Справа № 810/3341/15
Суддя: Василенко Г.Ю.
Дата ухвалення: 2015-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

810/3341/15

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 серпня 2015 року 810/3341/15

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Василенко Г.Ю., розглянувши в порядку письмового провадження в м. Києві адміністративну справу за позовом Державної податкової інспекції в Обухівському районі Головного управління ДФС у Київській області до Товариства з обмеженою відповідальністю “Віва-Україна” про стягнення податкового боргу,

в с т а н о в и в:

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач має перед Державним бюджетом України заборгованість зі сплати податку на додану вартість та податку на прибуток.

Податкові органи в силу закону від імені держави здійснюють функції з контролю за своєчасністю, правильністю нарахування та сплатою податків і зборів (обов’язкових платежів), а також стягнення з платників податків заборгованості перед бюджетами та державними цільовими фондами, у зв’язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відповідач будь-яких пояснень та заперечень проти позову до суду не надав, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

У судове засідання сторони не з'явились, разом з цим, через канцелярію суду надійшло клопотання представника позивача про розгляд справи без його участі.

Відповідно до частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Судом встановлено, що для розгляду і вирішення даної справи відсутня потреба у заслуховуванні свідків чи експертів, також немає інших перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, зазначених у статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України.

Таким чином, суд вважає за можливим розглянути справу в порядку письмового провадження на підставі наявних у ній доказів.

Розглянувши подані документи і матеріали, та оцінивши їх у сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю “Віва-Україна” зареєстровано як юридичну особу 13.10.2011 та як платник податків, зборів та інших обов’язкових платежів відповідач перебуває на податковому обліку в ДПІ в Обухівському районі ГУ ДФС у Київській області.

Заборгованість з податку на додану вартість виникла з таких підстав.

Заборгованість з податку на прибуток приватних підприємств виникла з таких підстав.

Відповідачем подано податкову декларацію з податку на прибуток за 2014 рік якою самостійно обчислено до сплати податкові зобов’язання у сумі 1175 грн.

В квітні 2015 року податковим органом було проведено камеральну перевірку податкової звітності товариства з податку на прибуток за 2014 рік, за результатами якої складено акт від 14.04.2015 №731/1503/37851040/104.

В ході проведення перевірок податковим органом було встановлено, що ТОВ “Віва-Україна” в порушення вимог п.п.49.18.3 п. 49.18 ст. 49 Податкового кодексу України несвоєчасне подало звітність з податку на прибуток за 2014 рік.

За результатами перевірки податковим органом прийнято податкове повідомлення-рішення від 14.04.2015 №00971503/879, яким визнано суми грошового зобов’язання з податку на прибуток на суму 170 грн. за штрафними санкціями. Відповідачем отримано податкове повідомлення-рішення та не оскаржено.

Згідно даних облікової картки відповідача переплата з податку на прибуток станом на 18.03.2014 становить 28,38 грн.

Податковий борг відповідача за узгодженими грошовими зобов’язаннями з податку на прибуток становить 1316,62 грн.

На виконання вимог п. 59.1 ст. 59 Податкового кодексу України позивачем була виставлена податкова вимога від 02.12.2014 №1653-25 про сплату податкового боргу за узгодженими податковими зобов’язаннями. Відповідачем отримано податкову вимогу та не оскаржено.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, з 01 січня 2011 року регулюються Податковим кодексом України.

Відповідно до пп.14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Приписами пп.16.1.4 п.16.1 ст.16 ПК України визначено, що платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами.

Відповідно до п.46.1 ст.46 ПК України податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Згідно з п.54.1 ст.54 ПК України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Із матеріалів справи вбачається, що відповідач подав до податкового органу податкові декларації з податку на додатну вартість та з податку на прибуток, в якій самостійно визначив зобов’язання зі сплати податку. Отже, податковий борг є узгодженим.

Відповідно до п.57.1 ст.57 ПК України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Положеннями пп.20.1.34 п.20.1 ст.20 ПК України передбачено право органів державної податкової служби звертатись до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника, на суму податкового боргу або його частини.

Згідно з вимогами п.95.1 ст.95 ПК України орган державної податкової служби здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Пунктом 95.3 ст.95 ПК України визначено, що стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання органам державної податкової служби, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Відповідно ж до п.95.4 ст.95 ПК України орган державної податкової служби на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків. Стягнення готівкових коштів здійснюється у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами.

Докази, що підтверджують наявність у відповідача податкової заборгованості позивачем надані суду, їх копії долучені до матеріалів справи. Відповідач на пропозицію суду надати заперечення проти позову та докази, що їх підтверджують, викладену в ухвалах про відкриття провадження в адміністративній справі та про закінчення підготовчого провадження, жодних заперечень проти позову або доказів, що спростовують твердження позивача, не надав.

Керуючись статтями 11, 14, 69-71, 72, 79, 86, 94, 122, 159-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Василенко Г.Ю.