Справа № 826/4884/15
Суддя: Качур І.А.
Дата ухвалення: 2015-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

08 вересня 2015 року № 826/4884/15

Окружний адміністративний суд міста Києва в складі головуючого судді Качура І.А., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» до Лохвицької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень.

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернулось Публічне акціонерне товариство «Укрнафта» (далі по тексту також - позивач) з позовом до Лохвицької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області (надалі також - відповідач), в якому просило:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 06.11.2014р. № ;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 06.11.2014р. № .

В обґрунтування позовних вимог позивач покликався на те, спірні податкові - повідомлення - рішення, є неправомірними, прийнятими за відсутності передбачених на це у законодавстві підстав та такими, що порушують права позивача, з огляду про що підлягають скасуванню.

Відповідач проти задоволення позову заперечував з мотивів необґрунтованості та безпідставності.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи в судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомленні про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

З огляду на наведене та з урахуванням вимог ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку про доцільність розгляду справи у письмовому провадженні на підставі наявних матеріалів справи.

Розглянувши документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про те, що позов задоволенню підлягає з огляду про наступне.

Матеріалами справи підтверджено, що відповідачем проведена документальна невиїзна позапланова перевірка ПАТ «Укрнафта» () з питань своєчасності сплати узгодженої суми податкового зобов'язання по платі за користування надрами для видобування корисних копалин (нафта, газ) за червень місяць 2014 року.

За результатами вказаної перевірки контролюючим органом складено акт №88/16-17-22/00135390 від 24.10.2014р.

В подальшому, на підставі акту №88/16-17-22/00135390 від24.10.2014р Лохвицькою ОДПІ прийняті податкові повідомлення - рішення, а саме:

- від 06.11.2014р. №, яким позивачу за несвоєчасну сплату самостійно визначених грошових зобов'язань по платі за користування надрами для видобування природного газу на суму 971715,60 грн. визначено штраф у розмірі 10% у сумі 97171,55 грн.

- від 06.11.2014р. №, яким позивачу за несвоєчасну сплату самостійно визначених грошових зобов'язань по платі за користування надрами для видобування нафти на суму 6027587, 33 грн. визначено штраф у розмірі 10% у сумі 602748,73 грн.

Не погоджуючись з правомірністю податкових повідомлень - рішень, позивач оскаржив їх до контролюючих органів вищого рівня в адміністративному порядку шляхом направлення скарг.

Так, за результатами адміністративного оскарження, рішеннями про результати розгляду скарги Головного управління Міндоходів у Полтавській області від 23.01.15р. № 60/10/16-31-10-04-11 та Державної фіскальної служби від 20.02.15р. № 3445/6/99-99-10-01-02-25, скарги позивача залишені без задоволення, а податкові повідомлення - рішення №, № від 06.11.2014р., - без змін.

Категорична незгода позивача з правомірністю податкових повідомлень - рішень та обґрунтованістю доводів, викладених контролюючими органами у наведених вище рішеннях, зумовила пред'явлення позивачем даного позову до суду.

Вирішуючи спір по суті, суд виходив із наступного.

Завданням адміністративного суду у межах спірних правовідносин є перевірка правомірності (легальності) рішень відповідача, з огляду на чіткі критерії, які зазначені у частині 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлені критерії, якими керується адміністративний суд при перевірці рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень. Відповідність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень передбаченим частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям перевіряється судом з урахуванням закріпленого статтею 9 Кодексу адміністративного судочинства України принципу законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України, який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Статтею 62 Податкового кодексу України передбачено, що податковий контроль здійснюється шляхом: - ведення обліку платників податків; - інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності органів державної податкової служби; - перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо отримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Згідно п.п.21.1.1., 21.1.2., 21.1.4. п.21.1. ст.21 Податкового кодексу України, посадові особи контролюючих органів зобов'язані, крім іншого: дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами; забезпечувати сумління виконання покладених на контролюючі органи функцій; не допускати порушень прав та охоронюваний законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій.

Відповідно до п.п.20.1.4. п.20.1. ст.20 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право, зокрема, проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Підпунктом 263.1.1 пункту 263.1 статті 263 ПК України визначено, що платниками плати за користування надрами для видобування корисних копалин є суб'єкти господарювання, у тому числі громадяни України, іноземці та особи без громадянства, зареєстровані відповідно до закону як підприємці, які набули права користування об'єктом (ділянкою) надр на підставі отриманих спеціальних дозволів на користування надрами в межах конкретних ділянок надр з метою провадження господарської діяльності з видобування корисних копалин, у тому числі під час геологічного вивчення (або геологічного вивчення з подальшою дослідно-промисловою розробкою) в межах зазначених у таких спеціальних дозволах об'єктах (ділянках) надр.

Фактичні обставини справи свідчать, що ПАТ «Укрнафта» є платником плати за користування надрами для видобування корисних копалин, в даному випадку нафти та природного газу, які згідно з наведеним у пп. 14.1.35 п. 14.1. ст. 14 Податкового кодексу визначенням є вуглеводневою сировиною.

Поряд з цим, матеріалами справи підтверджено, що ПАТ «Укрнафта» перебуває у Лохвицької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області на обліку як платник плати за користування надрами для видобування корисних копалин.

Відповідно до пп. 263.11.1 п. 263.11 ст. 263 Податкового кодексу України платник плати за користування надрами для видобування корисних копалин та уповноважена особа, визначена відповідно до підпункту 263.1.4 пункту 263.1 статті 263 цього Кодексу, до закінчення граничного строку подання податкових розрахунків, визначеного розділом II цього Кодексу, та за формою, встановленою відповідно до статті 46 цього Кодексу, подають за податковий (звітний) період, що при видобуванні вуглеводневої сировини дорівнює календарному місяцю, податкові розрахунки з плати за користування надрами для видобування корисних копалин до контролюючого органу.

Згідно з пп. 49.18.1 п. 49.18 ст. 49 Податкового кодексу України податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю (у тому числі в разі сплати місячних авансових внесків) - протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця. Пунктом 49.20. ст. 49 Податкового кодексу України передбачено, що якщо останній день строку подання податкової декларації припадає на вихідний або святковий день, то останнім днем строку вважається операційний (банківський) день, що настає за вихідним або святковим днем.

Матеріали справи свідчать, що останній день подання податкового розрахунку з плати за користування надрами для видобування вуглеводневої сировини за червень 2014 року припадав на 20 липня 2014 року - неділю.

Суд звертає увагу на те, що п. 49.20. ст. 49 Податкового кодексу України встановлено, що якщо останній день строку подання податкової декларації припадає на вихідний або святковий день, то останнім днем строку вважається операційний (банківський) день, що настає за вихідним або святковим днем.

Так, зважаючи на те, що неділя згідно з ч. 2 ст. 67 Кодексу законів про працю була вихідним днем, то останнім днем - граничним строком подання такого розрахунку згідно з пп. 49.18.1 п. 49.18, п. 49.20. ст. 49 Податкового кодексу України було саме 21 липня 2014 року.

Судом встановлено, що позивачем було подано податкові розрахунки з плати за користування надрами за червень 2014 року до закінчення граничного строку їх подання, що відповідачем не заперечується і підтверджується інформацією, наведеною у Розрахунках штрафних санкцій, доданих до спірних податкових повідомлень - рішень.

Відповідно до пп. 263.12.1 п. 263.12 ст. 263 Податкового кодексу України платник плати за користування надрами для видобування корисних копалин протягом десяти календарних днів після закінчення граничного строку подання податкового розрахунку за податковий (звітний) період сплачують податкові зобов'язання у сумі, визначеній в розрахунку з плати, поданому ними контролюючому органу.

Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку проте, що граничним строком подання податкових розрахунків за червень 2014 року було 21 липня 2014 року, податкові зобов'язання по платі за користування надрами для видобування вуглеводневої сировини за червень 2014 року підлягали сплаті протягом десяти календарних днів, тобто до 31 липня 2014 року, а не 30.07.2014р., як це визначено в Акті відповідачем унаслідок хибного трактування положень пп. 49.18.1 п. 49.18, п. 49.20. ст. 49 Податкового кодексу України.

В межах судового розгляду справи встановлено, що позивачем визначені в податкових розрахунках податкові зобов'язання були сплачені вчасно, що підтверджується платіжними дорученнями № 4764 від 29.07.14р. (на суму 6 027 587, 34 грн.) та № 4886 від 29.07.14р. (на суму 971 815, 59 грн.) та листом від 20.02.15р. №20.1.0.0.0./7-20150216/3672 ПАТ КБ «Приватбанк».

В Акті відповідача, а також у Розрахунках штрафних санкцій, доданих до оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, також зазначено 31 липня 2014 року як дата фактичної сплати вищезазначених податкових зобов'язань.

В розрізі наведеного, суд звертає увагу на те, що згідно з п. 110.1. ст. 110 Податкового кодексу України підставами для притягнення платника податків до відповідальності є вчинення ним порушення, визначеного законами з питань оподаткування та іншим законодавством.

Відповідно до п. 126. 1. ст. 126 Податкового кодексу України платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку, сплати суми грошового зобов'язання.

Фактичні обставини та докази, наявні у матеріалах судової справи свідчать, що повивачем належним чином виконано обов'язок по сплаті за червень 2014 року плати за користування надрами для видобування вуглеводневої сировини, шляхом сплати визначеної в податкових розрахунках суми грошових зобов'язань в повному обсязі та у визначені Податковим кодексом України строки, тому правових підстав для нарахування відповідачем штрафу та прийняття податкових повідомлень - рішень , № від 06.11.2014р., у Лохвицької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області у межах спірних правовідносин, не було.

Відтак, з системного аналізу наведених вище норм податкового законодавства, суд приходить до висновку про протиправність оспорюваних податкових повідомлень - рішень, а як наслідок наявність правових підстав для їх скасування.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд прийшов до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем як суб'єктом владних повноважень не доведено правомірність оспорюваних податкових повідомлень - рішень.

Керуючись ст. ст. 69-71, 128, 160-165, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 06.11.2014р. № .

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 06.11.2014р. № .

Присудити з Державного бюджету України на користь Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» понесені судові витрати в розмірі 681, 54 грн.

Постанова набирає законної сили згідно ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст. ст. 185 -187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.А. Качур