Справа № 820/7605/15
Суддя: Кучма Ю.В.
Дата ухвалення: 2015-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

14 вересня 2015 р. № 820/7605/15

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Кучми Ю.В.,

за участі:

секретаря судового засідання - Молчанової О.М.,

представників:

позивача - Яковлєва Є.В.,

відповідача - Зозулі М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом Приватного підприємства "Технобазіс" до Чернігівської митниці Державної фіскальної служби про скасування рішень, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Приватне підприємство «Технобазіс», звернувся до Харківського окружного адміністративного суду із позовом, в якому просить суд скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № 102000010/2015/000111/1 від 15.07.2015 р., прийняте Чернігівською митницею ДФС; скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 102110000/2015/00134 Чернігівської митниці ДФС.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що при здійсненні митного декларування правильно визначив митну вартість товарів на підставі основного методу - за ціною договору. Передбачених законом причин для застосування другорядних методів визначення митної вартості товару у спірних правовідносинах не було. Посилаючись на викладені вище доводи, представник позивача у судовому засіданні, просив суд прийняти рішення про задоволення заявлених вимог.

Відповідач, Чернігівська митниця ДФС, з поданим позовом не погодився, надав свої письмові заперечення, в обґрунтування яких зазначив, що внаслідок застосованої процедури консультацій платник податків не виконав вимог митного органу, витребуваних митницею документів, необхідних для застосування основного методу визначення митної вартості товару, не подав. У зв'язку з неможливістю застосування кожного наступного методу визначення митної вартості товару, митний орган застосував резервний метод відповідно до ст. 64 Митного кодексу України. Посилаючись на викладені вище доводи, представник відповідача у судовому засіданні підтримав доводи і вимоги заперечень проти позову, просив суд ухвалити рішення про відмову в задоволенні заявлених вимог.

Суд, вивчивши доводи позову та заперечень проти позову, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав та мотивів.

З матеріалів справи судом встановлено, що ПП «Технобазіс» (в якості покупця) з резидентом КНР компанією Zhejiang Rongkun Maoyi Limited (в якості постачальника) було укладено контракт №RK-TBS4/05/15 від 04.05.2015 р. (а.с. 24-33), за умовами якого постачальник взяв на себе зобов'язання поставити покупцю товари в асортименті, а покупець зобов'язався оплатити товар згідно з умовами даного Контракту.

Статтею 3 зазначеного Контракту визначено, що поставка товару за даним контрактом здійснюється у повній відповідності з "ІНКОТЕРМС-2010", а умови поставки для кожної партії товару визначаються і узгоджуються Сторонами в рахунку-фактурі.

15.07.2015 р. через декларанта (ПП «Національні традиції») під час здійснення зовнішньоекономічної імпортної операції за укладеним з резидентом КНР компанією Zhejiang Rongkun Maoyi Limited контрактом №RK-TBS4/05/15 від 04.05.2015 р. подав до Чернігівської митниці ДФС вантажну митну декларацію №102110000/2015/023876 (а.с. 103-106) на наступні товари: 1) нитки швейні з синтетичних волокон, не розфасовані для роздрібної торгівлі: Polyester DTY [KGS]/Витягнута текстурированная нитка з поліестеру (кг) - 18596 шт. Торгівельна марка Zhangjiangang Jinqiao Light Machinery Co. Виробник Zhangjiangang Jinqiao Light Machinery Co., Ltd. на суму 22315,20 дол. США; 2) машина плосков'язальна, для одержання плоскої трикотажної тканини: Crochet machine/Верстат для в'язання гачком - 3 шт. Торговельна марка Zhangjiangang Jinqiao Light Machinery Co. Виробник Zhangjiangang Jinqiao Light Machinery Co., Ltd. на суму 3090,90 дол. США; 3) обладнання для пакування та згортання товарів: Packaging machine/пакувальна машина - 1 шт. У частково розібраному стані для зручності транспортування. Торгівельна марка Zhangjiangang Jinqiao Light Machinery Co. Виробник Zhangjiangang Jinqiao Light Machinery Co., Ltd. на суму 655,74 дол. США; 4) комплектуючі частини до в'язальних машин зі сталі: Pan head fitting [Set]/ Деталі з плоскоконіческой головкою (комплект) -10 шт., needle latch [Set]/ засувка для голки (комплект) - 50 шт., needle [Set]/ голка (комплект) - 60 шт., Торговельна марка Zhangjiangang Jinqiao Light Machinery Co. на суму 212,60 дол. США

Поставку перелічених товарів здійснювалася відповідно до умов інвойсу №RNA2015260 від 14.06.2015 року (а.с. 39), де зазначено, що партія, яка підлягає поставці, складається з товару в асортименті, загальною кількістю 18 720 одиниць та загальною вартістю 26 274 дол. США

Товар, визначений інвойсом №RNA2015260 від 14.06.2015 року, було передано перевізнику AAA China Limited, що підтверджується коносаментом №WMS15060232 від 14.07.2015 р. (а.с. 45), в якому вказується, що товар прибуде у місце призначення контейнером MEDU8422746, як і вказано в самому інвойсі та пакувальному листі до нього.

08.07.2015 року між Приватним підприємством "Технобазіс" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Голден Груп ЛТД" було укладено договір транспортно-експедиторського обслуговування №08/07-192 (а.с. 49-53), відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю "Голден Груп ЛТД" надає транспортно-експедиторські послуги щодо перевезення експортно-імпортних вантажів по території України.

Зазначений товар було отримано ТОВ "Голден Груп ЛТД" та передано перевізнику Товариству з обмеженою відповідальністю "Віат-транс" для направлення його до Чернігівської митниці ДФС для митного оформлення (випуску) товарів.

15.07.2015 р. відповідач, Чернігівська митниця ДФС, прийняв по вантажній митній декларації №102110000/2015/023876 спірне рішення № 102000010/2015/000111/1 про коригування митної вартості товарів, згідно з яким відповідач використовував резервний метод. (а.с. 17-19).

Не погоджуючись з вартістю товару, задекларованого позивачем, відповідач збільшив вартість за одиницю митного оформлення та загальну митну вартість товару.

Також відповідачем було складено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 102110000/2015/00134 (а.с. 20-23), в якій зазначив, що у митному оформленні (випуску) товарів відмолено з причин порушення вимог чинного законодавства, а саме заявлені неповні відомості про митну вартість товарів, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів. Причиною здійснення коригування митної вартості стала проведена консультація з декларантом з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна у митного органу, визначення основи вартості та обміну наявною інформацією щодо ідентичних, подібних (аналогічних) товарів. Звіт про оцінку майна від 15.07.15 р. №4-04/07/82 не містить інформацію ціноутворення ідентичних, подібних (аналогічних) товарів, що імпортуються на митну територію України. Калькуляція на товар від 26.06.2015 р. #RA000260/010 надана не виробником товару, а постачальником. Прайс-лист від 08.06.2015 р. не містить інформації щодо періоду дії цін та країн, на які поширюється дана цінова пропозиція.

У зв'язку з виконанням владних приписів спірного рішення позивач додатково, порівняно з первісно визначеною митною вартістю товару, сплатив до бюджету 106 609,23 грн., з метою випуску товарів у вільний обіг під гарантію за процедурою, передбаченою ч.7 ст.55 Митного кодексу України.

Не погоджуючись із позицією та рішеннями відповідача, позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду із зазначеним позовом.

Вирішуючи спір по суті, суд бере до уваги, що критерії правомірності рішень та діянь суб'єкта владних повноважень викладені законодавцем в ч.3 ст.2 КАС України.

Керуючись приписами ст.11 КАС України, суд встановив, що правовідносини з визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, та порядок їх застосування унормовані приписами глави 9 розділу ІІІ Митного кодексу України, котра включає статті з 57 по 64.

За правилами ст. 57 Митного кодексу України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції) (ч.2 ст.57); кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу (ч.3 ст.57); застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності (ч.4 ст.57); у разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу (ч.5 ст.57); при цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу (ч.6 ст.57); методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи (ч.7 ст.57); у разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу (ч.8 ст.57).

Оцінивши добуті докази в їх сукупності, суд доходить висновку, що у спірних правовідносинах на момент прийняття суб'єктом владних повноважень спірних рішень не існувало законодавчо визначених перешкод для визначення митної вартості імпортованого платником податків товару відповідно до ст.58 Митного кодексу України - за ціною договору.

Частиною 2 ст. 53 Митного кодексу України передбачено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Так, судом встановлено, що під час проведення митного контролю, одночасно з поданням митної декларації, митному органу позивачем було подано документи, які підтверджують митну вартість товару, а саме: контракт №RK-TBS4/05/15 від 04.05.2015 року; додаткову угоду №3 до контракту; міжнародну товарно-транспортну накладну №054906 від 14.07.2015 року; коносамент WMS15060232 від 14.07.2015 р.; калькуляцію №RA000260 від 14.06.2015 р.; інвойс №RNA2015260 від 14.06.2015 року; пакувальний лист до інвойсу №RNA2015260 від 14.062015 року; видаткова накладна №RNK1206 від 12.06.2015 р.; відвантажувальну специфікацію №RNK1406 від 14.06.2015 р.; звіт про оцінку майна №04-04/07/82 від 15.07.2015 р.; лист №131/29-6 від 29.06.2015 р.; лист №132/29-6 від 29.06.2015 р.; лист №133/29-6 від 29.06.2015 р.; лист №14 від 15.07.2015 р.; лист №RNK1406/W від 14.06.2015 р.; лист №RA000260/006 від 25.06.2015 р.; лист №RA000260/007 від 25.06.2015 р.; лист №RA000000221 від 30.06.2015 року; прайс-лист №RNK0106 від 10.06.2015 р.

Відповідно до ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України у разі, якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

У силу частини п'ятої статті 53 Митного кодексу України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Як встановлено судом, митний орган під час митного контролю у спірних правовідносинах дійшов висновку щодо відсутності у поданих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, а також встановив, що заявлена позивачем митна вартість товару нижча, ніж за інформацією по фактам митних оформлень подібного товару.

З цього приводу суд вважає за необхідне зазначити, що виходячи з роз'яснень, наданих Міністерством доходів і зборів України у листі від 07 травня 2014 року № 10441/7/99-99-10-03-01-17, відомості з інформаційних баз даних Міндоходів мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті митницею відповідних рішень та з об'єктивних причин не можуть містити усієї інформації, що стосується суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, тому такі дані не можуть мати більше значення, ніж надані декларантом первинні документи про товар.

Розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не є беззаперечним доказом для підтвердження висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості товару.

Щодо ж висновку митного органу стосовно наданих позивачем документів, суд зауважує, що ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України визначені дії митного органу у разі, якщо документи, подані для підтвердження митної вартості товару, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а саме висунення до декларанта письмової вимоги про надання додаткових документів.

Однак, як вбачається з матеріалів справи і визнано представником відповідача, такої письмової вимоги щодо надання додаткових документів на адресу декларанта не складалося.

Відповідно до ч. 2 ст. 55 Митного кодексу України, прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Оглянувши спірне рішення про коригування митної вартості, суд зазначає, що у документі міститься лише перелік посилань на те, що надані декларантом документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, проте відповідачем не вказано обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; обґрунтованого математичного розрахунку ціни товару за одиницю (із зазначенням конкретних складових цього розрахунку), визначеної митницею у спірному рішенні.

Окремо суд зважає на ту обставину, що митницею застосована однакова митна вартість одиниці імпортованої продукції 2 дол. США за кілограм до товару нитки швейні, 3,6 дол. США за кілограм до товару пакувальна машина, 2,0 дол. США за кілограм до комплектуючих частин, хоча згідно з контрактом та інвойсом номенклатура поставки має суттєві відмінності по позиціям товару в залежності від характеристик. При цьому, кількість товару, зокрема ниток, пакувальної машини та деталей до в'язальних машин, вимірюється не в кілограмах, а в одиницях продукції, ціна товару коливається в межах від 1,09 дол. США за одну деталь до 655,74 дол. США за пакувальну машину, і має прив'язку виключно до одиниці продукції, і в жодному разі не залежить від ваги як окремої одиниці товару, так і загальної ваги партії.

Щодо посилання Чернігівської митниці ДФС у спірному рішенні про коригування митної вартості товарів на ту обставину, що Приватним підприємством "Технобазіс" заявлені не повні відомості про митну вартість товару, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, а саме непідтверджені складові митної вартості, що передбачені умовами поставки, суд зазначає наступне

Відповідно до ч. 10 ст. 58 Митного кодексу України, при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: 1) витрати, понесені покупцем: а) комісійні та брокерська винагорода, за винятком комісійних за закупівлю, що є платою покупця своєму агентові за надання послуг, пов'язаних із представництвом його інтересів за кордоном для закупівлі оцінюваних товарів; б) вартість ящиків тари (контейнерів), в яку упаковано товар, або іншої упаковки, що для митних цілей вважаються єдиним цілим з відповідними товарами; в) вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов'язаних із пакуванням; 2) належним чином розподілена вартість нижчезазначених товарів та послуг, якщо вони поставляються прямо чи опосередковано покупцем безоплатно або за зниженими цінами для використання у зв'язку з виробництвом та продажем на експорт в Україну оцінюваних товарів, якщо така вартість не включена до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: а) сировини, матеріалів, деталей, напівфабрикатів, комплектувальних виробів тощо, які увійшли до складу оцінюваних товарів; б) інструментів, штампів, шаблонів та аналогічних предметів, використаних у процесі виробництва оцінюваних товарів; в) матеріалів, витрачених у процесі виробництва оцінюваних товарів (мастильні матеріали, паливо тощо); г) інженерних та дослідно-конструкторських робіт, дизайну, художнього оформлення, ескізів та креслень, виконаних за межами України і безпосередньо необхідних для виробництва оцінюваних товарів; 3) роялті та інші ліцензійні платежі, що стосуються оцінюваних товарів та які покупець повинен сплачувати прямо чи опосередковано як умову продажу оцінюваних товарів, якщо такі платежі не включаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті; 4) відповідна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу товарів, що оцінюються, їх використання або розпорядження ними на митній території України, яка прямо чи опосередковано йде на користь продавця; 5) витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; 6) витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов'язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; 7) витрати на страхування цих товарів.

Відповідно до Інкотермс-2010 (офіційних правил тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати (редакція 2010 року), CFR (Cost and Freight) - "Вартість і фрахт" означає, що продавець зобов'язаний сплатити витрати і фрахт, необхідні для доставки товару в зазначений порт призначення, однак ризик втрати або ушкодження товару, а також ризик будь-якого збільшення витрат, що виникають після переходу товаром борту судна, переходить з продавця на покупця в момент переходу товару через поручні судна в порту відвантаження. За умовами CFR на продавця покладаються обов'язки щодо митного очищення товару для експорту.

Отже, поставка товару на умовах CFR (вартість і фрахт) зобов'язує продавця оплатити фрахт, необхідний для доставки товару до названого порту призначення.

Як випливає з інвойсу №RNA-2015260 від 14.06.2015 року, відповідно до якого відбулася поставка товару, товар поставлявся за базисом поставки CFR Одеса (вартість і фрахт) Інкотермс 2010, що передбачає включення до фактурної вартості витрат, які впливають на митну вартість товару, а саме перевезення товару до порту призначення (фрахт). Вказана обставина підтверджується наявною в матеріалах справи калькуляцією.

Суд зазначає, що оскільки умови поставки за базисом CFR (вартість і фрахт) Інкотермс 2010 не передбачають обов'язку страхування товару, постачальником не здійснювалося морське страхування товару від ризику загибелі або пошкодження під час перевезення, що підтверджується матеріалам справи. Приватне підприємство "Технобазіс" також не здійснювало страхування товару.

З огляду на викладені обставини, для цілей визначення митної вартості товару, поставленого у спірних правовідносинах, такі складові митної вартості товару, як витрати на транспортування, навантаження/вивантаження та страхування не потребують додаткового підтвердження та коригування.

Стосовно посилання відповідача на те, що звіт про оцінку майна не містить інформації про ціноутворення ідентичних, подібних (аналогічних) товарів, що імпортуються на митну територію України, суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 3 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні", оцінка майна, майнових прав - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в статті 9 цього Закону (далі - нормативно-правові акти з оцінки майна), і є результатом практичної діяльності суб'єкта оціночної діяльності.

Відповідно до ст. 12 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб'єкта оціночної діяльності. Вимоги до змісту звіту про оцінку майна, порядку його оформлення та рецензування встановлюються положеннями (національними стандартами) оцінки майна. Зміст звіту про оцінку майна повинен містити розділи, що розкривають зміст проведених процедур та використаної нормативно-правової бази з оцінки майна.

Суд зауважує, що висновок експерта по своїй суті є лише результатом практичної діяльності фахівця-оцінювача щодо визначення вартості об'єкта оцінювання, тому він не повинен містити інформацію про ціноутворення, адже вказані дії знаходяться поза межами професійної діяльності фахівця-оцінювача.

Розглядаючи справу по суті, суд також зазначає, що перелік підстав, викладених митницею в обґрунтування спірних рішень, являє собою викладення властивостей наданих декларантом документів, як-то звіту про оцінку майна, прайс-листа, калькуляції, проте не містять жодних посилань на недоліки форми та змісту даних документів, які можуть бути враховані такими, що унеможливлюють визначення митної вартості товару за ціною договору.

Як вже зазначалося судом, частиною 3 ст.53 Митного кодексу України встановлено, що право митного органу на висунення письмової вимоги про надання додаткових документів виникає лише у разі, коли 1) перелічені документи містять розбіжності, 2) перелічені документи містять ознаки підробки, 3) перелічені документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, 4) перелічені документи не містять відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

З наведених у спірних рішеннях, а також під час судового розгляду справи доводів відповідача не видається можливим встановити, стосовно яких саме складових митної вартості суб'єкт владних повноважень мав підстав для сумніву в достовірності та правильності їх визначення підприємством. Відтак, суд доходить висновку, що процедура консультацій у спірних правовідносинах була проведена митницею формально.

Статтею 54 Митного кодексу України передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу (ч.2 ст.54); за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу (ч.3 ст.54).

Відповідно до п.1 ч.4 ст.53 Митного кодексу України орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов'язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Проте, під час розгляду справи суб'єктом владних повноважень не надано до суду жодних фактичних даних, які б засвідчували, що подані до митного оформлення документи містять розбіжності чи ознаки підробки, не підтверджують числові значення складових митної вартості товарів або не містять відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

У зв'язку з неподанням митницею доказів правомірності та обґрунтованості рішень про застосування резервного методу визначення митної вартості товару відповідно до ст. 64 Митного кодексу України, слід дійти висновку про обґрунтованість доводів позивача.

З огляду на викладене, суд робить висновок, що реалізація суб'єктом владних повноважень у спірних правовідносинах управлінської функції в порядку ч.1 ст. 55 Митного кодексу України шляхом прийняття рішення про коригування митної вартості товарів та в порядку ч.6 ст.54 Митного кодексу України шляхом прийняття рішення про відмову в митному оформленні товару у вигляді картки відмови у митному оформленні товарів здійснена безпідставно.

За правилами ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Доказів правомірності, законності та обґрунтованості відповідачем своїх дій до суду не надано.

Суд також вважає за необхідне зауважити, що під час розгляду справи виявив технічну помилку, допущену позивачем під час викладення вимог адміністративного позову, а саме у вимозі про скасування рішення Чернігівської митниці Державної фіскальної служби про коригування митної вартості товарів №102000010/2015/000111/2 від 15.07.2015 р. Дана обставина, втім, не відповідала правовій позиції ПП "Технобазіс" у спірних правовідносинах, а також фактичним обставинам справи. Відтак, розгляд справи здійснювався стосовно прийнятого у спірних правовідносинах рішення Чернігівської митниці Державної фіскальної служби про коригування митної вартості товарів №102000010/2015/000111/1 від 15.07.2015 р.

З урахуванням викладеного вище, суд дійшов висновку, що адміністративний позов є обґрунтованим, а тому підлягає задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 9, 11, 159, 160- 163, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Приватного підприємства "Технобазіс" до Чернігівської митниці Державної фіскальної служби про скасування рішень - задовольнити.

Скасувати рішення Чернігівської митниці Державної фіскальної служби про коригування митної вартості товарів №102000010/2015/000111/1 від 15.07.2015 р.

Скасувати картку відмови Чернігівської митниці Державної фіскальної служби в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №102110000/2015/00134.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова у повному обсязі складена 16.09.2015 р.

Суддя Кучма Ю.В.