Справа № 810/4250/15
Суддя: Виноградова О.І.
Дата ухвалення: 2015-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2015 року 810/4250/15

Суддя Київського окружного адміністративного суду Виноградова О.І., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Київського міського центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення незаконно отриманих коштів,

в с т а н о в и в:

31 серпня 2015 р. до Київського окружного адміністративного суду звернувся Київський міський центр зайнятості (далі - позивач) з позовом до ОСОБА_1 (далі - відповідач) про стягнення незаконно отриманих коштів у сумі 6806 грн 90 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем в той час, коли він перебував на обліку як безробітний, було неправомірно отримано допомогу по безробіттю за період листопад 2014 р. червень 2015 р. на загальну суму 6806 грн 90 коп.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, письмових заперечень проти позову до суду не надав.

Згідно з вимогами ч. 6 ст. 128 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Суд, дослідивши наявні матеріали справи, встановив таке.

28 жовтня 2014 р. відповідач звернувся до позивача із заявою про надання статусу безробітного з виплатою допомоги по безробіттю (а.с. 8).

Як убачається з витягу із наказів про прийняті рішення по особі від 28 жовтня 2014 р. відповідачу було надано статус безробітного та 4 листопада 2014 р. призначено виплату допомоги по безробіттю (а.с. 9).

23 червня 2015 р. позивачем було проведено розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення, за результатами якого було складено акт № 1331 (а.с. 11).

В розділі "Висновки" названого акта зазначено, що відповідач перебував у трудових відносинах з Київським національним торговельно-економічним університетом по трудовій угоді, виконання умов якої підтверджується актом виконаних робіт, розрахунковим листом (а.с. 12).

21 липня 2015 р. позивачем було видано наказ № 201 про стягнення коштів, виплачених як допомога по безробіттю відповідачу, яким зобовязано представника позивача вжити заходів по поверненню незаконно отриманої допомоги по безробіттю у сумі 6806 грн 90 коп. (а.с. 17).

23 липня 2015 р. позивачем було направлено на адресу відповідача претензію повідомлееня, яким запропоновано повернути незаконно отриману допомогу по безробіттю у сумі 6806 грн 90 коп. (а.с. 18).

У зв'язку з тим, що відповідач у добровільному порядку названу заборгованість не сплатив, позивачем подано даний адміністративний позов до суду.

Спірні правовідносини врегульовані Законом України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" від 2 березня 2000 р. № 1533-ІІІ (у редакції, яка діяла на дату виникнення спірних правовідносин) (далі - Закон № 1533-ІІІ), Законом України Про зайнятість населення від 22 березня 2000 р. № 803-ХІІ (який був чинний на дату виникнення спірних правовідносин) (далі Закон № 803-ХІІ) та Порядком реєстрації, перереєстрації та ведення обліку громадян, які шукають роботу, і безробітних, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 14 лютого 2007 р. № 219 (далі - Порядок).

Так, згідно з вимогами п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону № 1533-ІІІ загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття - система прав, обов'язків і гарантій, яка передбачає матеріальне забезпечення на випадок безробіття з незалежних від застрахованих осіб обставин та надання соціальних послуг за рахунок коштів Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття.

Відповідно до вимог пп. а, б ч. 3 ст. 1 Закону № 803-ХІІ в Україні до зайнятого населення належать громадяни, що проживають на території держави на законних підставах:

а) працюючі по найму на умовах повного або неповного робочого дня (тижня) на підприємствах, в установах і організаціях, незалежно від форм власності, у міжнародних та іноземних організаціях в Україні і за кордоном у фізичних осіб;

б) громадяни, які самостійно забезпечують себе роботою, включаючи підприємців, осіб, зайнятих індивідуальною трудовою діяльністю, творчою діяльністю, члени кооперативів, фермери та члени їх сімей, що беруть участь у виробництві, а також члени особистих селянських господарств, діяльність яких здійснюється відповідно до Закону України "Про особисте селянське господарство".

Як убачається зі ст. 2 названого Закону, безробітними визнаються працездатні громадяни працездатного віку, які через відсутність роботи не мають заробітку або інших передбачених законодавством доходів і зареєстровані у державній службі зайнятості як такі, що шукають роботу, готові та здатні приступити до підходящої роботи. Безробітними визнаються також інваліди, які не досягли пенсійного віку, не працюють та зареєстровані як такі, що шукають роботу.

Згідно з п. 12 Порядку для одержання статусу безробітного громадянин особисто подає у день, що настає після закінчення встановленого строку для пошуку підходящої роботи, до центру зайнятості заяву із зазначенням у ній інформації про те, що він не зареєстрований як фізична особа - підприємець та не займається видами діяльності, що визначені частиною третьою статті 1 Закону України "Про зайнятість населення", і не отримує пенсію на пільгових умовах.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 7 Закону № 1533-ІІІ видами забезпечення за цим Законом є: допомога по безробіттю, у тому числі одноразова її виплата для організації безробітним підприємницької діяльності; допомога по частковому безробіттю; матеріальна допомога у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації безробітного; допомога на поховання у разі смерті безробітного або особи, яка перебувала на його утриманні.

Як убачається з пп.1 п. 20 Порядку, громадяни, зареєстровані як такі, що шукають роботу, та безробітні, знімаються з обліку з дня працевлаштування, в тому числі на сезонні або загальнодержавні оплачувані громадські роботи, державної реєстрації фізичної особи - підприємця, укладення цивільно-правового договору, предметом якого є діяльність, спрямована на виконання власними силами робіт, надання послуг. При цьому в картці робиться запис про прийняття на роботу, зазначаються дата і номер наказу, дата державної реєстрації фізичної особи - підприємця, дата укладення цивільно-правового договору.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 36 Закону № 1533-ІІІ застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 36 Закону № 1533-ІІІ сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Наявні матеріали справи свідчать, що з 28 жовтня 2014 р. відповідачу було надано статус безробітного та призначено допомогу по безробіттю (а.с. 9).

Однак, як встановлено судом, між відповідачем (підрядником) та Київським торговельно-економічним університетом (замовником) 9 жовтня 2014 р. було укладено трудову угоду (а.с. 13).

Як убачається з п. 1 названої угоди, відповідач взяв на себе зобовязання виконати роботу з редагування, коректури, звірки навчального посібника, а замовник виплатити за виконану роботу винагороду з розрахунку 78 грн за 1 обліково-видавничий аркуш готового оригінал макету. (а.с. 13).

Названий договір був підписаний сторонами. У цьому договорі було зазначено паспортні дані та ідентифікаційний номер відповідача (а.с. 11 на звороті).

На підтвердження виплати відповідачу винагороди, позивачем було надано акт виконання робіт від 29 грудня 2014 р. та розрахунковий лист за грудень 2014 р. Дані документи також містять підпис відповідача (а.с. 14-15).

Наведене свідчить, що у період перебування на обліку у позивача відповідач відносився до зайнятого населення та йому було виплачено грошову винагороду у сумі 936 грн 00 коп.

Як убачається з розрахунку виплаченого матеріального забезпечення позивача, за період з 4 листопада 2014 р. по 2 червня 2015 р. відповідачу було виплачено 6806 грн 90 коп. допомоги по безробіттю (а.с. 16).

Отже, у період з 4 листопада 2014 р. по 2 червня 2015 р. відповідачем було незаконно отримано допомогу по безробіттю.

Як вже зазначалося, відповідно до вимог ч. 3 ст. 36 Закону № 1533-ІІІ сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

У звязку з тим, що спір вирішено на користь суб'єкта владних повноважень, звільненого від сплати судового збору, а також за відсутності витрат позивача - суб'єкта владних повноважень, судові витрати (судовий збір) стягненню з відповідача не підлягають.

Керуючись ст.ст. 69, 70, 71, 158 - 163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Київського міського центру зайнятості 6806 (шість тисяч вісімсот шість) грн 90 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Виноградова О.І.