Справа № 809/3479/15
Суддя: Боршовський Т.І.
Дата ухвалення: 2015-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" вересня 2015 р. Справа № 809/3479/15

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

судді Боршовського Т.І.

за участю секретаря судового засідання Ферштей А.М.

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Долинської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Івано-Франківській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в сумі 518,43 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

Долинська обєднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС в Івано-Франківській області (надалі позивач) звернулася до суду з адміністративним позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (надалі відповідач) про стягнення заборгованості в сумі 518,43 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на несплату відповідачем в повному обсязі та в строки, визначені податковим законодавством, самостійно узгоджених шляхом подання декларацій сум податкових зобов'язань з орендної плати за 214-215 роки. Загальна сума податкового боргу відповідача станом на день звернення до адміністративного суду становила 518,43 грн., в тому числі пеня в розмірі 142,90 грн.

Позивач 07.09.2015 року подав суду клопотання за № 2166/9/09-05-100-010/1315, в якому просив розглянути справу без участі його представника в судовому засіданні та задовольнити поданий позов.

Відповідач в судове засідання не зявилася, хоча належним чином повідомлена про дату, час та місце судового розгляду, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, яке міститься в матеріалах справи.

За змістом частини 4 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

За таких обставин, відповідно до норм частини 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, враховуючи відсутність перешкод для розгляду справи в судовому засіданні, визначених цією статтею, а також відсутності потреби заслухати свідка чи експерта, суд вважає за можливе розглянути дану адміністративну справу в письмовому провадженні.

Розглянувши матеріали адміністративного позову в порядку письмового провадження, дослідивши і оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов є обґрунтований, а тому його належить задовольнити з огляду на таке.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 05.11.1999 року зареєстрована як субєкт підприємницької діяльності фізична особа-підприємець, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців станом на 11.08.2015 року (а.с.7), та взята на облік як платник податків в Долинській обєднаній державній податковій інспекції Головного управління ДФС в Івано-Франківській області

Згідно частини 1 статті 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до статті 1 Податкового кодексу України, Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Статтею 36 Податкового кодексу України встановлено, що податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Згідно з статтею 38 Податкового кодексу України виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк.

Відповідно до пункту 15.1 статті 15 Податкового кодексу України платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об'єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об'єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов'язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Пунктом 38.2 статті 38 Податкового кодексу України передбачено, що сплата податку та збору здійснюється платником податку безпосередньо, а у випадках, передбачених податковим законодавством, - податковим агентом, або представником платника податку.

Відповідно до пункту 288.1 статті 288 Податкового кодексу України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки оформлений та зареєстрований відповідно до законодавства.

Згідно статті 288 Податкового кодексу України платником орендної плати є орендар земельної ділянки, а обєктом оподаткування є земельна ділянка, надана в оренду.

Податковий період, порядок обчислення орендної плати, строк сплати та порядок її зарахування до бюджетів застосовується відповідно до вимог статей 285-287 розділу 13 Податкового кодексу України.

Так, відповідно до пункту 287.3 статті 287 Податкового кодексу України податкове зобовязання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Відповідно до пункту 287.4 статті 287 Податкового кодексу України податкове зобовязання з плати за землю, визначене у податкові декларації, у тому числі за нововідведені земельні ділянки,сплачується власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Пунктом 286.1 статті 286 Податкового кодексу України передбачено, що підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру. Центральні органи виконавчої влади, що реалізують державну політику у сфері земельних відносин та у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно щомісяця, але не пізніше 10 числа наступного місяця, а також за запитом відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням земельної ділянки подають інформацію, необхідну для обчислення і справляння плати за землю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 286.2 статті 286 Податкового кодексу України платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями.

Судом встановлено, що відповідач подала в Долинську обєднану державну податкову інспекцію податкову декларацію з орендної плати за земельні ділянки за 2014 рік від 19.02.2014 року, в якій визначила на 2014 рік 663,33 грн. зобовязань з орендної плати, в тому числі щомісячно 55,28 грн., та податкову декларацію з орендної плати за земельні ділянки за 2015 рік , в якій задекларовано 640,53 грн. грошових зобовязань, в тому числі щомісячно 53,38 грн. (а.с.10-13). Однак відповідач не сплатила визначених у вказаних податкових деклараціях за 2014 рік та 2015 рік грошових зобовязань з орендної плати, а саме: 55,25 грн. за грудень 2014 року, 320,28 грн. за січень-червень 2015 року.

Згідно пункту 59.1 статті 59 Податкового кодекс України, у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобовязання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Долинською обєднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС в Івано-Франківській області вручено відповідачу податкову вимогу форми "Ф" за № 1839-25 від 17.11.2014 року, про що свідчить розписка на поданій суду копії корінця вказаної податкової вимоги, датована 17.11.2014 року (а.с.9).

В силу вимог пункту 95.2 статті 95 Податкового кодексу України стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання такому платнику податкової вимоги.

Як видно з витягу з облікової картки платника відповідача у справі, з дня виставлення податкової вимоги № 1839-25 від 17.11.2014 року, податковий борг з орендної плати жодного разу не був погашений в повному обсязі. За таких обставин, суд погоджується з доводами контролюючого органу про відсутність правових підстав для надіслання відповідача нової податкової вимоги на всю суму заборгованості.

Відповідно до пункту 11 статті 56 Податкового кодексу України не підлягає оскарженню грошове зобовязання, самостійно визначене платником податків, і таким чином, суд в даній справі дійшов висновку про те, що визначені позивачем грошові зобовязання з плати за землю є узгодженими, та є податковим боргом.

Підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України передбачено, що податковий борг сума грошового зобовязання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобовязання.

Згідно довідки позивача про суми податкового боргу з 03.02.2015 року по 12.08.2015 року № 1286, податковий борг відповідача становить 518,43 грн., в тому числі пеня в розмірі 142,90 грн. (а.с.8). Зокрема, згідно даних витягу з облікової картки платника орендної плати, за відповідачем по особовому рахунку рахується пеня за несвоєчасну сплату податкових зобовязань в розмірі 142,90 грн., яка виникла через несвоєчасну сплату податкових зобовязань з орендної плати за жовтень-грудень 2013 року, січень 2014 року (а.с.14).

Відповідно до підпункту 129.1.1. пункту 129.1 статті 129 Податкового кодексу України після закінчення встановлених цим Кодексом строків погашення узгодженого грошового зобов'язання на суму податкового боргу нараховується пеня.

Пунктом 129.4 статі 129 вказаного Кодексу передбачено, що пеня, визначена підпунктом 129.1.1. пункту 129.1 цієї статті, нараховується на суму податкового боргу (включаючи суму штрафних санкцій за їх наявності та без урахування суми пені) із розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на день виникнення такого податкового боргу або на день його (його частини) погашення, залежно від того, яка з величин таких ставок є більшою, за кожний календарний день прострочення у його сплаті.

Доказів, які б свідчили про погашення податкового боргу в сумі 518,43 грн., відповідач суду не надав.

Право позивача на звернення до суду з позовом про стягнення податкового боргу передбачене підпунктом 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України.

З огляду на вказане, суд дійшов висновку, що адміністративний позов Долинської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Івано-Франківській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу в сумі 518,43 грн. є обґрунтованим і підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1, що проживає за адресою: 77500, Івано-Франківська область, Долинський район, місто Долина, вулиця Привокзальна, будинок 40) на користь місцевого бюджету міста Долина Івано-Франківської області податковий борг в розмірі 518 (пятсот вісімнадцять) гривень 43 копійки.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в порядку та строки встановлені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя: /підпис/ ОСОБА_2

Постанова складена в повному обсязі 09.09.2015 року.