Справа № 2а-8579/10/1470
Суддя: Зіньковський О. А.
Дата ухвалення: 2010-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Миколаїв.

20.12.2010 р. 11:30 Справа № 2а-8579/10/1470

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Зіньковського О. А., секретар судового засідання Васильєва А.Ю., розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовомОСОБА_1, начальник Управління Державного казначейства у Очаківському районі Головного управління Державного казначейства України у Миколаївській області, вул. Луначарського, 44, м.Очаків, Миколаївська область, 57500;
доПідрозділу примусового виконання рішень Відділу ДВС Головного управління юстиції у Миколаївській області, вул. Декабристів, 41/23, оф. 800, м.Миколаїв, 54020;
провизнати неправомірною та скасувати постанову від 24.11.10р.;
за участю представників:

від позивача: ОСОБА_2 (довіреність від 16.12.2010 року);

від відповідача: ОСОБА_3 (довіреність № 16/24326 від 11.12.2010 року).

ОСОБА_1, начальник Управління Державного казначейства у Очаківському районі Головного управління Державного казначейства України у Миколаївській області, (надалі позивач) предявила позов до Підрозділу примусового виконання рішень Відділу ДВС Головного управління юстиції у Миколаївській області з вимогою визнати протиправною та скасувати постанову Підрозділу примусового виконання рішень Відділу ДВС Головного управління юстиції у Миколаївській області від 24.11.2010 року про накладення на неї штрафу в розмірі 170грн.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю.

Відповідач позовні вимоги не визнав, надав суду письмові заперечення та зазначив, що постанова Відділу ДВС Головного управління юстиції у Миколаївській області від 24.11.2010 року прийнята у відповідності до чинного законодавства та є законною.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи суд, -

встановив:

24 листопада 2010 року Відділом ДВС Головного управління юстиції у Миколаївській області було винесено постанову про накладення штрафу на начальника Управління Державного казначейства у Очаківському районі Головного управління Державного казначейства України у Миколаївській області ОСОБА_1 (позивача) в розмірі 170грн. за порушення вимог Закону України Про виконавче провадження, невиконання законних вимог державного виконавця (а.с.6).

Зазначена постанова була отримана позивачем 03.12.2010 року (а.с.5).

Підставою для винесення постанови від 24.11.10р. про накладання штрафу на позивача, зазначено безпідставність повернення без виконання постанови від 02.11.10р. про арешт коштів боржника - Очаківської райдержадміністрації, винесеної старшим державним виконавцем Підрозділу Куліченко Д.О. за матеріалами виконавчого провадження ВП№ 21238659 (а.с.8).

Позивач не погодився з зазначеною постановою у зв'язку з тим, що 09 листопада 2010 року Управлінням державного казначейства у Очаківському районі була отримана постанова відповідача від 02.11.10р. про арешт коштів боржника - Очаківської райдержадміністрації. В зазначеній постанові не було вказано ідентифікаційний код боржника (а.с.8). Саме цей факт став підставою для повернення без виконання постанови органу ДВС без виконання.

Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог з наступних підстав.

Примусове виконання судових рішень здійснюється в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Згідно вимог ст.2 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень в Україні покладається на Державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Відповідно до вимог статті 181 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Відповідачем у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби є відповідний орган державної виконавчої служби.

Судом встановлено, що позивачем оскаржені дії відповідача щодо застосування штрафних санкцій до позивача. У зв'язку з цим, що в даних правовідносинах відповідач діяв як суб'єкт владних повноважень, суд дійшов висновку, що справа підсудна окружному адміністративному суду.

Щодо суті спору, то слід зазначити, що згідно вимог підпункту 1 пункту 33 Порядку виконання рішень про стягнення коштів з рахунків, на яких обліковуються кошти державного та місцевих бюджетів, або бюджетних установ (далі - Порядок), затвердженого Постановою КМУ від 09.07.08р. №609, орган Державного казначейства не приймає до виконання і повертає постанову про арешт та супровідні документи у разі, коли постанову про арешт оформлено з порушенням вимог, передбачених абзацом третім пункту 32 цього Порядку.

Згідно абзацу 3 пункту 32 Порядку, орган Державного казначейства приймає до виконання постанову про арешт коштів боржника, оформлену в порядку, встановленому Мінюстом, із зазначенням найменування боржника та суми коштів, яка підлягає арешту та списанню.

Відповідно до вимог п.5.1.3 Інструкції про проведення виконавчих дій (далі - Інструкція), затвердженою Наказом Міністерства юстиції України №74/5 від 15.12.99р. Про затвердження Інструкції про проведення виконавчих дій, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 15 грудня 1999р. за N865/4158, за наявності даних про кошти та інші цінності боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах та на зберіганні в банках чи інших кредитних установах, на них накладається арешт, про що виноситься постанова державного виконавця.

Згідно Додатку 36 Інструкції, постанова про арешт коштів боржника повинна за її змістом мати резолютивну частину документу (в даному випадку судовому рішенню), який підлягає примусовому виконанню.

Аналогічні норми містяться в статті 19 Закону України «Про виконавче провадження».

02 листопада 2010 року відповідачем було прийнято постанову про арешт коштів боржника та направлено її для виконання позивачу.

В судовому засіданні було встановлено, що дійсно, в порушення вимог зазначеної Інструкції та змісту ст.19 закону в постанові про арешт коштів боржника від 02.11.10р. відповідачем (а.с.8) не викладено резолютивну частину рішення суду та наказу суду в оригінальному змісті, в яких був визначений ідентифікаційний код божника та стягувача (а.с.10-11).

У зв'язку з цим суд зазначає, що позивачем було правомірно не прийнято до виконання зазначену постанову та направлено відповідачу листа від 12.11.10р. №1056/01.3-04 Про повернення постанови про арешт (а.с.9) до Підрозділу, в якому причинами повернення без виконання постанови від 02.11.10р. про арешт коштів боржника, вказувалося порушення вищевикладених вимог законодавства.

Суд також зазначає, що наявність в виконавчих документах ідентифікаційних номерів боржників та стягувачів має на меті запобігання випадкам застосування відповідальності до непричетних осіб, що було б значним порушенням їх прав та свобод.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позивач діяв в межах чинного законодавства й тому підстав накладення на його штрафних санкцій судом не вбачається.

Крім того, в судовому засіданні було встановлено, що 07.09.10р. №21-12/600 (а.с.12) стягувачем - МФ ВАТ Укртелеком, направлено начальнику Підрозділу ОСОБА_4 заяву, в якої МФ ВАТ Укртелеком інформує про сплату боржником - Очаківською РДА всіх сум, визначених в наказі від 25.01.10р. господарською суду Миколаївської області по справі №2/220/09.

Суд також бере до уваги, що згідно з частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони зокрема:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на зазначену норму під час розгляду спорів щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень суд незалежно від підстав, наведених у позовній заяві, перевіряє їх відповідність усім зазначеним вимогам.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач не довів суду законність, обґрунтованість та пропорційність прийнятого рішення (оскаржуваної постанови про накладення на позивача штрафу в розмірі 170 грн.).

За таких обставин суд не може вважати рішення відповідача обґрунтованим, законним та пропорційним

У зв'язку з цим позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.

У судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Керуючись статтями 11, 158, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Позов задовольнити.

2. Визнати протиправною та скасувати постанову Підрозділу примусового виконання рішень Відділу ДВС Головного управління юстиції у Миколаївській області від 24.11.2010 року про накладення штрафу на начальника Управління Державного казначейства у Очаківському районі Головного управління Державного казначейства України у Миколаївській області ОСОБА_1 в розмірі 170 грн.

3. Присудити за рахунок Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору в розмірі 3грн. 40коп.

Постанова набирає законної сили в порядку передбаченому статтею 254 КАС України.

Постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено КАС України, набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого КАС України, якщо таку заяву не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанову може бути оскаржено в порядку передбаченому статтями 185, 186 КАС України.

Апеляційна скарга подається до Одеського адміністративного апеляційного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі проголошення у судому засіданні вступної та резолютивної частини постанови, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя О. А. Зіньковський

постанова складена у повному обсязі

24.12.2010р.