Справа № 2а-1670/517/11
Суддя: О.В. Гіглава
Дата ухвалення: 2011-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2011 року м. ПолтаваСправа № 2a-1670/517/11

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гіглави О.В.,

при секретарі Дрижирук М.І.,

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Холдингової компанія "АвтоКраз" у формі відкритого акціонерного товариства до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції у Полтавській області про визнання нечинним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Холдингова компанія "АвтоКраз" у формі відкритого акціонерного товариства звернулась до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції у Полтавській області про визнання нечинним та скасування податкового повідомлення-рішення від 31 грудня 2010 року № /0/4625, яким визначено суму податкового зобовязання за платежем: орендна плата з юридичних осіб на загальну суму 272918,93 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що за результатами планової виїзної перевірки, оформленої актом від 22 грудня 2010 року № 7221/23-209/05808735, Кременчуцькою об'єднаною державною податковою інспекцією у Полтавській області зроблено висновок про порушення позивачем статті 21 Закону України «Про оренду землі», в результаті чого занижена орендна плата за землю на загальну суму 181 945,97 грн. (за ІІІ-ІV квартал 2009 року в розмірі 91 402,6 грн. та за І півріччя 2010 року в розмірі 90 543,37 грн.).

В звязку з цим, 31 грудня 2010 року відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення № /0/4625, яким визначено податкове зобов'язання за платежем: орендна плата з юридичних осіб на загальну суму 272918,93 грн., в тому числі: за основним платежем 181 945,97 грн., штрафні санкції 90 972,96 грн. Вважає вказане рішення таким, що прийнято з порушенням норм чинного законодавства, просить визнати його нечинним та скасувати.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Представник відповідача проти позову заперечував, просив відмовити у його задоволенні. В письмовому запереченні на адміністративний позов відповідач посилається на те, що зміст договорів оренди землі, укладених позивачем з виконкомом Кременчуцької міської ради, в частині визначення розміру орендної плати не відповідав вимогам чинного законодавства у 2008 році, якими було встановлено мінімальний розмір орендної плати не менше 3% від грошової оцінки землі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши інші докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що позивач - Холдингова компанія «АвтоКрАЗ»у формі відкритого акціонерного товариства () зареєстрований як юридична особа виконавчим комітетом Кременчуцької міської ради 24 червня 1996 року, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію юридичної особи серії А00 №126349.

Кременчуцькою ОДПІ у Полтавській області проведено планову виїзну перевірку Холдингової компанії «АвтоКрАЗ»у формі відкритого акціонерного товариства з питань дотримання вимог податкового законодавства, валютного та іншого законодавства за період з 01 липня 2009 року по 30 червня 2010 року, за результатами якої складено акт від 22 грудня 2010 року № 7221/23-209/05808735.

Даним актом зафіксовано, зокрема, порушення позивачем статті 21 Закону України від 06 жовтня 1998 року № 161-ХІV «Про оренду землі»із змінами, внесеними Законом України від 28 грудня 2007 року № 107-ІV «Про Державний бюджет України на 2008 рік», Законом України від 03 червня 2008 року № 309-VІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», в результаті чого занижена орендна плата за землю на загальну суму 181 945,97 грн. (за ІІІ-ІV квартал 2009 року в розмірі 91 402,6 грн. та за І півріччя 2010 року в розмірі 90 543,37 грн.), в тому числі: за липень 2009 року 15233,76 грн., серпень 2009 року - 15233,76 грн., вересень 2009 року - 15233,76 грн., жовтень 2009 року - 15233,76 грн., листопад 2009 року - 15233,76 грн., грудень 2009 року - 15233,76 грн., січень 2010 року 15090,56 грн., лютий 2010 року - 15090,56 грн., березень 2010 року - 15090,56 грн., квітень - 15090,56 грн., травень 2010 року - 15090,56 грн., червень 2010 року - 15090,56 грн.

За висновками перевірки вказане порушення виникло у зв'язку з тим, що орендна плата за договорами оренди земельних ділянок комунальної власності за період з 01 липня 2009 року по 30 червня 2010 року позивачем нараховувалася та сплачувалася в розмірах менших, ніж встановлених законодавством 3% від грошової оцінки землі.

На підставі акту перевірки від 22 грудня 2010 року № 7221/23-209/05808735 Кременчуцькою ОДПІ прийнято податкове повідомлення-рішення № /0/4625 від 31 грудня 2010 року, яким позивачу визначено податкове зобов'язання за платежем: орендна плата з юридичних осіб на загальну суму 272 918,93 грн., в тому числі: за основним платежем 181 945,97 грн., штрафні санкції 90 972,96 грн.

Позивач не згоден із вказаним податковим повідомленням-рішенням, у зв'язку з чим оскаржив його до суду.

Як встановлено в ході розгляду справи, Холдингова компанія «АвтоКрАЗ»у формі відкритого акціонерного товариства у перевіряємий період орендувала земельні ділянки, які розташовані в м. Кременчуці Полтавської області, на підставі договорів оренди, укладених з Кременчуцькою міською радою, що маються в матеріалах справи, та сплачувала орендну плату за землю до місцевого бюджету згідно наданих до Кременчуцької ОДПІ податкових декларацій орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Зокрема, позивачем 17 грудня 2009 року було подано до Кременчуцької ОДПІ уточнюючу податкову декларацію орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності за 2009 рік, в якій позивачем самостійно нараховано орендної плати на 2009 рік в розмірі 3 566 983,69 грн., в тому числі ІІІ-ІV квартал 2009 року - 1 785 263,20 грн.

Крім того, 25 серпня 2010 року подано уточнюючу податкову декларацію орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності за 2010 рік, в якій позивачем самостійно нараховано орендної плати на 2010 рік в розмірі 3 782 455,98 грн., в тому числі за І півріччя 2010 року в розмірі 1 891 228,02 грн.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Надаючи оцінку оскаржуваному податковому повідомленню-рішенню, суд виходить з наступного.

Статтею 2 Закону України «Про плату за землю»(чинного на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що використання землі в Україні є платним. Плата за землю справляється у вигляді земельного податку або орендної плати, що визначається залежно від грошової оцінки земель.

Відповідно до пункту 8 частини 1 статті 14 Закону України «Про систему оподаткування»(у редакції, яка діяла з 31.03.2005 року та була чинною на момент виникнення спірних правовідносин), плата за землю (земельний податок, а також орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності) належить до загальнодержавних податків і зборів (обовязкових платежів).

Згідно частини 1 статті 17 вказаного Закону сплата податків і зборів (обов'язкових платежів) провадиться у порядку, встановленому цим Законом та іншими законами України.

Таким чином, орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності в спірний період відносилась до загальнодержавних податків і зборів, порядок нарахування та сплати якої регламентувався положеннями Закону України «Про плату за землю», Закону України «Про оренду землі».

Так, статтею 13 Закону України «Про плату за землю»визначено, що підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку, яка перебуває у державній або комунальній власності, є договір оренди такої земельної ділянки.

Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Згідно частини 1 статті 21 Закону України «Про оренду землі»орендна плата за землю- це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

Частиною 4 статті 21 Закону України «Про оренду землі»в редакції, яка діяла до 01.01.2008 року, було передбачено, що річна орендна плата за земельні ділянки, які перебувають у державній або комунальній власності, не може бути меншою за розмір земельного податку, що встановлюється Законом України «Про плату за землю», та перевищувати 10 відсотків їх нормативної грошової оцінки.

Разом з тим, підпунктом 4 пункту 8 розділу ІІ Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України»від 28.12.2007 року № 107-VІ було внесено зміни до частини 4 статті 21 Закону України «Про оренду землі»(набрали чинності з 01.01.2008 року), у зв'язку з чим встановлено, що річна орендна плата за земельні ділянки, які перебувають у державній або комунальній власності, надходить до відповідних бюджетів, розподіляється і використовується відповідно до закону і не може бути меншою: для земель сільськогосподарського призначення - розміру земельного податку, що встановлюється Законом України "Про плату за землю"; для інших категорій земель - трикратного розміру земельного податку, що встановлюється Законом України "Про плату за землю".

Зміни, внесені підпунктом 4 пункту 8 розділу II Закону України Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України, були визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), згідно з рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 р. N 10-рп/2008.

Проте, Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів від 03.06.2008 року № 309-VI частина 4 статті 21 Закону України Про оренду землі знову була викладена у редакції, яка передбачала аналогічний мінімальний розмір орендної плати трикратний розмір земельного податку. Відповідно до п. 1 Прикінцевих положень вказаного Закону, цей ОСОБА_3 набирає чинності з дня його опублікування 04.06.2008 року та застосовується з дня втрати чинності відповідними положеннями розділу II Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України". ОСОБА_3 неконституційним не визнавався та є чинним на даний час.

Враховуючи викладене, норми податкового законодавства щодо визначення мінімального розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної форми власності не менше трикратного розміру земельного податку, діяли з 01.01.2008 року по 21.05.2008 року (до дня визнання їх конституційними рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 р. № 10-рп/2008), а також з 22.05.2008 року, тобто протягом всього 2008 року, 2009 та 2010 років та підлягали виконанню платниками вказаного податку.

З огляду на те, що згідно статті 7 Закону України Про плату за землю ставки земельного податку із земель населених пунктів, грошову оцінку яких встановлено, встановлюються у розмірі 1 відсотка від їх грошової оцінки, розмір орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності в межах населених пунктів у 2009 та 2010 роках повинен був складати не менше 3 відсотків від грошової оцінки земель.

В ході розгляду справи встановлено, що договори оренди землі, укладені позивачем з Кременчуцькою міською радою, що маються в матеріалах справи, передбачали розмір орендної плати - 1%, 1,5% від грошової оцінки землі щорічно, замість встановлених законодавством 3% від грошової оцінки землі.

Таким чином, зміст вказаних договорів в частині визначення розміру орендної плати не відповідав вимогам чинного законодавства у 2009 та 2010 роках, якими було встановлено мінімальний розмір орендної плати не менше 3 % від грошової оцінки земель.

Разом з тим, судом встановлено та не заперечується позивачем, що зміни до вищезазначених договорів в частині розміру орендної плати внесені не були, і позивач при самостійному нарахуванні орендної плати на 2009 та 2010 роки у податкових деклараціях виходив із розміру орендної плати за цими договорами.

В судовому засіданні в обґрунтування позовних вимог представник позивача вказав також на те, що згідно договору оренди від 24 червня 2009 року, укладеного з Кременчуцькою міською радою (земельна ділянка по вул. Ціолковського,3а, загальною площею 5480 кв.м.), орендна плата становить саме 3% від грошової оцінки землі щорічно, а не 1,5%, як визначено відповідачем в акті перевірки, і саме з розміру 3% ставки виходив позивач, декларуючи та сплачуючи оренду плату за листопад та грудень 2009 року в сумі 183,97 грн. щомісячно на загальну суму 367,94 грн.

Вказані доводи позивача щодо сплати ним орендної плати в розмірі 3% не відповідають дійсності, оскільки виходячи з розміру орендної плати 3% від грошової оцінки земельної ділянки щомісячний платіж повинен становити 1119,15 грн. (5480 кв.м. (площа земельної ділянки) х 81,69 грн. (нормативна грошова оцінка земельної ділянки за 1 кв.м.) = 447 661,20 грн. (нормативно грошова оцінка всієї земельної ділянки); орендна плата в розмірі 3% від вказаної нормативно грошової оцінки землі щорічно становить 13 429,84 грн., за один місяць - 1119,15 грн.).

Проте, позивачем згідно його доводів та висновку податкового органу задекларовано та сплачено 183,97 грн. за місяць, що за два місяці складає суму 367,94 грн.

Статтею 14 Закону України Про плату за землю встановлено, що платники земельного податку, а також орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності (крім громадян) самостійно обчислюють суму земельного податку та орендної плати щороку за станом на 1 січня і до 1 лютого поточного року подають відповідному органу державної податкової служби за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою центральним податковим органом, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов'язку подання щомісячних декларацій.

Відповідно до статті 27 Закону України Про плату за землю контроль за правильністю обчислення і справляння земельного податку, а також орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності здійснюється органами державної податкової служби.

Статтею 11 Закону України Про державну податкову службу в Україні органам державної податкової служби у випадках, в межах компетенції та у порядку, встановлених законами України, надано право здійснювати документальні невиїзні перевірки (на підставі поданих податкових декларацій, звітів та інших документів, пов'язаних з нарахуванням і сплатою податків та зборів (обов'язкових платежів) незалежно від способу їх подачі), а також планові та позапланові виїзні перевірки своєчасності, достовірності, повноти нарахування і сплати податків та зборів (обов'язкових платежів), додержання валютного законодавства платниками податків.

З огляду на те, що у податкових деклараціях з орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності на 2009 та 2010 роки, поданих позивачем до Кременчуцької ОДПІ, позивачем самостійно нараховано орендну плату згідно з договорами оренди земельних ділянок, виходячи із розміру орендної плати, яка встановлена в даних договорах (1% або 1,5%, від грошової оцінки землі щорічно) замість встановленого мінімального розміру - 3% від грошової оцінки землі, перевіркою констатовано факт заниження розміру орендної плати за землю на загальну суму 181 945,97 грн. (за ІІІ-ІV квартал 2009 року в розмірі 91 402,6 грн. та за І півріччя 2010 року в розмірі 90 543,37 грн.)

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач у 2009 та 2010 роках в порушення вимог статті 21 Закону України Про оренду землі здійснював нарахування і сплату орендної плати за землі комунальної власності по договорах оренди землі в розмірах менших, ніж встановлений Законом - 3% від грошової оцінки, і висновок перевірки про заниження позивачем у зазначеному періоді суми орендної плати за землю є законним та обґрунтованим.

Посилання позивача на те, що зміна умов договору оренди земельної ділянки щодо розміру орендної плати може здійснюватися лише за взаємною згодою сторін, суд оцінює критично, оскільки орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності належить до загальнодержавних податків і зборів, порядок нарахування та сплати якого регламентований положеннями спеціальних Законів. Тому положення договору оренди земельної ділянки, які суперечать вказаним Законам, не можуть застосовуватися.

При цьому, суд виходить з того, що податкова політика держави головним чином реалізується через систему оподаткування, яка відповідно до пункту 1 частини 2 статті 92 Конституції України встановлюється виключно законами України.

У рішенні Конституційного Суду України від 16.02.2010 року № 5-рп/2010 у справі за конституційним зверненням Акціонерного товариства Страхова компанія Аванте щодо офіційного тлумачення положень частини 2 статті 1 Закону України Про систему оподаткування, статті 15 Закону України Про оподаткування прибутку підприємств, наголошено, що конституційний правовий порядок у сфері оподаткування ґрунтується на положеннях частини 1 статті 67, пункту 1 частини 2 статті 92 Конституції України, згідно із якими кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори, що встановлюються законами України, у порядку і розмірах, передбачених ними.

Згідно підпункту 17.1.3. пункту 17.1. статті 17 Закону України Про порядок погашення зобовязань платниками податків перед бюджетами та цільовими фондами (чинного на момент прийняття спірного податкового повідомлення-рішення) у разі коли контролюючий орган самостійно донараховує суму податкового зобов'язання платника податків за підставами, викладеними у підпункті "б" підпункту 4.2.2 пункту 4.2 статті 4 цього Закону, такий платник податків зобов'язаний сплатити штраф у розмірі десяти відсотків від суми недоплати (заниження суми податкового зобов'язання) за кожний з податкових періодів, установлених для такого податку, збору (обов'язкового платежу), починаючи з податкового періоду, на який припадає така недоплата, та закінчуючи податковим періодом, на який припадає отримання таким платником податків податкового повідомлення від контролюючого органу, але не більше п'ятдесяти відсотків такої суми та не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян сукупно за весь строк недоплати, незалежно від кількості податкових періодів, що минули.

Отже, податкове повідомлення-рішення від 31 грудня 2010 року № /0/4625, яким позивачу визначено податкове зобов'язання за платежем: орендна плата з юридичних осіб на загальну суму 272 918,93 грн., прийнято на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що встановлені законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано та обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

З огляду на викладене, позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову Холдингової компанії «АвтоКрАЗ» у формі відкритого акціонерного товариства до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції у Полтавській області про визнання нечинним та скасування податкового повідомлення-рішення від 31 грудня 2010 року № /0/4625 відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови з одночасним поданням її копії до суду апеляційної інстанції. У разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови виготовлено 21.03.2011 року.

Суддя О.В. Гіглава