Справа № 826/15021/15
Суддя: Кобилянський К.М.
Дата ухвалення: 2015-08-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

31 серпня 2015 року 08:15 № 826/15021/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Кобилянського К.М., розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративну справу

за позовом Державної податкової інспекції у Центральному районі міста Миколаєва Головного управління Державної фіскальної служби України у Миколаївській області
до публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «АКТИВ-БАНК»
про стягнення податкового боргу,
ВСТАНОВИВ:

Державна податкова інспекція у Центральному районі міста Миколаєва Головного управління Державної фіскальної служби України у Миколаївській області (далі - позивач, ДПІ у Центральному районі міста Миколаєва ГУ ДФС у Миколаївській області) звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «АКТИВ-БАНК» (далі - відповідач, ПАТ «КБ «АКТИВ-БАНК») (з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог) податковий борг у розмірі 97 634,04 грн.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 28.07.2015 відкрито скорочене провадження у справі та запропоновано відповідачу, в разі невизнання адміністративного позову, у десятиденний строк з дня одержання цієї ухвали надати суду письмові заперечення проти позову та докази на підтвердження цих заперечень або заяву про визнання позову.

Позовні вимоги обґрунтовані наявністю у відповідача податкового боргу, який виник у зв'язку із несплатою грошових зобов'язань, самостійно визначених у податковій звітності.

17.08.2015 відповідач подав до суду письмові заперечення проти позову, в яких зазначив, що згідно рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 24.12.2014 № 158 розпочато процедуру ліквідації ПАТ «КБ «АКТИВ-БАНК». На переконання відповідача, вимога податкового органу про стягнення коштів є вимогою кредитора та може пред'являтись лише у межах ліквідаційної процедури. У задоволенні позовних вимог просив відмовити у повному обсязі.

Відповідно до частини 4 статті 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України справа розглядається в порядку скороченого провадження без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі, на підставі наявних у справі доказів.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку, що надані сторонами докази та повідомлені ними обставини є достатніми для розгляду справи в порядку скороченого провадження та прийняття рішення по справі. Суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

ПАТ «КБ «АКТИВ-БАНК» () обліковується за неосновним місцем обліку в ДПІ у Центральному районі міста Миколаєва ГУ ДФС у Миколаївській області.

Згідно довідки-розрахунку, наданої позивачем, ПАТ «КБ «АКТИВ-БАНК» має заборгованість зі сплати податку на нерухоме майно у розмірі 3 674,70 грн., та орендної плати з юридичних осіб у розмірі 93 959,34 грн., на загальну суму 97 634,04 грн.

Суд встановив, що вказана заборгованість виникла у зв'язку з несплатою відповідачем грошового зобов'язання, самостійно визначеного у податкових деклараціях з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) на 2015 рік та податкової декларації з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на 2015 рік.

Відповідно до п.п. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України платники податків зобов'язані сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Пунктом 54.1 статті 54 Податкового кодексу України передбачено, що крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Згідно з п. 286.2 ст. 286 Податкового кодексу України платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов'язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається довідка (витяг) про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а надалі така довідка подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.

Пунктом 287.3 ст. 287 цього Кодексу передбачено, що податкове зобов'язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

У відповідності до підпункту 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, грошове зобов'язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

В силу підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання

Пунктом 59.1 статті 59 Податкового кодексу України передбачено, що у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до пункту 59.5 статті 59 Податкового кодексу України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Позивач надіслав ПАТ «КБ «АКТИВ-БАНК» податкову вимогу №781-25 від 06.05.2015 на загальну суму 15 659,89 грн.

Відповідно до пункту 95.1 статті 95 Податкового кодексу України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Пунктом 20.1.18. статті 20 Податкового кодексу України передбачено, що органи державної податкової служби мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника, на суму податкового боргу або його частини.

Як вбачається з матеріалів справи, Постановою Правління Національного банку України від 02.09.2014 №545 ПАТ «КБ «АКТИВ-БАНК» віднесено до категорії неплатоспроможних.

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 02.09.2014 №79 розпочато процедуру виведення ПАТ «КБ «АКТИВ-БАНК» з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації з 03.03.2014 по 03.12.2014, призначено уповноваженою особою Фонду на тимчасову адміністрацію в ПАТ «КБ «АКТИВ-БАНК» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Шевченка О.В.

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 03.12.2014 №134, строк дії тимчасової адміністрації в ПАТ «КБ «АКТИВ-БАНК» продовжено до 30.12.2014.

Постановою Правління Національного банку України від 23.12.2014 №838 постановлено відкликати банківську ліцензію та ліквідувати ПАТ «КБ «АКТИВ-БАНК».

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 24.12.2014 № 158 розпочато процедуру ліквідації ПАТ «КБ «АКТИВ-БАНК» з відшкодуванням з боку Фонду гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами з 24.12.2014

Відповідно до п.1.3 Податкового кодексу, цей Кодекс не регулює питання погашення податкових зобов'язань або стягнення податкового боргу з осіб, на яких поширюються судові процедури, визначені Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», з банків, на які поширюються норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», та погашення зобов'язань зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, зборів на обов'язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій.

Згідно пунктів 1, 2 частини 5 статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку.

Згідно частини 3 статті 46 цього Закону, під час здійснення ліквідації у банку не виникає жодних додаткових зобов'язань (у тому числі зі сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), крім витрат, безпосередньо пов'язаних із здійсненням ліквідаційної процедури. Вимоги за зобов'язаннями банку із сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), що виникли під час проведення ліквідації, можуть пред'являтися тільки в межах ліквідаційної процедури та погашаються у сьому чергу відповідно до статті 52 цього Закону.

Згідно частини 1 статті 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд припиняє приймання вимог кредиторів після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону. Будь-які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними, крім вимог вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами.

Відповідно до частини 2 статті 45 цього Закону Фонд здійснює опублікування відомостей про ліквідацію банку в газеті «Урядовий кур'єр» або «Голос України» не пізніше ніж через сім днів з дня початку процедури ліквідації банку.

Частиною 5 статті 45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку кредитори мають право заявити Фонду про свої вимоги до банку. Вимоги фізичних осіб-вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами не заявляються.

Таким чином, законом встановлено певний порядок задоволення вимог кредиторів після початку ліквідаційної процедури, яким встановлено визначений строк для їх пред'явлення та черговість задоволення.

Суд встановив, що відомості про ліквідацію ПАТ «КБ «АКТИВ-БАНК» опубліковано 24.12.2014 у газеті «Голос України» №251 (6001). Однак, позивачем, у визначений частиною 1 статті 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» строку, відповідні кредиторські вимоги не заявлено.

Таким чином, вимоги за зобов'язаннями банку, що виникли під час проведення ліквідації, можуть пред'являтися тільки в межах ліквідаційної процедури та погашаються у сьому чергу відповідно до статті 52 цього Закону.

Заборгованість ПАТ «КБ «АКТИВ-БАНК» зі сплати податку на нерухоме майно та орендної плати з юридичних осіб виникла у другому кварталі 2015 року, тобто після запровадження процедури ліквідації відповідача.

Частинами 4, 8 статті 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлено, що будь-які спори щодо акцептування вимог кредиторів підлягають вирішенню у судовому порядку. Судове провадження щодо таких вимог не припиняє перебіг ліквідаційної процедури.

Вимоги, не включені до реєстру акцептованих вимог кредиторів, задоволенню в ліквідаційній процедурі не підлягають і вважаються погашеними.

Отже, питання стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 97 634,04 грн. з податку на нерухоме майно та орендної плати з юридичних осіб, може бути вирішене лише шляхом розгляду заяви про включення до реєстру кредиторів.

У будь-який інший спосіб вказані кошти під час ліквідаційної процедури не можуть бути стягнені.

У випадку невизнання уповноваженою особою Фонду вимог позивача та невключення їх до реєстру кредиторів, відповідне рішення може бути оскаржене у встановленому порядку.

Таким чином, Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним нормативно-правовим актом з питань погашення податкових зобов'язань та стягнення податкового боргу з банків, на які поширюються норми цього Закону, визначено відповідну процедуру пред'явлення, розгляду та вирішення вимог, які ставить в даній справі податковий орган.

Оскільки встановлена вказаним Законом процедура не передбачає звернення податкового органу до суду за стягненням податкової заборгованості, а визначає загальний порядок заявлення кредиторських вимог до уповноваженої на ліквідацію банку особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, позивачем невірно обрано спосіб захисту інтересів, що виключає можливість задоволення заявлених позовних вимог.

Отже, беручи до уваги вищенаведене, а також оцінивши надані сторонами докази та письмові пояснення, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог та відсутність підстав для їх задоволення.

Керуючись статтями 160-163, 183-2, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позовних вимог Державної податкової інспекції у Центральному районі міста Миколаєва ГУ ДФС у Миколаївській області відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими ст.ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя К.М. Кобилянський