Справа № 10600/10/2070
Суддя: Біленський О.О.
Дата ухвалення: 2010-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

13 грудня 2010 р. № 2-а- 10600/10/2070

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Біленського О.О.,

при секретарі судового засідання Лишняк І.В.,

за участі:

представника позивача не прибув,

представника відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом

Комунального підприємства "Лозівська шляхова ремонтно-будівельна дільниця Лозівської міської ради"
до Контрольно-ревізійного управління в Харківській області
прозобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Комунальне підприємство "Лозівська шляхова ремонтно-будівельна дільниця Лозівської міської ради", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Контрольно-ревізійного управління в Харківській області, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив скасувати вимогу Контрольно-ревізійного відділу в Лозівському районі від 01.06.2010 року №177-10/580, в частині: відшкодування незаконних видатків з оплати праці в сумі 6224,66 грн., які виникли внаслідок завищення посадових окладів за рахунок застосування завищених коефіцієнтів співвідношень мінімальних місячних посадових окладів без внесення змін та доповнень до колективного договору та без погодження наказу про підвищення з представником профспілкового комітету та Лозівською міською радою; від коригування суми зайво перерахованих платежів до державних цільових фондів в сумі 2571,92 грн., по незаконно виплачених сумах по оплаті праці; проведення перерахування заробітної плати на суму 3994,80 грн. в частині застосування коефіцієнта співвідношень мінімальних посадових окладів керівників, професіоналів до мінімальної тарифної ставки робітника 1 розряду згідно вимог ст.97 КЗпП України, ст.ст.15, 22 Закону України Про оплату праці, ст.9 Закону України Про колективні договори і угоди та Галузевої угоди та здійснити її виплату.

В обґрунтування позовних вимог відповідач посилається на наступне. В період з 13.04.2010 року по 12.05.2010 року Контрольно-ревізійним відділом в Лозівському районі було проведено планову ревізію фінансово-господарської діяльності підприємства Комунального підприємства "Лозівська шляхова ремонтно-будівельна дільниця Лозівської міської ради" за період з 01.05.2010 року по 31.03.2010 року. На підставі перевірки складено акт №117-15/059 від 12.05.2010року та предявлено вимогу про усунення виявлених ревізією порушень законодавства з фінансових питань. З висновками ревізії позивач частково не погоджується та вважає, що Закони України не забороняють підприємству виходячи зі своїх фінансових можливостей встановлювати підвищення заробітної плати і самостійно регулювати фонд заробітної плати штату працівників та зазначив, що відповідно до ст.9 Закону України «Про колективні договори і угоди»положення генеральної угоди діють безпосередньо і є обовязковими для всіх субєктів, що перебувають у сфері дії сторін, які підписали угоду. Через відсутність представника позивача при підписанні Галузевої угоди, позивач зазначив, що норми угоди не діють безпосередньо і не є обовязковими, а тому госпрозрахункові підприємства, з урахуванням їх фінансових можливостей, самостійно вирішують питання з оплати праці у колективному договорі або іншому локальному документі підприємства.

Представник позивача, під час судового розгляду справи, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача, у запереченнях на адміністративний позов та у судовому засіданні, проти задоволення позовних вимог заперечував, посилаючись на матеріали перевірки. При цьому в судовому засіданні вказав, що викладені в акті перевірки обставини свідчать про те, що позивачем було порушено вимоги ст.ст. 16, 18, 97 КЗпП України, ст.ст. 14, 15, 22 Закону України «Про оплату праці», ст.ст. 5, 9 Закону України «Про колективні договори та угоди»№3356-ХII від 01.07.1993 року.

Суд, вислухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи, встановив наступне.

На підставі направлень на проведення ревізії від 13.04.2010 року №075, від 21.04.2010 року №082 та від 26.04.2010 року №085, в період з 13.04.2010 року по 12.05.2010 року Контрольно-ревізійним відділом в Лозівському районі було проведено планову ревізію фінансово-господарської діяльності та стану збереження комунального майна в комунальному підприємстві "Лозівська шляхова ремонтно-будівельна дільниця»Лозівської міської ради за період з 01.05.2010 року по 31.03.2010 року.

За результатами перевірки складено акт №117-15/059 від 12.05.2010 року, згідно якого встановлено, що виконуючим обовязки начальника КП «ЛШРБД»видано наказ, згідно з яким, окремим працівникам з 01.07.2009 року було встановлено коефіцієнти співвідношень мінімальних місячних посадових окладів (додаток № З до Галузевої угоди) у завищених розмірах, а саме: провідний економіст -2,35; бухгалтер-2; інспектор відділу кадрів - 1,8; майстри - 2,0; агроном - 2,2 без внесення змін до Колективного договору. Відповідне порушення призвело до зайвого нарахування та виплати заробітної плати за період з 01.07.2009 року по 31.12.2009 року 4907,86 грн. та за період з 01.01.2010 року по 31.03.2010 року 1316,60 грн., всього на суму 6224,46 грн. та відповідно до зайвого перерахування до державних цільових фондів нарахувань на заробітну плату на загальну суму 2397,66 грн., в тому числі, за перевіряємий період 2009 року 1890,51 грн. та І квартал 2010 року - 507,15 гривень, що є порушенням вимог ст.ст. 14, 15 Закону України «Про оплату праці»від 24.03.1995 року №108/95-ВР та ст.ст. 1, 9 Закону України «Про колективні договори і угоди»від 01.07.1993 року №3356-ХІІ.

На підставі п.7. ч.1 ст.10 закону України «Про державну контрольноревізійну службу в Україні», п.46 Порядку проведення інспектування державною контрольно-ревізійною службою, затвердженого постановою КМУ від 20.04.2006 року №550 Контрольно-ревізійним відділом в Лозівському районі винесена вимога про усунення порушень №117-10/580 від 01.06.2010 року.

При цьому суд зазначає, що КП «ЛШРБД»при встановленні коефіцієнтів співвідношень розмірів мінімальних місячних посадових окладів керівників, професіоналів, фахівців та технічних службовців, зазначених у додатку 3 до Галузевої угоди, не дотримано вимоги Національного класифікатора України «Довідника кваліфікаційних характеристик професій працівників, який прийнято наказом Держспоживстандару України 26.12.2005 року №375, в частині наявності відповідної освіти, зокрема: економісту ОСОБА_2 встановлено коефіцієнт 2,35, як начальнику відділу, тоді як вона займає посаду економіста та має кваліфікацію за дипломом молодшого спеціаліста з економіки підприємства з 17.02.2010 року, агроному ОСОБА_3І, яка має диплом про середньо спеціальну освіту (технікум), встановлено максимальний коефіцієнт - 2,2, який передбачено для професіоналів (1,8-2,2), тоді як згідно Класифікатора професій особи, які віднесені до зазначеної категорії повинні мати кваліфікацію за дипломом про вишу освіту, що відповідає рівню спеціаліста, магістра; інспектору відділу кадрів ОСОБА_4, яка має середню освіту, встановлено коефіцієнт-1,8, який передбачено для фахівців (1,7-2,0), тоді як згідно Класифікатора професій особи, які віднесені до зазначеної категорії, повинні мати кваліфікацію за дипломом чи іншим відповідним документом молодшого спеціаліста.

Відповідно до ст.97 КЗпП України - форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами. Якщо колективний договір на підприємстві, в установі, організації не укладено, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний погодити ці питання з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), що представляє інтереси більшості працівників, а у разі його відсутності - з іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом.

Згідно ст.18 КЗпП України положення колективного договору поширюються на всіх працівників підприємства, установи, організації незалежно від того, чи є вони членами професійної спілки, і є обов'язковими як для власника або уповноваженого ним органу, так і для працівників підприємства, установи, організації.

Відповідно ст.15 Закону України «Про оплату праці»організація оплати праці на підприємствах - Форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами. У разі, коли колективний договір на підприємстві не укладено, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний погодити ці питання з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), що представляє інтереси більшості працівників, а у разі його відсутності - з іншим уповноваженим на представництво органом.

Закон України «Про колективні договори і угоди»визначає правові засади розробки, укладення та виконання колективних договорів і угод з метою сприяння регулюванню трудових відносин та соціально-економічних інтересів працівників і власників.

Відповідно ст.7 Закону України «Про колективні договори і угоди»зміст колективного договору визначається сторонами в межах їх компетенції. У колективному договорі встановлюються взаємні зобов'язання сторін, щодо регулювання виробничих, трудових, соціально-економічних відносин, зокрема: зміни в організації виробництва і праці; забезпечення продуктивної зайнятості; нормування і оплати праці, встановлення форми, системи, розмірів заробітної плати та інших видів трудових виплат (доплат, надбавок, премій та ін.); встановлення гарантій, компенсацій, пільг; участі трудового колективу у формуванні, розподілі і використанні прибутку підприємства (якщо це передбачено статутом); режиму роботи, тривалості робочого часу і відпочинку; умов і охорони праці; забезпечення житлово-побутового, культурного, медичного обслуговування, організації оздоровлення і відпочинку працівників; гарантій діяльності профспілкової чи інших представницьких організацій трудящих.

Відповідно ст.5 Закону України «Про колективні договори і угоди»співвідношення законодавства і колективного договору, угоди, трудового договору, укладених відповідно до чинного законодавства, є обов'язковими для підприємств, на які вони поширюються, та сторін, які їх уклали.

Судом встановлено, що наказом керівника КП «ЛШРБД»від 01.07.2009 року №112 встановлено більш високі коефіцієнти співвідношень розмірів мінімальних місячних посадових окладів, без внесення змін до колективного договору, які не відповідають коефіцієнтам встановлених колективними договорами, що призвело до зайвого нарахування та виплати заробітної плати на суму 6224,46 грн., та як наслідок до зайвого перерахування до державних цільових фондів нарахувань на заробітну плату на загальну суму - 2397,66 грн., що є порушенням ст.ст. 18, 19 КЗпП України, ст.15 Закону України «Про оплату праці»та ст.5 Закону України «Про колективні договори та угоди».

З твердженням позивача, що вимогою КРУ погіршуються умови праці працівників, суд не погоджується з огляду на те, що, відповідно до ч.9 ст.9 Закону України «Про колективні договори та угоди» усі працюючі, а також щойно прийняті на підприємство працівники повинні бути ознайомлені з колективним договором, умовами оплати праці, які встановлені у колективному договорі.

Отже, вимога Контрольно-ревізійного відділу в Лозівському районі про усунення порушень №117-10/580 від 01.06.2010 року не погіршує умови оплати праці, а встановлює факт невідповідності умов наказу виконуючого обовязки начальника КП «ЛШРБД»від 01.07.2009 року №112 «Про зміну посадових окладів працівників апарату управління»умовам колективного договору.

Таким чином, без відповідних змін до колективного договору позивачем безпідставно завищені коефіцієнти посадових окладів, що призвело до зайвого нарахування та виплати заробітної плати, та як наслідок до зайвого перерахування до державних цільових фондів нарахувань на заробітну плату.

Стосовно позовних вимог, щодо проведення перерахування заробітної плати на суму 3994,80 грн., в частині застосування коефіцієнта співвідношень мінімальних посадових окладів керівників, професіоналів до мінімальної тарифної ставки робітника 1 розряду згідно вимог ст.97 КЗпП України, ст.15, 22 Закону України Про оплату праці, ст.9 Закону України Про колективні договори і угоди та Галузевої угоди та здійснити її виплату, судом встановлено.

Позивачем, в порушення вимог ст.9 Закону України «Про колективні договори і угоди»від 01.07.1993 року №3356-ХІІ, та не дивлячись на те, що при реєстрації змін і доповнень до колективного договору від 19.06.2009 року при встановленні співвідношень в оплаті праці взяти до уваги Зміни і доповнення до галузевої угоди від 28.01.2009 року №3, головному бухгалтеру КП «ЛШРБД»при встановленні посадового окладу застосовано коефіцієнт співвідношень 2,9 тоді, як додатком 3 до Галузевої угоди головному бухгалтеру передбачено - 3,4, тобто занижено на 0,5. Відповідне порушення призвело до не донарахування заробітної плати головному бухгалтеру за період з 01.07.2009 року по 31.12.2009 року - 2503,80 грн. та з 01.01.2010 року по 31.03.2010 року 1491,00 грн., всього на суму 3994,80 грн.

Відповідно ст.16 КЗпП України умови колективного договору, що погіршують порівняно з чинним законодавством і угодами становище працівників, є недійсними.

Згідно ст.14 Закону України «Про оплату праці»договірне регулювання оплати праці працівників підприємств здійснюється на основі системи угод, що укладаються на державному (генеральна угода), галузевому (галузева угода), регіональному (регіональна угода) та виробничому (колективний договір) рівнях відповідно до Закону України "Про колективні договори і угоди".

Аналіз наведених вище норм права дає підстави зробити висновок, що регулювання оплати праці працівників підприємств здійснюється відповідно до Закону України "Про колективні договори і угоди".

Частиною 4 розділу 1 Галузевої угоди між Міністерством з питань житлово - комунального господарства, місцевої промисловості, побутового обслуговування населення України на 2007-2009 роки ( зареєстрованої в Міністерстві праці та соціальної політики України від 28.01.2009р. за №3) вказано, що норми цієї угоди поширюються на всіх найманих працівників та роботодавців, що перебувають у сфері дії субєктів Угоди, і є обовязковими для виконання.

Отже, посилання позивача, що через відсутність представника позивача при підписанні галузевої угоди, є підставою для невиконання умов останньої, протирічить діючому законодавству, а саме ст.5 Закону України «Про колективні договори і угоди»відповідно до якої, співвідношення законодавства і колективного договору, угоди, трудового договору, укладених відповідно до чинного законодавства, є обов'язковими для підприємств, на які вони поширюються, та сторін, які їх уклали.

Також судом встановлено, що додатком №3 до галузевої угоди від 27.06.2007 року для головного бухгалтера встановлено коефіцієнт співвідношень розмірів мінімальних місячних посадових окладів керівників професіоналів в розмірі - 3,4, на КП «ЛШРБД»застосовано менший коефіцієнт -2.9, що відображений в змінах і доповненнях до колективного договору, який затверджено протоколом №2 від 19.06.2009 року, та зареєстровано виконавчим комітетом Лозівської міської ради за №55/09 від 19.06.2009 року.

З огляду на зазначене вбачається, що Галузевою угодою від 28.01.2009 року для головного бухгалтера встановлено коефіцієнт співвідношень розмірів мінімальних місячних посадових окладів керівників, професіоналів в розмірі 3,4 на підприємстві застосовано менший коефіцієнт - 2,9, що відображений в змінах і доповненнях до колективного поговору, який затверджено протоколом №2 від 01.06.2009 року, та зареєстровано виконавчим комітетом Лозівської міської ради за №55/09 від 09.06.2009 року, що є порушенням вищезазначених нормативних актів та призвело до не нарахування заробітної плати головному бухгалтеру на загальну суму 3994,80 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності стосовно свого рішення покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що порушення виявлені відповідачем під час перевірки підтверджуються фактичним обставинами справи, отже вимога КРУ є правомірною та такою, що підлягає виконанню.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 8-14, 71, 159, 160-163, 167, 185, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову Комунального підприємства "Лозівська шляхова ремонтно-будівельна дільниця Лозівської міської ради" до Контрольно-ревізійного управління в Харківській області про скасування вимоги контрольно-ревізійного відділу в Лозівському районі від 01.06.2010 року №177-10/580, в частині: відшкодування незаконних видатків з оплати праці в сумі 6224,66грн, які виникли внаслідок завищення посадових окладів за рахунок застосування завищених коефіцієнтів співвідношень мінімальних місячних посадових окладів без внесення змін та доповнень до колективного договору та без погодження наказу про підвищення з представником профспілкового комітету та Лозівською міською радою; від коригування суми зайво перерахованих платежів до державних цільових фондів в сумі 2571,92 грн., по незаконно виплачених сумах по оплаті праці; проведення перерахування заробітної плати на суму 3994,80 грн. в частині застосування коефіцієнта співвідношень мінімальних посадових окладів керівників, професіоналів до мінімальної тарифної ставки робітника 1 розряду згідно вимог ст.97 КЗпП України, ст.15,22 Закону України «Про оплату праці», ст.9 Закону України «Про колективні договори і угоди»та Галузевої угоди та здійснити її виплату відмовити в повному обсязі.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення протягом десяти днів з дня її проголошення, у разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 Кодексу адміністративного судочинства України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Апеляційна скарга, подана після закінчення строків, установлених цією статтею, залишається без розгляду, якщо суд апеляційної інстанції за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови виготовлено 17.12.2010 року.

Суддя Біленський О.О.