Справа № 2а-1870/2421/11
Суддя: С.В. Воловик
Дата ухвалення: 2011-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 червня 2011 р. Справа № 2a-1870/2421/11

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Воловика С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом управління Пенсійного фонду України в Ямпільському районі до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Ямпільському районі про зобов`язання вчинити певні дії ,-

ВСТАНОВИВ:

Управління Пенсійного фонду України в в Ямпільському районі (далі по тексту позивач, УПФУ в Ямпільському районі) звернулося до суду з позовом, в якому просить зобовязати відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Ямпільському районі (далі по тексту відповідач, відділення ВД ФССНВВПЗУ в Ямпільському районі) прийняти до відшкодування суми витрат УПФУ в Ямпільському районі за січень 2011 року в загальному розмірі 1523грн. 40коп., в тому числі:

- на виплату допомоги на поховання в розмірі 1500грн. 00коп.;

- підвищення до пенсії в сумі 23грн. 40коп.

Свої вимоги мотивує тим, що за січень 2011 року позивачем були здійснені витрати на виплату та доставку пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та допомога на поховання, однак, відповідачем суми витрат лише частково прийняті до відшкодування. Загальна сума витрат не прийнятих відповідачем до заліку склала 1523грн. 40коп.

Суму витрат, з якою не погоджується відділення ВД ФССНВВПЗУ в Ямпільському районі, на думку УПФУ в Ямпільському районі, повинен відшкодовувати позивачу саме відповідач, оскільки, з набранням 1 квітня 2001 року чинності Законом України Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності (далі по тексту Закон №1105), виплату вищевказаних коштів було покладено на Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань. Даний обовязок, зокрема, визначений статтею 21 Закону №1105.

Крім того, обґрунтовуючи свої вимоги, позивач наголошує, що статтею 24 Закону №1105, передбачено обовязок Фонду співпрацювати з фондами з інших видів соціального страхування у фінансуванні заходів, повязаних з матеріальним забезпеченням та наданням соціальних послуг застрахованим, у кожному конкретному випадку спільно приймаючи рішення щодо того, хто з них братиме участь у фінансуванні цих заходів.

Представником позивача надана заява про розгляд справи за його відсутності (а.с.33).

Відповідач, належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи (а.с.32), в судове засідання не зявився, про причини неявки, всупереч вимог ч. 2 ст. 40 КАС України, суд не повідомив, але від нього надійшли письмові заперечення, в яких він не визнає позовні вимоги та просить суд у їх задоволенні відмовити у повному обсязі (а.с.18-19).

Перевіривши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає за необхідне у задоволенні позовних вимог відмовити, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що за січень 2011 року УПФУ в Ковпаківському районі м.Суми були здійснені витрати на виплату допомоги на поховання та витрати на виплату підвищення до пенсії.

Відповідно до Акту щомісячної звірки відділення ВД ФССНВВПЗУ в Ямпільському районі прийняло до відшкодування понесені витрати лише частково. Сума витрат не прийнятих відповідачем до заліку склала за січень 2011 року в загальному розмірі 1523грн. 40коп., в тому числі:

- на виплату допомоги на поховання в розмірі 1500грн. 00коп.;

- підвищення до пенсії в сумі 23грн. 40коп.

Дані обставини підтверджуються копією акту щомісячної звірки витрат по особових справах потерпілих, яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у звязку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання за січень 2011 року (а.с.4), копією таблиць розбіжностей за січень 2011 року (а.с.5).

На думку позивача, належним страховиком, тим, хто має надавати застрахованій особі матеріальну допомогу чи соціальні послуги, відповідно до ст. 25 Закону України від 14.01.1998року за №16/98-ВР Основи законодавства України про загальнообовязкове державне соціальне страхування, є Фонд соціального страхування від нещасних випадків.

Відповідно до п.п. г та дп.1 ч.1 ст.21 Закону №1105, на чому також наголошує позивач, у разі настання страхового випадку страховик, яким є Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, зобовязаний у встановленому законодавством порядку своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоровя або в разі його смерті, виплачуючи йому або особам, які перебували на його утриманні, пенсію по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, а також пенсію у звязку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.

Однією з підстав обґрунтування правомірності своїх вимог, позивач, вказує саме на те, що норми Закону №1105, який набрав чинності з 01.04.2001р., поширюється в тому числі на категорію інвалідів щодо відшкодування витрат на виплату пенсій, по яким виник спір, а тому обовязок по відшкодуванню органу Пенсійного фонду суми витрат на виплату та доставку щомісячної державної адресної допомоги, допомоги на поховання, а також витрат на виплату підвищення до пенсії, покладено саме на Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань.

Однак, суд не може погодитись з позицією позивача стосовно прийняття відділенням ВД ФССНВВПЗУ в м. Суми до відшкодування витрат на виплату допомоги на поховання ОСОБА_1 з наступних підстав.

Згідно ст. 13 Закону №1105 страховим випадком є нещасний випадок на виробництві або професійне захворювання, що спричинили застрахованому професійно зумовлену фізичну чи психічну травму за обставин, зазначених у статті 14 цього Закону, з настанням яких виникає право застрахованої особи на отримання матеріального забезпечення та/або соціальних послуг.

Відповідно до ч.8. ст. 34 Закону №1105 у разі смерті потерпілого від нещасного випадку або професійного захворювання витрати на його поховання несе Фонд соціального страхування від нещасних випадків згідно з порядком, визначеним Кабінетом Міністрів України.

Згідно п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 11.07.2001 №826 Про затвердження Порядку проведення витрат на поховання у разі смерті потерпілого від нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання(далі Постанова КМУ №826) витрати на поховання провадяться у разі смерті потерпілого, що настала за обставин, за яких настає страховий випадок державного соціального страхування громадян від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, перелік яких визначено Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч.9 ст. 34 Закону №1105 у разі смерті потерпілого, який одержував страхові виплати і не працював, розмір відшкодування шкоди особам, зазначеним у статті 33 цього Закону, визначається виходячи із суми щомісячних страхових виплат і пенсії, які одержував потерпілий на день його смерті, з відповідним коригуванням щомісячних страхових виплат згідно із статтею 29 цього Закону. Причинний зв'язок смерті потерпілого з одержаним каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я має підтверджуватися висновками відповідних медичних закладів.

Аналіз норм Закону №1105 та Постанови КМУ №826 дає підстави вважати, що Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань зобовязаний відшкодувати виплачені іншими страховиками суми допомоги на поховання лише тих осіб, які померли від нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, тобто за умови наявності причинного звязку їх смерті з одержаним каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя.

Згідно ст.21 Закону №1105 Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань зобовязаний у встановленому законодавством порядку своєчасно та в повному обсязі відшкодувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоровя в разі настання страхового випадку.

У разі смерті потерпілого від нещасного випадку або професійного захворювання витрати на поховання несе Фонд який Порядком, визначеним Кабінетом Міністрів України, зобовязаний організувати поховання померлого або відшкодувати вартість повязаних з цим ритуальних послуг відповідно до місцевих умов місцевих умов.

Постановою Кабінету міністрів України від 11 липня 2001 р. № 826 "Про затвердження порядку проведення витрат на поховання у разі смерті потерпілого від нещасного виг;: виробництві або професійного захворювання" із змінами, внесеними від 25.08.2004 р. №1112 та постановою Правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань від 03.10.2008 року №45 «Про витрати на поховання та ритуальні послуги у разі смерті потерпілого від нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання»передбачено, що витрати на поховання провадяться у разі смерті потерпілого, що настала за обставин, за яких настає страховий випадок державного соціального страхування громадян від нещасного випадку на виробництві та професійного захворював

Згідно ч.8, 9 ст.34 Закону № 1105 для здійснення цих виплат причинний зв'язок смерті потерпілого з одержаним каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я має підтверджуватися висновком відповідних медичних закладів

Відповідно до п.18 Положення про медико-соціальну експертизу міські, міжрайонні, районні медико-соціальні експертні комісії визначають причини смерті інваліда на підставі лікарського свідоцтва про смерть у випадках, коли передбачається надання пільг сімї померлого.

ОСОБА_1 професійне захворювання (пневмоконіоз) було встановлене на підставі акта розслідування професійного захворювання (отруєння) від 01.03.2000 року та огляду обласної МСЕК від 29.06.2000 року, яким йому було встановлена стійка втрата професійної працездатності (45 %). На обліку у відділенні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань ОСОБА_1 перебував з 01.04.2001 р. по день смерті - 02.01.2011 р.

Згідно лікарського свідоцтва про смерть № 1 від 03.01.2011 року Ямпільської центральної районної лікарні смерть ОСОБА_1 настала внаслідок захворювання пневмоконіозом, повязаним з туберкульозом. Для того, щоб даний випадок вважався страховим, потрібно, щоб висновок про причину смерті був підтверджений довідкою обласної МСЕК про причинний звязок смерті з професійним захворванням (отруєнням). Станом на 07.02.2011 р. при виставленні позивачем для відшкодування витрат на виплату та доставку допомоги на поховання ОСОБА_1 довідка МСЕК про причинний звязок його смерті з профзахворюванням була відсутня.

Тому, даний випадок не може вважатися страховим і по ньому надання соціальних послуг та виплат за рахунок коштів Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань законодавством не передбачено.

Причинний звязок смерті ОСОБА_1 з профзахворюванням обласною МСЕК встановлено тільки 01.04.2011 р.

Якщо сім'я потерпілого, як зазначається у абзаці 2 пункту 3 Постанови Правління -№13 «Про витрати на поховання у разі смерті застрахованої особи від нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання», отримує допомогу на поховання відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення", то сума витрат на поховання у разі смерті застрахованої особи від нещасного випадку на виробництві або професійного захворювань підлягає відшкодуванню Фондом, зменшується на суму цієї допомоги на підставі довші органу Пенсійного фонду України.

Посилання на пункт 4 Порядку відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, затвердженого спільною постановою Фондів від 04.03.20003 р. № 5-4/4 також є безпідставним, оскільки він передбачає відшкодування витрат за наявності акту Н-1 та відповідність положенням Закону.

Постановою правління Пенсійного фонду України та правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 4 березня 2003 року №5-4/4 затверджено Порядок відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України пенсійному фонду України витрат, повязаних із виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у звязку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.

Крім того, пунктом 5 Порядку передбачено, що органи Пенсійного фонду щомісяця, до 10 числа місяця, наступного за звітним, разом з відділенням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України складають акт щомісячної звірки за особовими справами потерпілих, яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробничі або професійного захворювання та пенсій у звязку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, в якому визначають загальну суму витрат, що підлягають відшкодуванню. На підставі акту узгоджуються Довідка про відшкодування (Головним управлінням Пенсійного фонду та Управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування), згідно якої на централізованому рівні до 25 числа місяця, наступного за звітним, Фонд соціального страхування перераховує відповідні кошти Пенсійному фонду України, що передбачено пп.6,7 Порядку.

Отже, зазначеним Порядком передбачено перерахування відповідних коштів лише на централізованому рівні Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України.

Встановлене вказаним Порядком правило підписання актів звірки розрахунків розраховано на відсутність спору, в звязку з чим у разі незгоди на підписання актів з боку Фонду соціального страхування від нещасних випадків, вимоги про стягнення мають вирішуватись у судовому порядку в судах адміністративної юрисдикції, а не шляхом предявлення вимог про підписання актів звірки.

Виходячи з вищевикладеного, відповідач і позивач мають право лише проводити щомісячні звірки витрат за особовими справами потерпілих, яким виплачено відповідні пенсії, складати акт звірки і подавати його управлінню виконавчої дирекції Фонду у Сумській області для подальшого опрацювання.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що вимога позивача про зобовязання відділення ВД ФССНВВПЗУ в Ямпільському районі прийняти до відшкодування суми витрат УПФУ в Ямпільському районі на виплату допомоги на поховання та на виплату підвищення до пенсії в загальному розмірі 1523грн. 00коп., є безпідставною та лежить поза межами прав УПФУ в Ямпільському районі, а тому вважає за необхідне у задоволенні позовних вимог відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 9, 11, 94, 159, 160, 161, 162, 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову управління Пенсійного фонду України в Ямпільському районі до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Ямпільському районі про зобов`язання прийняти до відшкодування суми витрат на виплату допомоги на поховання та на виплату підвищення до пенсії за період за січень 2011 року в загальному розмірі 1523грн. 40коп. відмовити за його безпідставністю.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом ч.3 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя (підпис) С.В. Воловик

З оригіналом згідно

Суддя С.В. Воловик