстав:

В судовому засіданні встановлено, що 19.05.2009 року старшим державним виконавцем підрозділу примусового виконання рішень відділу ДВС Головного управління юстиції в Івано-Франківській області ОСОБА_2 Мар'яною Степанівною винесено постанову про відкриття виконавчого провадження щодо примусового виконання виконавчого листа №2а-4641/2008 виданого 06.05.2009 року Івано-Франківським окружним адміністративним судом про стягнення з управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську на користь ОСОБА_3, державну і додаткову пенсії та надано термін для добровільного виконання до 26.05.2009 року.

Згідно ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження»державний виконавець, починаючи виконувати рішення, повинен пересвідчитися, чи отримана боржником копія постанови про відкриття виконавчого провадження і чи здійснені ним дії, спрямовані на добровільне виконання рішення у встановлений постановою строк відповідно до статті 24 цього Закону. У разі, якщо копія постанови про відкриття виконавчого провадження одержана боржником несвоєчасно, внаслідок чого боржник був позбавлений можливості добровільно виконати рішення у встановлений державним виконавцем строк, за письмовою заявою боржника при підтвердженні факту несвоєчасного одержання вказаної постанови державний виконавець відкладає провадження виконавчих дій у порядку, встановленому статтею 32 цього Закону, та поновлює боржнику строк для добровільного виконання рішення.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується представниками сторін, управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську постанову про відкриття виконавчого провадження від 19.05.2009року отримало 19.05.2009 року.

26.05.2009 року управління ПФУ в м. Івано-Франківську, звернулось до суду із заявою про розяснення та відстрочку виконання судового рішення.

Слід зазначити, що ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 12.06.2009 року управлінню ПФУ в м. Івано-Франківську було відмовлено у задоволенні заяви про розяснення та відстрочку виконання рішення.

26.05.2009 року за №1944/06 управління пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську надіслали на адресу підрозділу примусового виконання рішень ВДВС лист про те, щоб державний виконавець звернувся із заявою до суду про відстрочку виконання судового рішення та зупинив виконавче провадження.

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження», за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, державний виконавець за власною ініціативою або за заявою сторін, має право звернутись із заявою до суду про відстрочку виконання.

Статтею 36 даного Закону, не передбачено обовязок державного виконавця зупинити виконавче провадження в звязку із зверненням боржника до суду із заявою про розяснення та відстрочку виконання рішення.

Відповідно до ст. 35 даного Закону, державний виконавець може зупинити виконавче провадження, в разі звернення ним до суду із заявою про розяснення судового рішення.

В контексті вищенаведеного, суд, проходить до висновку, що звернення державним виконавцем до суду із заявою про розяснення судового рішення є правом державного виконавця, а не обовязком. Обовязковою умовою такого звернення є наявність обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, однак, як зазначено самим виконавцем таких обставин не було, і законних причин для звернення до суду за відстрочкою виконання рішення не було.

Крім того, в контексті положень ст. 35 Закону України «Про виконавче провадження», суд приходить до висновку, що державний виконавець може зупинити виконавче провадження, лише за умови, якщо сам звернувся до суду із заявою про відстрочку виконання.

Що стосується посилання позивача на положення ст. 45 Закону України «Про виконавче провадження», а саме те, що виконавцем не було здійснено жодних дій, а тому й немає підстав стягувати витрати повязані з організацією та проведенням виконавчих дій, слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. 45 вищевказаного Закону, до інших необхідних витрат повязаних з організацією та проведенням виконавчих дій, в тому числі відносяться поштова пересилка, кількість використаних листів при винесенні постанов та інше.

З урахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку, що державний виконавець при виконанні рішення суду, діяв виключно в межах наданих йому повноважень, оскільки підстав для продовження строку наданого для добровільного виконання рішення суду не було.

На підставі ст.124 Конституції України, керуючись ст.ст. 11, 71, ст.158 - 163, 167 КАС України, суд-

п о с т а н о в и в:

В задоволені позову відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного адміністративного суду. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України про апеляційне оскарження постанови подається заява протягом 10 днів з дня складення постанови в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова суду набирає законної сили після закінчення 10-денного строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у 20-денний строк, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Головуючий суддя (підпис) Я.П. Матуляк

Постанова в повному обсязі складена 05.10.2009 року.