Справа № 2а/1570/234/2011
Суддя: Завальнюк І. В.
Дата ухвалення: 2011-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а-2а/1570/234/2011
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2011 року. м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Завальнюка І.В.,

при секретарі Катеренчук І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одеса справу за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси про скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить суд скасувати податкові повідомлення рішення ДПІ у Приморському районі м. Одеси № /0 від 29.09.2010 року, № /1 від 22.10.2010 року, № /2 від 08.12.2010 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення ґрунтуються на невірних висновках за актом перевірки № 10908/17-1//345. Зокрема, податок на репатріацію не являється самостійним податком або збором, у звязку із чим у позивача, як платника єдиного податку, обовязку сплачувати встановлений ст. 13 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»податок на прибуток приватних підприємств за укладеним з Legran Oil LLP, Великобританія, Договором № 07/Ак відсутній.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги із викладених вище підстав підтримав у повному обсязі та просив задовольнити адміністративний позов.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав у повному обсязі, в задоволенні адміністративного позову просив відмовити, зазначивши, що позивачем в порушення п.13.2 ст.13, п.16.13 ст.16 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»не утримано податок з доходу, зазначений у п.п. «й»п.13.1 ст.13 за ставкою 15% від суми нарахованого та сплаченого доходу нерезидента в сумі 5000 доларів США, що еквівалентно 24305,00 гривень по курсу НБУ в цьому періоді. Перебування позивача на спрощеній системі оподаткування не звільняє останнього від обовязку утримувати та перераховувати до відповідного бюджету податок з доходів нерезидентів (репатріацію доходів), що утримуються із джерелом його походження з України.

Вислухавши пояснення представників сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає позов необґрунтованим та не підлягаючим задоволенню. Судом встановлено, що на підставі направлення від 09.08.2010 року № 001410/1167, виданого ДПІ у Приморському районі м. Одеси, згідно з п.1 ст.11-1 Закону України «Про державну податкову службу в Україні» співробітниками податкової служби проведена планова документальна перевірка фінансово-господарської діяльності з питань дотримання субєктом господарської діяльності фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 21.03.2008 року по 30.06.2010 року, за результатами якої складений акт № 10908/17-1//345 від 16.09.2010 року.

Перевіркою, серед іншого, встановлено порушення п.13.2 ст.13, п.16.13 ст.16 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»в частині неутримання податку з доходу, зазначеного у п.п. «й»п.13.1 ст.13 Закону, за ставкою 15% від суми нарахованого та сплаченого доходу нерезидента: 30.09.2008 року в сумі 5000,00 доларів США, що еквівалентно 24305,00 гривень по курсу НБУ 4,864 за 1 долар США.

На підставі вищезазначеного акту перевірки ДПІ у Приморському районі прийнято податкове повідомлення-рішення № /0 про визначення податкового зобовязання з податку на прибуток нерезидентів в сумі 3645,75 гривень та 7291,50 гривень штрафних санкцій.

Не погодившись з прийнятим податковим повідомленням-рішенням ФОП ОСОБА_1 звернувся до ДПІ у Приморському районі м. Одеси з первинною скаргою, яка рішенням про результати розгляду первинної скарги № 80761/М/25-012 від 22.10.2010 року залишена без задоволення, а оскаржуване податкове повідомлення-рішення без змін, прийнято податкове повідомлення-рішення № /1 від 22.10.2010 року.

01.11.2010 року позивач звернувся до ДПА в Одеській області із повторною скаргою на означені податкові повідомлення-рішення, яка рішенням про результати розгляду повторної скарги № 42245/М/25-0008 від 19.11.2010 року залишена без задоволення, а оскаржувані податкові повідомлення-рішення без змін, прийнято податкове повідомлення рішення № /2 від 08.12.2010 року.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність наданих сторонами доказів, а також достатність та взаємний зв'язок у їх сукупності, суд вважає зазначені рішення податкового органу обґрунтованими, а позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню у звязку з наступним.

Судом встановлено, що ФОМ ОСОБА_1 та Legran Oil LLP, Великобританія, (далі Агентство) укладено договір № 07/Ак від 18.06.2008 року, згідно з яким Агентство зобовязувалось надати позивачу послуги, повязані з організацією прибуття Markus Miller в Україну для проведення виступу в м. Одесі. При цьому позивач зобовязується сплатити Агентству грошеву винагороду за надані Агентством послуги. Загальна вартість послуг Агентства по наданню послуг склала 5000,00 доларів США.

На виконання вищезазначеного Договору Агенством були виконані послуги на території України, м. Одеса, про що свідчить підписаний сторонами Акт здачі-приймання наданих послуг від 29.07.2008 року на суму 5000,00 доларів США.

30.09.2008 року ФОП ОСОБА_1 на виконання Договору перераховано валютні кошти в розмірі 5000,00 доларів США на рахунок компанії Legran Oil LLP, Великобританія. При цьому, позивачем не утримано та не перераховано до бюджету податок з доходів нерезидентів.

Вищезазначені факти сторонами не заперечувались, а фактичний спір виник з приводу тлумачення та застосування положень правових актів у сфері оподаткування, зокрема положень п.13.2 ст.13, п.16.13 ст.16 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»в частині неутримання податку з доходу, зазначеного у п.п. «й»п.13.1 ст.13 цього Закону.

Як вбачається з акту перевірки, ФОП ОСОБА_1 у перевіряємому періоду здійснював підприємницьку діяльність на спрощеній системі оподаткування та був платником єдиного податку, гастрольного збору, податку з доходів фізичних осіб.

Указом Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності субєктів малого підприємництва»встановлений порядок оподаткування субєктів малого підприємництва юридичних осіб шляхом уплати єдиного податку.

Відповідно до ст.6 зазначеного Указу субєкт малого підприємництва, котрий сплачує єдиний податок, не є платником податку на прибуток підприємства та інших податків та зборів, зазначених у ст.6 Указу.

Поряд із тим, п.13.2 ст.13 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»резидент або постійне представництво нерезидента, що здійснюються на користь нерезидента або уповноваженої ним особи будь-яку виплату з доходу з джерелом його походження з України, отриманого таким нерезидентом від провадження господарської діяльності (у тому числі на рахунки нерезидента, що ведуться в гривнях), крім доходів, зазначених у п.п.13.3-13.6, зобовязані утримувати податок з таких доходів, зазначених у п.13.1 цієї статті, за ставкою у розмірі 15% від їх суми та за їх рахунок, який сплачується до бюджету під час такої виплати, якщо інше не передбачено нормами міжнародних угод, які набрали чинності.

Тобто, зазначеною нормою Закону передбачено, що на суб'єкта підприємницької діяльності (резидента або постійне представництво нерезидента) покладені обов'язки утримувати і перераховувати до відповідного бюджету податок на репатріацію доходів від суми доходу, що виплачується нерезиденту.

Відповідно до п.1.15 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»резиденти юридичні особи та субєкти господарської діяльності України, що не мають статусу юридичної особи (філії, представництва тощо), які створені та здійснюють свою діяльність відповідно до законодавства України з місцезнаходженням на її території.

Згідно з п.13.1 ст.13 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»будь-які доходи, отримані нерезидентом із джерелом їх походження з України, від провадження господарської діяльності (у тому числі на рахунки нерезидента, що ведуться в гривнях) оподатковуються у порядку і за ставками, визначеними цією статтею. Для цілей цієї статті під доходами, отриманими нерезидентом із джерелом їх походження з України, слід розуміти інші доходи від здійснення нерезидентом (постійним представництвом цього або іншого нерезидента) господарської діяльності на території України (п.п. «й», п. 13.1 ст.13).

Пунктом 18.1 ст.18 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»встановлено, якщо міжнародним договором, ратифікованим Верховною Радою України, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені цим Законом, застосовуються норми міжнародного договору.

Суд констатує, що між Урядом України і Урядом Сполученого Королівства Великобританії і Північної Ірландії підписана конвенція про усунення подвійного оподаткування та запобігання податковим ухиленням стосовно податків на доход і на приріст вартості майна (дата підписання 10.02.1993 року, набуто чинності 11.08.1993 року).

Означена вище Конвенція застосовується до податків на доход і на приріст вартості майна, стягнені від імені Договірних Держав або їх політичних підрозділів, або місцевої влади, незалежно від способу стягнення податків.

Підставою для використання переваг відповідно до міжнародного договору є подання нерезидентом особі, яка виплачує йому доходи, довідки (або її нотаріально засвідченої копії), яка підтверджує, що нерезидент є резидентом країни, з якою укладено міжнародний договір, а також інших документів, якщо це передбачено міжнародним договором (п. 4 Порядку звільнення (зменшення) від оподаткування доходів із джерелом їх походження з України згідно з міжнародними договорами України про уникнення подвійного оподаткування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2001 року № 470).

Згідно з п.4 вищезазначеного Порядку довідка дійсна в межах календарного року, в якому вона видана.

Як убачається з акту перевірки, позивачем до перевірки не надана довідка за 2008 рік, видана компетентним органом Сполученого Королівства Великобританії і Північної Ірландії для України, про підтвердження, що компанії Legran Oil LLP є резидентом Сполученого Королівства Великобританії і Північної Ірландії у розумінні Угоди між Урядом України і Урядом Сполученого Королівства Великобританії і Північної Ірландії про усунення подвійного оподаткування та запобігання податковим ухиленням стосовно податків на доход і на приріст вартості майна. Дані обставини представником позивача також не заперечувалися.

Пунктом 16.13 ст.16 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»покладено відповідальність за утримання та перерахування до бюджетів податків, зазначених в ст.13 цього Закону, на платників податку, які провадять відповідні виплати, а також перерахування податків зазначених в ст.13 цього Закону, які здійснюються до/або разом із здійсненням таких виплат.

Враховуючи вищезазначені положення законодавства та беручи до уваги встановлені судом факти, суд дійшов висновку про правомірність висновків перевіряючих щодо порушення фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 п.13.2 ст.13 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»в частині неутримання податку з доходу, зазначеного у п.п. «й»п.13.1 ст.13 цієї статті, за ставкою 15% від суми нарахованого та сплаченого доходу нерезидента.

При цьому суд враховує, що як під час перевірки господарюючого субєкта податковим органом, так і під час судового розгляду даної справи ФОП ОСОБА_1 не надано довідку за 2008 рік, видану компетентним органом Сполученого Королівства Великобританії і Північної Ірландії для України, про підтвердження, що компанія Legran Oil LLP є резидентом Сполученого Королівства Великобританії і Північної Ірландії у розумінні Угоди між Урядом України і Урядом Сполученого Королівства Великобританії і Північної Ірландії про усунення подвійного оподаткування та запобігання податковим ухиленням стосовно податків на доход і на приріст вартості майна.

Згідно ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З аналізу вказаної правової норми випливає, що рішення державного органу, органу місцевого самоврядування та їх посадових осіб повинні бути прийняті в межах компетенції відповідного органу та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності всіх перед законом; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансі між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; не порушувати інтересів держави, прав та інтересів фізичних та юридичних осіб.

З урахуванням зазначеного, на підставі встановлених в судовому засіданні фактів, суд приходить до висновку про те, що при винесенні спірних податкових повідомлень-рішень ДПІ у Приморському районі м. Одеси діяла на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, пропорційно, своєчасно та з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Таким чином, на підставі ст. 10 КАС України, згідно якої, усі учасники адміністративного процесу є рівними та ст. 11 КАС України, згідно якої розгляд і вирішення справ у адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними доказів, зясувавши обставини у справі; перевіривши всі доводи і заперечення сторін та надавши правову оцінку наданим доказам, суд дійшов висновку, що Державною податковою інспекцією у Приморському районі м. Одеси правомірно винесені податкові повідомлення-рішення № /0 від 29.09.2010 року, № /1 від 22.10.2010 року, № /2 від 08.12.2010 року, законних підстав для скасування вказаних рішень немає, у звязку із чим в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 158-163, КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позовних вимог фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси про скасування податкових повідомлень-рішень відмовити

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня складання постанови у повному обсязі.

Повний текст постанови складено 14 лютого 2011 року.

Суддя /ПІДПИС/ ОСОБА_2

Повний текст постанови складений 14 лютого 2011 року .

/