Справа № 2а-5448/10/1470
Суддя: Мороз А. О.
Дата ухвалення: 2011-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Миколаїв.

11:45 год.

04.08.2011 р. справа № 2а-5448/10/1470

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Мороза А.О., за участю секретаря судового засідання Крикливенко І.С.,

позивача: ОСОБА_1, паспорт серії ЕО 844667 виданий 31.07.2000 р.,

представника відповідача: не прибув,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовомОСОБА_1, АДРЕСА_1, 54015

доуправління державної автомобільної інспекції УМВС України в Миколаївській області, вул. Новозаводська, 1-Б, м. Миколаїв, 54056

провизнання дій протиправними
В С Т А Н О В И В:

До суду з адміністративним позовом звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) до управління державної автомобільної інспекції УМВС України в Миколаївській області (далі - відповідач), в якому просить суд визнати дії відповідача, які полягають в утриманні на штрафному майданчику транспортного засобу, належного позивачеві, протиправними. При цьому позивач посилається на те, що в його користуванні перебуває автомобіль, який був затриманий та вилучений співробітниками відповідача. Обґрунтуванням затримання автомобіля став висновок спеціаліста Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру при УМВС України в Миколаївській області, відповідно до якого ідентифікаційний номер кузову автомобіля був змінений. На думку позивача, дії відповідача з утримання його автомобіля на штрафному майданчику протиправні, оскільки рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 21 червня 2010 р. скасовано постанову, якою позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за експлуатацію транспортного засобу, ідентифікаційний номер якого не відповідає записам у реєстраційних документах. Оскільки рішенням суду підтверджено правомірність користування позивачем автомобілем, його тримання на штрафному майданчику безпідставне.

Відповідач адміністративний позов не визнав та подав письмові заперечення (а. с. 21-22), у яких послався на п. п. 15, 40 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 р. № 1388 (далі - Порядок № 1388), відповідно до яких не допускається державна реєстрація транспортних засобів з підробленим ідентифікаційним номером та за яким, у таких випадках, проводиться перевірка правоохоронними органами, яким і передаються транспортні засоби, а також зазначив, що на теперішній час автомобіль значиться за слідчим прокуратури Миколаївського району Миколаївської області і тільки зберігається на штрафному майданчику відповідача.

Оскільки відповідач заперечує проти адміністративного позову і в спірних правовідносинах діє як суб'єкт владних повноважень, відповідно до ст. 71 ч. 2 КАС України, на нього покладається обов'язок щодо доказування правомірності своїх дій.

Заслухавши пояснення позивача, представників відповідача, дослідивши подані сторонами докази, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, виходячи з наведеного.

Як встановлено судом, позивач на підставі довіреності від 11 грудня 2008 р. користується транспортним засобом Опель кадет, 1982 року випуску, реєстраційний номер В1916НІ (а. с. 7).

19 квітня 2010 р. вищезазначений автомобіль співробітниками відповідача був затриманий, про що складено протокол (а. с. 9).

Як зазначили представники відповідача у судовому засіданні, підставою для такого заходу послугував висновок спеціаліста Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру при УМВС України в Миколаївській області від 19 квітня 2010 р., відповідно до якого ідентифікаційний номер кузова автомобіля змінювався засобом вварювання фрагменту панелі з номером кузова (а. с. 10).

В обґрунтування правомірності своїх дій відповідач посилається на п. п. 15, 40 Порядку № 1388), відповідно до яких:

- державна реєстрація (перереєстрація), зняття з обліку транспортних засобів, крім випадків вибракування їх у цілому, без ідентифікаційного номера або із знищеними, пошкодженими (один чи кілька символів номера візуально не визначаються) чи підробленими (змінено один або кілька символів номера, замінено панель (табличку) або частину панелі (таблички) з номером) ідентифікаційними номерами складових частин (кузова, шасі, рами, двигуна) не допускається. Перша державна реєстрація таких засобів, а також ввезених на митну територію України транспортних засобів, що розшукуються правоохоронними органами інших держав, не проводиться (п. 15);

- у разі встановлення факту знищення, фальсифікації або підроблення ідентифікаційних номерів складових частин транспортних засобів, виявлення транспортних засобів, зареєстрованих (перереєстрованих), знятих з обліку в підрозділах Державтоінспекції, у тому числі тимчасово, за фіктивними чи підробленими документами або таких, що розшукуються правоохоронними органами України у зв'язку з незаконним заволодінням, працівники підрозділів Державтоінспекції оформляють в установленому порядку необхідні документи, скасовують державну реєстрацію (перереєстрацію), зняття з обліку транспортних засобів і передають усі відповідні документи та за наявності транспортні засоби до органів внутрішніх справ для подальшого проведення перевірки (п. 40).

Суд знаходить такі доводи відповідача хибними.

Так, згідно п. 1 Порядку № 1388,цим Порядком встановлюється єдина на території України процедура державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів (далі - транспортні засоби), оформлення та видачі реєстраційних документів і номерних знаків.

Таким чином, Порядок № 1388 не регулює питання тримання на штрафному майданчику транспортних засобів.

Нормативним актом, який регулює питання затримання та зберігання транспортних засобів на спеціальних майданчиках є Порядок тимчасового затримання та зберігання транспортних засобів на спеціальних майданчиках і стоянках, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. № 1102 (далі - Порядок № 1102).

Відповідно до п. п. 2, 10, 12 Порядку № 1102, тимчасове затримання транспортного засобу уповноваженою особою Державтоінспекції проводиться у випадках, передбачених статтею 265-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення зокрема у разі, коли неможливо усунути причину затримання на місці виявлення адміністративного правопорушення, і передбачає примусове припинення використання такого транспортного засобу шляхом його блокування за допомогою технічних пристроїв або доставлення на спеціальний майданчик чи стоянку, якщо транспортний засіб створює значні перешкоди дорожньому руху. Транспортний засіб може бути тимчасово затриманий на строк до вирішення справи про адміністративне правопорушення, але не більш як на три дні з дати такого затримання. Строк затримання транспортного засобу обчислюється з моменту складення протоколу про адміністративне порушення, а строк зберігання - з моменту доставлення транспортного засобу на спеціальний майданчик чи стоянку. Повернення тимчасово затриманого транспортного засобу, який зберігається на спеціальному майданчику чи стоянці, здійснюється за письмовим зверненням його водія, власника (співвласника) за умови оплати ним витрат, пов'язаних з транспортуванням та зберіганням такого транспортного засобу, та пред'явлення відповідного протоколу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, як слідує з наведених норм Порядку № 1102, затримання транспортного засобу допускається на строк до вирішення справи про адміністративне правопорушення, але в будь якому разі строк затримання не може перевищувати три дні з дати затримання транспортного засобу.

21 червня 2010 р. Заводським районним судом м. Миколаєва прийнято постанову, якою задоволено позов ОСОБА_1 до управління державної автомобільної інспекції УМВС України в Миколаївській області та скасовано постанову останнього про накладення на позивача адміністративного стягнення за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 1211 КУпАП - експлуатація водіями транспортних засобів, ідентифікаційні номери складових частин яких не відповідають записам у реєстраційних документах. Зазначене рішення суду набрало законної сили.

Згідно ст. 72 ч. 4 КАС України, вирок суду в кримінальній справі або постанова суду у справі про адміністративний проступок, які набрали законної сили, є обов'язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою.

Також, у матеріалах справи міститься постанова про відмову в порушені кримінальної справи від 30 квітня 2010 р., відповідно до якої слідчим прокуратури Миколаївського району Миколаївської області відмовлено в порушенні кримінальної справи за фактом підробки номерів вузлів агрегатів транспортного засобу позивачем за відсутністю складу злочину (а. с. 126 та зворот).

Таким чином, з огляду на те, що Заводським районним судом м. Миколаєва питання правомірності користування позивачем транспортного засобу вирішено і постанова суду набрала законної сили, суд приходить до висновку про протиправність дій відповідача з подальшого утримання транспортного засобу на штрафному майданчику. Безпідставні посилання відповідача і на те, що автомобіль значиться за прокуратурою Миколаївського району Миколаївської області, адже і цим органом рішення за результатами перевірки прийнято і в порушенні кримінальної справи відмовлено.

Відповідно до ст. 71 ч. 1 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідач правомірність своїх дій щодо утримання автомобіля позивача на штрафному майданчику не довів, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Згідно ст. 94 ч. 1 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Позивач, надавши квитанцію від 19 серпня 2010 р. (а. с. 4), документально підтвердив судові витрати у виді судового збору у розмірі 3,40 грн., який підлягає відшкодуванню позивачу з Державного бюджету України.

Керуючись ст. ст. 2, 7, 17, 94, 158, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов задовольнити.

2. Визнати дії управління державної автомобільної інспекції УМВС України в Миколаївській області щодо утримання на штрафному майданчику автомобіля "Опель Кадет", реєстраційний номер В1916НІ, протиправними.

3. Відшкодувати ОСОБА_1 судові витрати у сумі 3,40 грн. з Державного бюджету України.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства Україні, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 Кодексу адміністративного судочинства Україні, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Апеляційна скарга, подана після закінчення строків, установлених цією статтею, залишається без розгляду, якщо суд апеляційної інстанції за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Постанова у повному обсязі складена

8 серпня 2011 р.

Суддя А. О. Мороз