Справа № 826/5815/15
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2015-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

09 вересня 2015 року № 826/5815/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Келеберди В.І. розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Національні інновації"
до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м.Києві
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Національні інновації" звернулось до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкові повідомлення-рішення від 26.11.2014 №№ , .

Ухвалою суду від 21.05.2015 року зупинено провадження у справі №826/5815/15 до 22.06.2015 року у зв'язку з задоволенням клопотання представника позивача про зупинення провадження у справі з метою досягнення податкового компромісу щодо частини неузгоджених сум податкових зобов'язань з податку на додану вартість та податку на прибуток підприємств, визначених в оскаржуваних податкових повідомленнях рішеннях.

Ухвалою суду від 22.06.2015 року поновлено провадження у справі.

В подальшому, 02.07.2015 року ТОВ "Національні інновації" подано заяву про зменшення позовних вимог, відповідно до якої позивач просить суд визнати протиправним та частково скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві форми "Р" № від 26.11.2014 року у сумі 94 127, 00 грн.

Відповідач заперечував проти задоволення позову з підстав викладених у письмових запереченнях, які долучено до матеріалів справи.

В судовому засіданні за згодою сторін відповідно до ч. 4 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України ухвалено про вирішення справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивачів та представника відповідача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Державною податковою інспекцією у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Національні інновації» по взаємовідносинах з ТОВ «Запорожский Коксохимремонт», ТОВ «IV Кабель-Сервіс», ТОВ «Едісон-ХХІ», ТОВ «Тенза Ліга» та ПП «Кінос» за період з 01.01.2014 по 24.09.2014» за результатами якої складено акт від 10.11.2014 №1619/26-59-13-15/36593036 (далі - акт перевірки).

З акту перевірки вбачається, що податковий орган дійшов висновку, про порушення позивачем п. 185.1 ст. 185, п. 198.1, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України в результаті чого встановлено заниження податку на додану вартість який підлягає нарахуванню та сплаті в бюджет на суму 518 012 грн.; ст. 134, пп. 138.1.1 п. 138.1 ст. 138, п. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України та заниження податку на прибуток на суму 397 332 грн.

На підставі акту перевірки податковим органом прийнято податкові повідомлення-рішення від 26.11.2014:

- №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість на загальну суму 647 515 грн. (за основним платежем 518 012 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 129 503 грн.),

- №, яким позивачу визначено суму грошового зобов'язання за платежем податок на прибуток на загальну суму 496 665 грн. (за основним платежем 397 332 грн., за штрафним (фінансовими) санкціями 99 333 грн.).

В подальшому, Державною податковою інспекцією у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві прийнято рішення про погодження застосування податкового компромісу № 90/1 від 24.04.2015 щодо податкового повідомлення рішення від 26.11.2014 № - повністю та податкового повідомлення-рішення від 26.11.2014 № - частково.

З матеріалів справи вбачається, що неузгодженою є сума податкового зобов'язання донарахована позивачу податковим повідомленням-рішенням від 26.11.2014 № в розмірі 94 127 грн. (за основним платежем 75 302 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 18 825 грн.) по фінансово-господарським відносинам позивача з ПП «Кінос».

Підставою для висновку податкового органу про наявність порушень позивачем податкового законодавства слугували наступні обставини відображені в акті, а саме: актом від 30.07.2014 №2109/26-55-22-07/37009035 встановлено, що ПП «Кінос» не підтверджено реальність проведених господарських операцій з контрагентами-покупцями та постачальниками за період з 01.03.2014 по 30.06.2014 з урахуванням їх виду, обсягу якості та розрахунків.

З матеріалів справи вбачається, що постановою Окружного адміністративного суду міста Києві від 18.09.2014 у справі №826/11744/14, яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 18.11.2014, задоволено позов ПП «Кінос» до Державної податкової інспекції у Печерському районі ГУ Міндоходів у м. Києві та визнано протиправними дій щодо складання акту від 30.07.2014 №2109/26-55-22-07/37009035; зобов'язано вилучити з баз даних Податковий блок - «Аналітична система. Перегляд результатів співставлення. Дані результатів перевірок» дані які вносились згідно акту від 30.07.2014 №2109/26-55-22-07/37009035.

Постановою Вищого адміністративного суду України від 08.04.2015 постанову Окружного адміністративного суду міста Києві від 18.09.2014 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 18.11.2014 у справі №826/11744/14 скасовано в частині визнання протиправними дій щодо складання акту від 30.07.2014 №2109/26-55-22-07/37009035, відмовлено в задоволенні позовних вимог в цій частині. В решті судові рішення залишено без змін.

З огляду на викладене, дані які вносились до АІС «Податковий блок» згідно акту від 30.07.2014 №2109/26-55-22-07/37009035 не є належним доказом безтоварності, зокрема, спірних операцій.

Оскільки наслідки в податковому обліку платника створюють лише реально вчинені господарські операції, тобто такі, що пов'язані з рухом активів, зміною зобов'язань чи власного капіталу платника, та відповідають змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, то факт виконання поставки товару входить до предмету доказування у справі. Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 31.03.2011 у справі №К-12509/08.

З акту перевірки вбачається, що згідно рахунку-фактури №27/05-1 від 27.05.2014 та видаткової накладної №27/05-1 від 07.07.2014 позивач придбано у ПП «Кінос» комп'ютерне обладнання.

Також, ПП «Кінос» виписано позивачу податкові накладні від 28.05.2014 №55, від 23.06.2014 №81.

Крім того, в акті перевірки зазначено, що розрахунки між сторонами проводились у безготівковій формі, заборгованість відсутня.

Позивач обґрунтовуючи позов вказує, що первинні бухгалтерські документи по взаємовідносинам з ПП «Кінос» є належним чином оформлені.

Відповідно до ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Суд зауважує, що надання документів до перевірки податковому органу не звільняє позивача від обов'язку надати копії таких документів суду для надання правової оцінки доводів як податкового органу, так і позивача.

Ухвалою від 03.04.2015 у позивача в строк до 14.04.2015 витребувано всі докази, якими обґрунтовано позов, проте позивачем не надано суду жодного первинного документу по фінансово-господарським взаємовідносинам з ПП «Кінос» суду не надано.

Крім того, позивачем не надано суду жодного належного доказу подальшого використання (руху) придбаного у ПП «Кінос» комп'ютерного обладнання.

Відсутність копії податкових накладних по спірним взаємовідносинам унеможливлює вирішення питання чи відповідають податкові накладні за своєю формою та змістом ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" та Порядку №165.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що в порушення ст. 71 КАС України позивачем не надано суду належних доказів факту здійснення господарської операції, дотримання платником податку спеціальних вимог щодо документального підтвердження сум податкового кредиту, факту отримання товару та подальшого використання його у господарській діяльності.

Відповідно до п. 200.1 ст. 200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Згідно з пп. 14.1.156 п. 14.1 ст. 14 ПК України податкове зобов'язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Відповідно до пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно з п. 198.3 ст. 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

При цьому в п. 187.1 ст. 187 ПК України передбачено, що датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

З наведених законодавчих положень випливає, що право на зменшення об'єкта оподаткування податку на додану вартість на суму понесених витрат надається добросовісним платникам для компенсації витрат, понесених у процесі здійснення реальної економічної діяльності, за умови наявності належного документального підтвердження виконання господарської операції.

Оскільки, позивачем не надано суду належних доказів виконання господарської операції з ПП «Кінос», отже висновок податкового органу про порушення позивачем п. 185.1 ст. 185, п. 198.1, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України по операціям з ПП «Кінос» на думку суду є обґрунтованим.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідачем доведено правомірність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення з урахуванням вимог встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, позовні вимоги ТОВ «Національні інновації» не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Дослідивши обставини справи, проаналізувавши вищезазначені правові норми, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є не обґрунтованими і не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 9, 69-71, 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні позову.

Постанова набирає законної сили в порядку передбаченому ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст.ст.185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя В.І. Келеберда