Справа № 814/2069/15
Суддя: Лісовська Н. В.
Дата ухвалення: 2015-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Миколаїв

24.09.2015 р. № 814/2069/15

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Лісовської Н.В. за участю секретаря судового засідання Ткач Г.С. у відкритому судовому засіданні розглянув адміністративну справу

за позовомОСОБА_1, АДРЕСА_1, 54055

доДПІ у Ленінському районі м.Миколаєва ГУ ДФС у Миколаївській області, вул. Гмирьова, 1/1, м. Миколаїв, 54028

третя особапрокуратура Миколаївської області, вул. Спаська, 28, м. Миколаїв, 54030
провизнання протиправним та скасування висновку від 19.06.2015 р.,
За участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1,

від відповідача: ОСОБА_2,

від третьої особи: ОСОБА_3,

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_1, звернулася з адміністративним позовом до державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Миколаєва Головного управління ДФС у Миколаївській області (далі Відповідач), за участю третьої особи прокуратури Миколаївської області, про визнання протиправним та скасування висновку ДПІ від 19.06.2015 р. про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених п. 5 ч. 5 ст. 5 Закону України "Про очищення влади" (далі Закон № 1682).

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що за результатами проведеної перевірки ДПІ на адресу Прокуратури області надано Висновок про недостовірність відомостей, внесених нею до декларації за 2014 р. без урахування її письмових пояснень. Позивач зазначає, що не мала умисного наміру від ухилення декларування земельної ділянки для садівництва, оскільки розглядала її як невідємну частину садового будинку. Садовий будинок задекларований нею своєчасно та відповідно до законодавства. Земельну ділянку разом із садовим будинком позивачу подарував її чоловік єдиним правовстановлюючим договором. Вважає, що факт не зазначення нею в декларації за 2014 р. земельної ділянки є логічною помилкою, а твердження відповідача про подання нею завідомо недостовірних відомостей безпідставним.

Відповідач проти позову заперечує, зазначає, що позивач не вказала в декларації про майно за 2014 р. земельну ділянку. Відповідно до в відомостей з єдиного державного реєстру речових прав на майно за ОСОБА_1 зареєстрована земельна ділянка у садівничому товаристві "Родники". З цього питання Позивач надала письмові пояснення про те, що земельна ділянка є невідємною частиною майна під садовим будиночком, які мають одну юридичну адресу та оформлені одним договором дарування на її імя. Відповідач зазначає, що оскаржуваний висновок є правомірним та прийнятим у повній відповідності до вимог Закону № 1682 та є фактичним відображенням відповідності інформації що міститься в декларації декларанта та інформації, отриманої з офіційних джерел. Оскільки в наявності є розбіжності інформації, ДПІ не могла не відобразити отримані результати перевірки у висновку. Просить суд відмовити в задоволенні позову.

Третя особа надала суду письмові заперечення проти позову, де зазначила, що відповідачем дотримано порядку складення Висновку про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 5 Закону № 1682. Оскаржуваний Висновок Відповідачем складений за наявності повної та обєктивної інформації. Окрім того, представник третьої особи вважає, що оскаржуваний Висновок не порушує права та інтереси Позивача, оскільки цей висновок є лише складовою частиною люстраційної перевірки, а рішення про звільнення працівника приймається керівником установи за наявності повних даних з усіх установ та організацій, які повинні надавати свої висновків в межах перевірки, що проводиться відповідно певної особи. У судовому засіданні представник третьої особи зазначив, що станом на день прийняття рішення Позивача звільнено за власним бажанням, а перевірка, що проводилася відносно неї, припинена в звязку зі звільненням. Просить суд відмовити в задоволенні позову.

У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги та просила суд задовольнити позов у повному обсязі.

Представник відповідача проти позову заперечував та просив суд відмовити у задоволені позову.

Представник третьої особи заперечував проти задоволення позову.

У судовому засіданні 24.09.2015 р. в порядку ч. 3 ст. 160 КАС України судом проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Вислухавши пояснення представників сторін і третьої особи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши матеріали, що містяться у справі, суд дійшов висновку, що позов не належить задоволенню, виходячи з наступного:

Позивач з 1993 р. працювала в прокуратурі Миколаївської області. На час звернення до суду з позовом перебувала на посаді начальника відділу статистики, ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань прокуратури Миколаївської області.

03.03.2015 р. позивач заповнила та подала декларацію про майно, доходи, витрати і зобовязання фінансового характеру за 2014 р.

Відповідачем було проведено перевірку відомостей і відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 5 Закону № 1682, Порядку проведення перевірки достовірності відомостей щодо застосування заборон, передбачених ч. 3 і 4 ст. 1 Закону України "Про очищення влади", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.10.2014 р. № 563 (далі Порядок № 563) та Порядку проведення перевірки достовірності відомостей, передбачених п. 2 ч.5 ст. 5 Закону України "Про очищення влади", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 3.11.2014 р. № 1100 (далі Порядок № 1100), складено висновок від 19.06.2015 р. № 1922/9/14-02-17-04-18.

У висновку відповідач зазначив, що в декларації за минулий рік позивач вказала недостовірні відомості щодо наявності майна, набутого нею за час перебування на посадах, визначених у п. 1-10 ч. 1 ст. 2 Закону № 1682, які не відповідають наявній податковій інформації про майно. Зокрема, ОСОБА_1 не вказала в декларації земельну ділянку для ведення садівництва, розташовану в садовому товаристві "Родники". З інформаційної довідки відповідач встановив наявність відомостей у Державному реєстрі речових прав про реєстрацію на імя ОСОБА_1 земельної ділянки з 03.11.2010 р. З наданих письмових пояснень відповідач встановив, що позивачем дана земельна ділянка отримана для ведення садівництва та є невідємною частиною майна під садовим будиночком, які мають одну юридичну адресу. Позивач вважала, що в графі "земельні ділянки" відображаються лише земельні ділянки для ведення товарно-сільськогосподарського чи особистого селянського виробництва. Розмір земельної ділянки складає 400 м2 та позивач не мала умислу для ухилення від декларування земельної ділянки.

Правові та організаційні засади проведення очищення влади (люстрації) для захисту та утвердження демократичних цінностей, верховенства права та прав людини в Україні визначаються Законом № 1682.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 5 Закону № 1682 перевірці підлягає достовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав) та відповідність вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру, поданій особою за минулий рік за формою, що встановлена Законом України "Про засади запобігання і протидії корупції", набутого (набутих) за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1 - 10 частини першої статті 2 цього Закону, доходам, отриманим із законних джерел.

Процедура проведення органами Державної фіскальної служби України перевірки достовірності відомостей, визначених п. 2 ч. 5 ст. 5 Закону № 1682, зазначених особами, перелік яких наведено у п. 1 - 11 ч. 1 ст. 2 Закону № 1682, у деклараціях про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за минулий рік, за формою, встановленою Законом України "Про засади запобігання і протидії корупції", визначена Порядком № 1100.

Відповідно до п. 6 Порядку № 1100 для перевірки використовуються дані, що зазначені у відповідних розділах декларації особи, стосовно якої проводиться перевірка, зокрема про: джерела отримання доходів; об'єкти оподаткування; суму нарахованих та/або виплачених доходів.

Недостовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації, вказується у висновку про проведення перевірки у разі, якщо особою, стосовно якої проводиться перевірка, не вказано або вказано неповну інформацію про таке майно (майнові права) у декларації.

Згідно п. 8 Порядку № 1100, у розділі ІІІ декларації перевірці підлягають: достовірність відомостей щодо наявності нерухомого майна, вказаного у декларації, набутого особою, стосовно якої проводиться перевірка, за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 Закону, наявній податковій інформації про нерухоме майно такої особи; відповідність вартості нерухомого майна, вказаного у декларації, набутого особою, стосовно якої проводиться перевірка, за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 Закону, наявній податковій інформації про доходи, отримані із законних джерел.

Відповідно до п. 9 Порядку № 1100 у розділі IV декларації перевірці підлягають: достовірність відомостей щодо наявності транспортних засобів, вказаних у декларації, набутих особою, стосовно якої проводиться перевірка, за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1 - 10 частини першої статті 2 Закону, наявній податковій інформації про транспортні засоби такої особи; відповідність вартості транспортних засобів, вказаних у декларації, набутих особою, стосовно якої проводиться перевірка, за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1 - 10 частини першої статті 2 Закону, наявній податковій інформації про доходи, отримані із законних джерел.

Суд встановив, що договором дарування від 11.10.2010 р. ОСОБА_4 подарував ОСОБА_1 земельну ділянку площею 0,0490 га разом з розміщеним на ній садовим будинком площею 70,8 м2, які розташовані за адресою: м. Миколаїв, садівниче товариство "Родники", 19. У Державному реєстрі правочинів садовий будинок і земельна ділянка зареєстровані як окремі обєкти.

У декларації про майно, доходи, витрати і зобовязання фінансового характеру за 2014 р. позивач зазначила лише садовий будинок, а земельну ділянку не вказала. Відповідач надав суду декларації позивача за 2010-2013 роки, в яких відомості про земельну ділянку для ведення садівництва на території садівничого товариства "Родники" також відсутні.

Слід зазначити, що відповідно до Порядку № 563 висновок органів ДФС складається з двох частин: перевірка відповідності задекларованого майна наявності такого майна у особи, що перевіряється та перевірка вартості задекларованого майна та зобовязань фінансового характеру отриманим доходам, особою під час перебування на посадах, визначених у п. 1-10 ч. 1 ст. 2 Закону № 1682. Так, в оскаржуваному висновку вказано, що вартість майна, зазначеного в декларації позивача за 2014 р., відповідає отриманим доходам.

Окрім того, в оскаржуваному Висновку, (стор. 3 а. с. 14) відображена фактична наявність у позивача земельної ділянки (що підтверджено інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав), але в декларації Позивача дана земельна ділянка не зазначена. Це не заперечується й самим Позивачем у судовому засіданні. Висновок містить посилання на Пояснення позивача, так у висновку зазначено, що "За результатами проведеної перевірки встановлено, що ОСОБА_1 у декларації вказано недостовірні відомості щодо наявності майна, набутого ОСОБА_1 під час перебування на посадах…, які відповідають наявній податковій інформації про майно ОСОБА_1 ".

Таким чином, суд дійшов висновку, що дії відповідача при складанні висновку від 19.06.2015 р. № 1922/9/14-02-17-04-18 відповідають вимогам Закону № 1682, Порядку № 1100 і Порядку № 563. З огляду на викладене, позовні вимоги є необґрунтованими і задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. 2, 7, 17, 94, 158, ч.3 ст. 160, 161, 162, 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова суду першої інстанції набирає чинності з моменту закінчення десятиденного строку на апеляційне оскарження.

Постанова суду може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Порядок та строки апеляційного оскарження визначені ст. 186 КАС України.

Повний тест постанови

виготовлено та підписано суддею 29.09.2015 р.

Суддя Н. В. Лісовська