Справа № 2а/1570/7256/2011
Суддя: Білостоцький О. В.
Дата ухвалення: 2012-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а/1570/7256/2011
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2012 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Білостоцького О.В.

При секретарі: Кирилюк Н.Ю.

За участю сторін:

Представника позивача: ОСОБА_1

Представника відповідача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом управління Пенсійного фонду України в м. Іллічівськ Одеської області до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Іллічівськ Одеської області про стягнення 1 540,01 грн.,-

В С Т А Н О В И В:

Управління Пенсійного фонду України в м. Іллічівську Одеської області (далі УПФУ в м. Іллічівську) звернулось до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Іллічівську Одеської області (далі ВВД ФСС від НВ та ПЗ України в м. Іллічівську) про стягнення витрат на виплату та доставку допомоги на поховання громадянина ОСОБА_3, який отримував пенсію по інвалідності, у розмірі 1540,01 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що УПФУ в м. Іллічівську у травні 2011 року було проведено виплату допомоги на поховання ОСОБА_3, який отримував пенсію по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві, в розмірі 1 528,00 грн. Відповідно до вимог Закону України «Про загальнообовязкове державне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності»№ 1105-XIV від 23.09.1999 року (далі Закон України №1105-XIV) у разі смерті потерпілого від нещасного випадку або професійного захворювання витрати на його поховання несе Фонд згідно з порядком, визначеним Кабінетом Міністрів України. Пунктом 4 Порядку відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2003 року № 5-4/4 (далі Порядок № 5-4/4), зобовязано Фонд відшкодовувати Пенсійному фонду витрати на допомогу на поховання сімї померлого або особі, яка здійснила поховання особи, котра отримувала пенсію по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання. Отже, витрати УПФУ в м. Іллічівську на виплату та доставку допомоги на поховання ОСОБА_3 у розмірі 1540,01 грн. підлягають відшкодуванню ВВД ФСС від НВ та ПЗ України в м. Іллічівську, однак відповідач всупереч вимог діючого законодавства не прийняв до заліку відповідні витрати та відмовляється їх відшкодовувати УПФУ в м. Іллічівську.

Представник позивача у судовому засіданні, посилаючись на обґрунтування, викладені у позовній заяві, підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача позовні вимоги не визнала з підстав, викладених у запереченнях на адміністративний позов, та просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Зазначила, що відповідно до вимог Закону України № 1105-XIV та Порядку № 5-4/4, Фонд соціального страхування від нещасного випадку несе витрати на поховання лише у разі смерті потерпілого від нещасного випадку, який стався за обставин, за яких настає страховий випадок державного соціального страхування громадян від нещасного випадку на виробництві, або від захворювання, яке включено в перелік професійних захворювань, а тому тільки у зазначених випадках підлягають відшкодуванню Пенсійному фонду України виплачені його робочими органами суми допомоги на поховання. Частиною 9 ст. 34 Закону України «Про загальнообовязкове державне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності»передбачено, що у разі смерті потерпілого, який одержував страхові виплати і не працював, причинний зв'язок смерті потерпілого з одержаним каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я має підтверджуватися висновками відповідних медичних закладів, яким в даному випадку є Медико-соціальна експертна комісія. Оскільки до ВВД ФСС від НВ та ПЗ України в м. Іллічівську не був наданий висновок МСЕК, якій підтверджував би причинний зв'язок смерті потерпілого ОСОБА_3 з одержаним раніше каліцтвом, Фондом не були прийняті до заліку витрати на виплату та доставку допомоги на поховання ОСОБА_3 в сумі 1540,01 грн., зазначені витрати занесені до таблиці розбіжностей за травень 2011 року.

Судом під час офіційного зясування обставин у справі встановлено наступне:

Як вбачається із акту про нещасний випадок на виробництві № 2 від 27.03.1987 року, ОСОБА_3, внаслідок нещасного випадку на виробництві 26.03.1987 року отримав трудове каліцтво, у звязку з чим 20.10.2009 року медико-соціальною експертною комісією йому було встановлено інвалідність (а.с. 10).

Згідно протоколу № 5515 від 06.01.2010 року УПФУ в м. Іллічівську ОСОБА_3 було призначено пенсію по інвалідності (а.с.9).

Відповідно до виписки із акта огляду МСЕК ОСОБА_3 встановлено діагноз, за яким встановлено інвалідність перелом лівої стегнової кістки, контрактур лівого стегнового та колінного суглобу (а.с. 11).

28.04.2011 року ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 29.04.2011 року (а.с. 12).

Згідно довідок від 31.05.2011 року, у травні 2011 року УПФУ в м. Іллічівську сімї померлого виплачено допомогу на поховання у сумі 1528,00 грн., витрати на доставку вказаної допомоги склали 12,01 грн. (а.с. 7, 8).

Як вбачається із акту щомісячної звірки витрат за особовими справами потерпілих , яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у звязку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання за травень 2011 року, зазначену суму допомоги на поховання ОСОБА_3 УПФУ в м.Іллічівську було предявлено ВВД ФСС від НВ та ПЗ України в м. Іллічівську до відшкодування, однак, відповідач дану суму до відшкодування не прийняв, у звязку з тим, що смерть потерпілого не повязана із страховим випадком державного соціального страхування (а.с. 5-6).

Заслухавши представників позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги УПФУ в м. Іллічівську не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Статтею 1 Основ законодавства України про загальнообовязкове державне соціальне страхування від 14.01.1998 року № 16/98-ВР (далі Основи) встановлено, що загальнообовязкове державне соціальне страхування це система прав, обов'язків і гарантій, яка передбачає надання соціального захисту, що включає матеріальне забезпечення громадян у разі хвороби, повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати страхових внесків власником або уповноваженим ним органом (далі - роботодавець), громадянами, а також бюджетних та інших джерел, передбачених законом.

Відповідно до ст. 4 Основ залежно від страхового випадку є такі види загальнообовязкового державного соціального страхування: пенсійне страхування; страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням; медичне страхування; страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності; страхування на випадок безробіття; інші види страхування, передбачені законами України. Відносини, що виникають за зазначеними у частині першій цієї статті видами загальнообовязкового державного соціального страхування, регулюються окремими законами, прийнятими відповідно до цих Основ.

Згідно ст. 25 Основ усі види страхування, крім медичного, включають в себе допомогу на поховання, зокрема, до страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання входить допомога на поховання осіб, які померли внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.

Пунктом 5 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про загальнообовязкове державне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання»Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України зобов'язано співпрацювати з фондами з інших видів соціального страхування у фінансуванні заходів, пов'язаних з матеріальним забезпеченням та наданням соціальних послуг застрахованим, у кожному конкретному випадку спільно приймаючи рішення щодо того, хто з них братиме участь у фінансуванні цих заходів.

Статтею 21 Закону України № 1105-XIV визначено соціальні послуги та виплати, які здійснюються та відшкодовуються Фондом. Так, у разі настання страхового випадку він у встановленому законом порядку повинен, зокрема, своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я або в разі його смерті, виплачувати відповідні кошти йому або особам, які перебували на його утриманні; організовувати поховання померлого, відшкодовувати вартість пов'язаних з цим ритуальних послуг відповідно до місцевих умов.

Страховим випадком, відповідно до ч. 2 ст. 13 Закону України № 1105-XIV , є нещасний випадок на виробництві або професійне захворювання, що спричинила застрахованому професійно-зумовлену фізичну чи психічну травму за обставин, зазначених у статті 14 цього Закону, з настанням яких виникає право застрахованої особи на отримання матеріального забезпечення та/або соціальних послуг.

Відповідно до ч. 8 ст. 34 Закону України № 1105-XIV у разі смерті потерпілого від нещасного випадку або професійного захворювання витрати на його поховання несе Фонд згідно з порядком, визначеним Кабінетом Міністрів України.

Згідно п. 2 Порядку проведення витрат на поховання у разі смерті потерпілого від нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.07.2001року № 826 (зі змінами внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 25.08.2004 року № 1112) витрати на поховання провадяться у разі смерті потерпілого, що настала за обставин, за яких настає страховий випадок державного соціального страхування громадян від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, перелік яких визначено Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до абз. 2 ч. 9 ст. 34 Закону України № 1105-XIV у разі смерті потерпілого, який одержував страхові виплати і не працював, розмір відшкодування шкоди особам, зазначеним у статті 33 цього Закону, визначається виходячи із суми щомісячних страхових виплат і пенсії, які одержував потерпілий на день його смерті, з відповідним коригуванням щомісячних страхових виплат згідно із статтею 29 цього Закону. Причинний звязок смерті потерпілого з одержаним каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя має підтверджуватися висновками відповідних медичних закладів.

Частиною 2 ст. 24 Закону України «Про загальнообовязкове державне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання»передбачено, що якщо після призначення застрахованій особі матеріальної допомоги чи надання соціальних послуг між Фондом соціального страхування від нещасних випадків і страховиками з інших видів соціального страхування виникають спори щодо понесених витрат, виплата здійснюється страховиком, до якого звернувся застрахований. При цьому страховик, до якого звернувся застрахований, має право звернутися до відповідного страховика з інших видів соціального страхування щодо відшкодування понесених ним витрат.

Аналіз норм Закону України № 1105-XIV, який визначає правову основу, економічний механізм та організаційну структуру загальнообовязкового державного соціального страхування громадян від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, що призвели до втрати працездатності або загибелі застрахованих на виробництві осіб, та зазначеного вище Порядку, затвердженого на виконання частини восьмої статті 34 цього Закону, дає підстави суду вважати, що Фонд зобовязаний відшкодовувати виплачені іншими страховиками суми допомоги на поховання лише тих осіб, які померли від нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, тобто за умови наявності причинного звязку їх смерті з одержаним каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя.

При цьому, суд не приймає до уваги посилання позивача в обґрунтування позовних вимог на п. 4 Порядку № 5-4/4, відповідно до якого Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України зобовязаний відшкодовувати Пенсійному фонду України суми, що виплачуються відповідно до Законів України «Про пенсійне забезпечення», «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності»та інших нормативно-правових актів, зокрема допомогу на поховання сім'ї померлого або особі, яка здійснила поховання особи, яка отримувала вищезазначену пенсію, оскільки це суперечить положенням Закону України № 1105-XIV, статтею 21 якого виникнення такого обовязку у Фонду повязано зі смертю працівника у разі настання страхового випадку, а не з отриманням померлим зазначеної вище пенсії.

Ця думка суду узгоджується з позицією Верховного суду України з цього питання по справі № 21-48а11.

Відповідно до п.п. 18 Положення про медико-соціальну експертизу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.02.1992 року № 83, з наступними змінами та доповненнями, міські, міжрайонні, районні медико-соціальні експертні комісії визначають причини смерті інваліда на підставі лікарського свідоцтва про смерть у випадках, коли законодавством передбачається надання пільг сім'ї померлого.

Відповідно до листа голови Спеціалізованої травматологічної медико-соціальної експертної комісії від 09.12.2011 року, органами МСЕК причинний зв'язок смерті ОСОБА_3 з наслідками трудового каліцтва не встановлювався (а.с. 51).

Як вбачається з лікарського свідоцтва про смерть № 59 від 29.04.2011 року та довідки про причину смерті, виданих Іллічівською Басейновою лікарнею на водному транспорті, причиною смерті ОСОБА_3 є хронічна обструктивна хвороба легенів з загостренням.

Статтею 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позивачем не було доведено причинний зв'язок смерті потерпілого ОСОБА_3 з одержаним раніше каліцтвом, у звязку з чим підстав для відшкодування відповідачем - ВВД ФСС від НВ та ПЗ України в м. Іллічівську - витрат у розмірі 1540,01 грн. на виплату та доставку допомоги на поховання ОСОБА_3 немає, а тому адміністративний позов УПФУ в м.Іллічівську задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 2, 7-14, 69-71, 86, 122, 158-163, 167, 186, 254 КАС України , суд,-

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні адміністративного позову управління Пенсійного фонду України в м.Іллічівську Одеської області до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.Іллічівську Одеської області про стягнення 1 540,01 грн. відмовити у повному обсязі.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі в Одеський окружний адміністративний суд апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня її проголошення, а у разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України - з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Одеського апеляційного адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги на постанову, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку скаргу не було подано.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний суддею 27 січня 2012 року.

Суддя Білостоцький О.В.

27 січня 2012 року.