Справа № 2а-1870/4344/11
Суддя: В.М. Соколов
Дата ухвалення: 2011-08-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 серпня 2011 р. Справа № 2a-1870/4344/11

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Соколова В.М.

за участю секретаря судового засідання - Заіченко А.М.,

представника відповідача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Головного управління внутрішніх військ МВС України про визнання рішення недійсним та зобовязання вчинити дії ,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 (далі по тексту позивач, ОСОБА_2В.) звернувся до суду з позовом до Головного управління внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ України (далі по тексту відповідач, Головне управління внутрішніх військ МВС України), в якому просить визнати недійсним протокол Комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасників бойових дій Головного управління внутрішніх військ МВС України №7 від 09.12.2010 р. щодо неможливості визнати ОСОБА_2 учасником бойових дій та зобовязати Комісію з питань розгляду матеріалів про визнання учасників бойових дій Головного управління внутрішніх військ МВС України визнати позивача учасником бойових дій та видати посвідчення встановленого зразка.

Свій позов позивач обгрунтовує тим, що під час навчання у Саратовському вищому військовому командному училищі МВС СРСР у 1988 році за рішенням уряду СРСР неодноразово направлявся у складі військового оперативного резерву у службове відрядження в район надзвичайного стану Азербайджанської РСР та Вірменської РСР для участі у спеціальній операції та виконання завдань по забезпеченню громадського порядку. У звязку з чим ОСОБА_2 звернувся до Комісії Головного управління внутрішніх військ МВС України з питань розгляду матеріалів про визначення учасників бойових дій щодо надання йому статусу учасника війни з видачею відповідного посвідчення, у чому позивачу було відмовлено. Тому ОСОБА_2 звернувся до суду за захистом свого порушеного права.

Позивач, належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, до суду не зявився (а.с.87). Клопотань про перенесення судового засідання від ОСОБА_2 не надходило.

Представник відповідача проти позову заперечував з підстав, викладених у запереченні на адміністративний позов.

Заслухавши пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає за необхідне у задоволенні позову відмовити, виходячи з наступного.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 під час навчання у Саратовському вищому військовому командному училищі МВС СРСР в періоди з 29.02.1988 р. по 11.03.1989 р., з 29.03.1988 р. по 30.03.1988 р., з 05.07.1988 р. по 27.07.1988 р. та з 21.11.1988 р. по 20.01.1989 р. за рішенням уряду СРСР, розпорядженням командувача ВВ МВС СРСР та за наказом начальника училища неодноразово направлявся у складі військового оперативного резерву у службове відрядження в район надзвичайного стану Азербайджанської РСР та Вірменської РСР для участі у спеціальній операції та виконання завдань по забезпеченню громадського порядку (а.с.13).

З метою визнання учасником бойових дій, ОСОБА_2 звернувся до Комісії Головного управління внутрішніх військ МВС України з питань розгляду матеріалів про визначення учасників бойових дій із заявою, в якій прохав надати йому статус учасника бойових дій з видачею відповідного посвідчення.

Згідно витягу з протоколу №7 від 09.12.2010 р. рішенням Комісії Головного управління внутрішніх військ МВС України з питань розгляду матеріалів про визначення учасників бойових дій ОСОБА_2 було відмовлено у визначенні учасником бойових дій за відсутності підстав (а.с.10-12).

З даним рішенням позивач не погодився, вважаючи порушеним своє право щодо визнання учасником бойових дій.

Суд не погоджується з таким твердженням позивача.

Відповідно до п. 2 ст. 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 №3551-XII, згідно якого учасниками бойових дій на території інших країн визнаються військовослужбовці ОСОБА_3, ОСОБА_4, Комітету державної безпеки, особи рядового, начальницького складу і військовослужбовці Міністерства внутрішніх справ колишнього Союзу РСР (включаючи військових та технічних спеціалістів і радників), працівники відповідних категорій, які за рішенням Уряду колишнього Союзу РСР проходили службу, працювали чи перебували у відрядженні в державах, де в цей період велися бойові дії, і брали участь у бойових діях чи забезпеченні бойової діяльності військ (флотів). Перелік держав зазначених у цьому пункті, періоди бойових дій у них та категорії працівників визначаються Кабінетом Міністрів України.

Перелік держав і періодів бойових дій на їх території встановлений Постановою Кабінету Міністрів України № 63 від 08.02.1994 р. «Про організаційні заходи щодо застосування Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Азербайджанська РСР та Вірменська РСР у даному переліку не значаться.

Позивач у позовній заяві стверджує, що перебуваючи під час службових відряджень в районах надзвичайного стану Азербайджанської РСР та Вірменської РСР, у складі оперативного резерву був задіяний для виконання завдань по охороні громадського порядку в умовах надзвичайного стану, виконував завдання по охороні та обороні державних установ та населених пунктів від можливого захвату, з метою припинення збройних сутичок ніс службу на обладнаних блок постах, які розмежовували конфліктуючі сторони в населених пунктах, перевіряв транспортні засоби, супроводжував та охороняв від збройних нападів біженців, брав участь у військових операціях з придатною бронетехнікою по виявленню та знешкодженню незаконних військових формувань, місць зберігання вогнепальної та холодної зброї, перевірці будівель, приміщень та прилеглої до них території, неодноразово був задіяний до участі в спецопераціях по припиненню групових та масових заворушень.

Згідно ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Проте, жодних підтверджуючих документів про безпосередню участь у бойових діях на території даних республік, позивачем надано не було. Як визначено законом для визнання особи учасником бойових дій на території інших країн згідно закону необхідно довести дві умови: перебування у відрядженні в державі, де в цей період велися бойові дії і брати участь у бойових діях. Ствердження позивачем того, що він виконував бойові завдання у складі оперативного резерву, що супроводжувалось збройними сутичками не є достатнім доказом участі позивача саме в бойових діях.

Оскільки вказані території держав Вірменської РСР та Азербайджанської РСР не включені до переліку держав і періодів бойових дій на їх території, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України №63 від 08.02.1994 р., і позивачем в повній мірі не доведено безпосередньо участь у бойових діях на території зазначених держав, суд дійшов висновку, що Комісії Головного управління внутрішніх військ МВС України з питань розгляду матеріалів про визначення учасників бойових дій було правомірно відмовлено у визнанні учасником бойових дій, рішення прийнято відповідно до норм чинного законодавства, згідно ч. 3 ст. 2 КАС України, тому у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 належить відмовити.

Керуючись ст. ст. 86, 94, 98, 158-163, 167, 186, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до Головного управління внутрішніх військ МВС України про визнання рішення недійсним та зобовязання вчинити дії відмовити за необгрунтованістю.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови складено 15 серпня 2011 року.

Суддя (підпис) В.М. Соколов

З оригіналом згідно

Суддя В.М. Соколов