Справа № 2а/1570/1965/2011
Суддя: Потоцька Н. В.
Дата ухвалення: 2011-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а/1570/1965/2011
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2011 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Потоцької Н.В.

при секретарі Паровенко І.П.

за участю сторін:

позивача ОСОБА_1

представника позивача (за довіреністю) ОСОБА_2

представника відповідача(за довіреністю) ОСОБА_3

представника відповідача(за довіреністю) ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області, управління ДАІ ГУ МВС України в Одеській області про визнання недійсним висновку службового розслідування від 29.11.2010 року, визнання протиправними та скасування наказів № 1419 від 15.12.2010 р. та № 653 о/с від 28.12.2010р., поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом про визнання недійсним акту службового розслідування, визнання протиправними та скасування наказу ГУМВС України в Одеській області № 1419 від 15.12.2010 р. про притягнення до дисциплінарної відповідальності співробітників Державтоінспекції Одеської області, часткового скасування наказу № 653 о/с від 28.12.10року в частині звільнення з органів внутрішніх справ позивача, поновлення на посаді інспектора дорожньо-патрульної служби відділення Державтоінспекції в ОСОБА_5 районі Одеської області з 29.12.2010 року ОСОБА_1, стягнення з органів внутрішніх справ середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу з 29.12.2010 року по ден фактичного поновлення на роботі на посаді інспектора дорожньо-патрульної служби відділення Державтоінспекції в ОСОБА_5 районі Одеської області.

Обґрунтування своєї правової позиції позивач виклав в адміністративному позові та в уточненнях до нього і просив задовольнити його у повному обсязі з наступних підстав.

29 грудня 2010 року на підставі наказу № 653 о/с від 28 грудня ОСОБА_1А був звільнений з органів внутрішніх справ за п. 63 «є»(за порушення дисципліни) «Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України». На думку позивача його звільнення з роботи відповідно до наказу № 653 о/с є незаконним.

У листопаді 2010 року до головного управління МВС України в Одеській області надійшло звернення народних депутатів України щодо неправомірних дій співробітників відділення Державтоінспекції з обслуговування адміністративної території Кілійського району та автомобільно-технічної інспекції при УДАІГУМВС України в Одеській області ОСОБА_1 та ОСОБА_6

На підставі вказаного звернення начальником головного управління МВС України в Одеській області було призначене службове розслідування за вказаними фактами. Згідно ст. 14 ЗУ «Про дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України»з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.

У результаті проведеного службового розслідування відносно ОСОБА_1 та ОСОБА_6, комісією було рекомендовано звільнення з органів внутрішніх справ у зв'язку з порушенням дисципліни.

15 грудня 2010 року матеріали службової перевірки, проведеної ГУ УМВС України в Одеській області відносно ОСОБА_1 та ОСОБА_6 були направлені до прокуратури Кілійського району задля вирішення питання про порушення кримінальної справи за вказаними у зверненні народних депутатів фактів. Здійснивши перевірку за вказаними фактами, прокуратура Кілійського району 25 грудня 2010 року винесла постанову про відмову в порушенні кримінальної справи, у зв'язку з тим, що факти вказані в зверненні народного депутата ОСОБА_7 не знайшли свого підтвердження.

Отже, факти встановлені адмінпротоколом від 16.09.2010 р. серії ВНІ № 175819 суперечать свідченням ОСОБА_8, постанова не оскаржена, мало місце не навмисне внесення неправдивих даних, а допущення помилок, що на думку позивача не є підставою для застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні уточненні позовні вимоги підтримали в повному обсязі посилаючись на обставини викладенні в них та наданих у судовому засіданні поясненнях та просили задовольнити позов в повному обсязі.

В судовому засіданні представник ГУ МВС України в Одеській області просив відмовити в задоволенні позовних вимог повністю, мотивуючи тим, що наказ ГУМВС України в Одеській області № 1419 від 15.12.2010 р. про притягнення до дисциплінарної відповідальності співробітників Державтоінспекції Одеської області та наказ № 653 о/с від 28.12.10 року про звільнення з органів внутрішніх справ виданий відповідно до чинного законодавства в рамках наданих законом повноважень, не порушуючи прав та законних інтересів позивача.

Представник відповідача управління ДАІ ГУ МВС України в Одеській області в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позову з підстав, наведених у письмових запереченнях (а/с.-63-65) та наданих в судовому засіданні поясненнях а саме, Наказом Головного управління МВС України в Одеській області від 28.12.2010 №653 відповідно до Положення про проходження рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України за п.64 «є»(за порушення дисципліни) звільнено старшого сержанта міліції ОСОБА_1 інспектора дорожньо-патрульної служби відділення Державтоінспекції з обслуговування адміністративної території Кілійського району та автомобільно-технічної інспекції при УДАІ ГУМВС України в Одеської області.

Підставою для видання даного наказу є наказ ГУМВС України в Одеській області від 15.12.2010 № 1419 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності співробітників Державтоінспекції Одеської області».

Отже, посадові особи ГУ МВС України в Одеській області діяли в рамках наданих законом повноважень, не порушуючи прав та законних інтересів позивача.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги та заперечення, перевіривши їх доказами, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

Згідно з п. 15 ч. 1 ст. 3 КАС України, публічна служба, це діяльність на державних політичних посадах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, дипломатична служба, інша державна служба, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст.17 КАС України, компетенція адміністративних судів поширюється на спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ України, що згідно п. 15 ч. 1 ст. 3 КАС України, підпадає під визначення публічної служби, спори щодо проходження якої, відповідно до п. 2 ч. 1 ст.17 КАС України відносяться до компетенції адміністративних судів та повинні розглядатися за правилами адміністративного судочинства.

Відповідно до Закону України «Про міліцію», міліція в Україні - державний озброєний орган виконавчої влади, який захищає життя, здоров'я, права і свободи громадян, власність, природне середовище, інтереси суспільства і держави від протиправних посягань.

Діяльність міліції, відповідно до ст. 3 цього Закону, будується на принципах законності, гуманізму, поваги до особи, соціальної справедливості, взаємодії з трудовими колективами, громадськими організаціями й населенням.

ОСОБА_1 4 Закону України «Про міліцію»зазначає, що правовою основою діяльності міліції є: Конституція України, цей Закон, інші законодавчі акти України, постанови Верховної ОСОБА_5 України, укази Президента України, постанови Кабінету Міністрів України, нормативні акти Міністерства внутрішніх справ України, Загальна декларація прав людини, міжнародні правові норми, ратифіковані у встановленому порядку.

Порядок проходження служби особовим складом міліції регламентується Законом України «Про міліцію», Законом України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України», Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ Української РСР, затвердженим постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 р. № 114.

Судом встановлено, що ОСОБА_9 з 22.07.2005 року проходив службу в органах внутрішніх справ, остання посада - інспектор дорожньо-патрульної служби відділення Державтоінспекції в ОСОБА_5 районі Одеської області.

З матеріалів справи вбачається, що 26.11.2010 року на адресу Управління ОСОБА_10 України в Одеській області з Головного управління МВС в області, Департаменту ДАІ МВС України надійшло звернення від народних депутатів України, а саме: ОСОБА_7, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13 та інших щодо протиправних дії співробітників ВДАІ з обслуговування адміністративної території Кілійського району та АТІ при УДАІ ГУМВС України в Одеській області.

Відповідно до депутатського звернення, громадяни Кілійського району Одеської області неодноразово зверталися, як в усній так і письмовій формі, зі скаргами на порушення службової дисципліни з збоку співробітників ВДАІ Кілійського району. Дані порушення законності полягають в тому, що співробітники ВДАІ Кілійського району, користуючись службовим положенням, чинили тиск на громадян Кілійського району з метою отримання хабара. Вищевказані порушення знайшли своє відображення у скарзі громадянина ОСОБА_8, якого сержанти ОСОБА_1 та ОСОБА_6 безпідставно зупиняли на території села Фурманівка, Кілійського району Одеської області, не використовуючи жодних, передбачених Інструкцією з питань діяльності дорожньо-патрульної служби Державтоінспекції МВС, технічних засобів.

З метою зясування всіх обставин дисциплінарного проступку, начальником ГУМВСУ в Одеській області було призначено службове розслідування з 27 по 28 листопада 2010 року по зверненню народних депутатів України.

В ході службового розслідування було допитано громадянина ОСОБА_8, який пояснив, що 16.09.2010 р. у другій половині дня в с. Фурманівка він рухався на автомобілі «ВАЗ-21061», номерні знаки 517-68 ОА, з причепом «ПВ», номерні знаки ВН 3210 ХТ. На вул. Первомайській (навпроти буд. № 2) був зупинений співробітниками ВДАІ Кілійського району, шляхом переслідування на службовому автомобілі «ВАЗ-21093», номерні знаки 160477. До його автомобіля підійшов ІДПС старший сержант міліції ОСОБА_1 привітався, представився та попросив передати для перевірки водійські та реєстраційні документи на право керування даним автомобілем, а також на право розпорядження даним причепом. Громадянин ОСОБА_8 зазначив, що реєстраційні документи на транспортні засоби, а також посвідчення водія він забув вдома, про що і повідомив ІДПС ОСОБА_1 та попросив його зачекати декілька хвилин поки він надасть документи на автомобіль. В свою чергу, старший сержант міліції ОСОБА_1 відмовив в проханні водія та вказав, що його автомобіль буде затримано та доставлено на майданчик тимчасового утримання транспорту УДАІ. Після чого, ІДПС ОСОБА_1 порадившись зі своїм напарником ІДПС ОСОБА_6 запропонував правопорушнику погодитись на складання адмінпротоколу стосовно нього за «нібито»скоєне порушення ПДР України, яке виразилось у перевищенні встановленої швидкості руху у населеному пункті, мовляв за це порушення гр. ОСОБА_8 сплатить лише 255 гривень, а не 850 гривень, за дійсно скоєне ним порушення, що виразилося у керуванні транспортним засобом без реєстраційних документів та посвідчення водія. Громадянин ОСОБА_8 погодився на вказану пропозицію співробітників ДАІ, так як поспішав та не бажав, щоб його автомобіль був затриманий та доставлений на арешт майданчик. Після цього, ІДПС ОСОБА_1 надав ОСОБА_8 чистий бланк адміністративного протоколу, в якому показав місце, де він повинен був розписатися та власноручно написати письмове пояснення по суті порушення, що й було зроблено ОСОБА_8 Також, ІДПС ОСОБА_1 надав гр. ОСОБА_8 незаповнений бланк постанови по справі про адміністративне правопорушення, в якому показав місце, де йому необхідно було розписатися, останній вказані вимоги виконав. Після чого, ОСОБА_8 було дозволено подальший рух. Разом з цим, допитуваний вказує про те, що під час спілкування з інспекторами ДПС ОСОБА_1 та ОСОБА_6. заходи фізичного впливу не застосовували та натякань на будь-яку винагороду не здійснювали.

Додатково ОСОБА_8 повідомив, що 16.09.2010 під час його зупинки в с. Фурманівка по вул. Первомайська, 2, інспектор ДПС ОСОБА_1 також здійснив зупинку автомобіля «ВАЗ-2ЮЗ», номерні знаки 694-85 О А, під керуванням мешканця ІНФОРМАЦІЯ_1 гр. ОСОБА_14 та перевіривши у нього документи дозволив подальший рух.

В ході службового розслідування, було допитано гр. ОСОБА_14 та його дружину, які дійсно підтвердили той факт, що 16.09.2010 в с. Фурманівка на вул. Первомайській, 2 їх автомобіль «ВАЗ-2ЮЗ», номерні знаки 694-85 ОА, був зупинений одним з співробітників ДАІ, які несли службу на службовому автомобілі «ВАЗ-21093», червоного кольору, при цьому на місці зупинки вже знаходився автомобіль «ВАЗ-21061», номерні знаки 517-68 ОА, біля якого перебував гр. ОСОБА_8

В судовому засіданні встановлено, що згідно постової відомості розстановки нарядів ДПС, затвердженої начальником ВДАІ майором міліції ОСОБА_15, екіпаж у складі ІДПС старшого сержанта міліції ОСОБА_1 та ІДПС старшого сержанта міліції ОСОБА_6, на службовому автомобілі «ВАЗ-21093», номерні знаки 16 0477 (червоного кольору) несли службу, в період часу з 09:00 по 21:00 на маршруті № 7 (м. Кілія). Відповідальним по ВДАІ в цей дань був старший державтоінспектор капітан міліції ОСОБА_16, який одночасно 16.09.2010 входив у склад слідчо-оперативної групи ОСОБА_5

Відповідно до письмових пояснень капітана міліції ОСОБА_16 16.09.2010 він здійснював перевірку несення служби ІДПС ОСОБА_1 та ІДПС ОСОБА_6 о 16.40 на маршруті №7 (м. Кілія), тобто під час складання адміністративних матеріалів відносно гр. ОСОБА_8, при цьому події того дня капітан міліції ОСОБА_16 не пам'ятає.

Під час проведення перевірки було отримано письмові пояснення ІДПС ОСОБА_1 та ІДПС ОСОБА_6, в яких вони пояснили, що в с. Фурманівка, Кілійського району вони 16.09.2010 року взагалі не були, службу несли виключно в м. Кілія. При цьому ІДПС ОСОБА_1 зазначає, що гр. ОСОБА_8 під час порушення швидкісного режиму в м. Кілія на вул. Київській стверджував, що поспішає до музичної шкоди за своїми дітьми.

Відповідно до пояснень гр. ОСОБА_8, його діти 16.09.2010 року дійсно відвідували Кілійську дитячу музичну школу, що підтверджується журналом індивідуальних уроків даної музичної школи. Однак, згідно пояснення гр. ОСОБА_8 цього дня він своїх дітей до ОСОБА_5 дитячої музичної школи не возив та з с. Фурманівка взагалі не виїжджав. В цей день дітей на уроки до музичної школи возив в м. Кілію його родич - ОСОБА_17 на своєму автомобілі «ВАЗ-2103», номерні знаки 528-10 ОК, що підтверджується письмовими поясненнями громадянина ОСОБА_18

За результатами службової перевірки 29.11.2010 року начальником відділу дорожньо-патрульної служби УДАІ ГУМВС України в Одеській області підполковником міліції ОСОБА_19 складено висновок за результатами розгляду звернення народних депутатів України, яке надійшло до УДАІ ГУМВС України в Одеській області за вх. №Деп-870 від 26.11.2010 року, відповідно до якого за порушення вимог ст.7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22 лютого 2006 № 3460-ІУ, ст. 10 Закону України «Про міліцію», Присяги працівника органів внутрішніх справ України, що виразилося у внесенні до адміністративного матеріалу, оформленого 16.09.2010 р. завідомо неправдивих відомостей відносно громадянина ОСОБА_8, складання адмінматеріалу за правопорушення (ч. 1, ст. 122 КУпАП), яке ОСОБА_8 не скоював, інспектора дорожньо- патрульної служби відділення Державтоінспекції з обслуговування адміністративної території Кілійського району та автомобіль-технічної інспекції при УДАІ ГУМВС України в Одеській області старшого сержанта міліції ОСОБА_1 звільнити з органів внутрішніх справ за .ст. 63 «є»(за порушення дисципліни) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом ОВС України. Матеріали службового розслідування направили до прокуратури Одеської області для прийняття рішення в порядку КПК України.

25 грудня 2010 року слідчим прокурату Кілійського району Одеської області ОСОБА_20 за результатами розгляду матеріалів перевірки по службовому розслідуванню, проведеного ГУМВСУ в Одеській області відносно працівників ВДАІ з обслуговування адміністративної території Килійського району та АТІ при УДАІ ГУМВСУ в Одеській області, винесено рішення про відмову в порушені кримінальної справи відносно працівників ВДАІ з обслуговування адміністративної території Килійського району та АТІ при УДАІ ГУМВСУ в Одеській області ОСОБА_1 та ОСОБА_6 у звязку з відсутності в їх діях складу злочину передбачених ст.ст. 364, 366 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 КК України «злочином є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб'єктом злочину».

Наведене поняття злочину є формально-матеріальним. Із нього випливає, що злочином є діяння (дія або бездіяльність), якому властиві такі обов'язкові ознаки: 1) це діяння вчинене суб'єктом злочину; 2) воно є винним; 3) вказане діяння є суспільно небезпечним; 4) відповідне діяння передбачене чинним КК. Останнє, крім того, має на увазі, що обов'язковою ознакою поняття злочину є також 5) кримінальна караність. Відсутність хоча б однієї із цих ознак вказує на відсутність злочину.

Статтею 2 Закону України «Про Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України»затверджений 22.02.2006 р. № 3460 ІV визначено, що дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

Отже, прокуратурою в ході проведення перевірки досліджувалися обставини передбачені Кримінальним кодексом України, а застосоване до позивача дисциплінарне стягнення у виді звільнення, є дисциплінарним проступком, у звязку з чим, суд приходить до висновку про наявність різних предметів дослідження вчинених дій, за які передбачені різні види відповідальності.

Судом досліджено роздруківку з бази даних адмінпрактики, відповідно до якої старший сержант міліції ОСОБА_1 16.09.2010 року о 16:35 склав протокол про адміністративне правопорушення за перевищення швидкості відносно громадянина ОСОБА_8 у м. Кілія по вул. Київській та одночасно ІДПС старший сержант міліції ОСОБА_6 16.09.2010 року о 16:45 склав протокол про адміністративне правопорушення за ЖД переїзд відносно гр. ОСОБА_21 на станції Дзинилор. Відповідно до довідки філії «ОСОБА_5 райавтодор»дочірнього підприємства «Одеський облавтодор»ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України»№66 від 25.05.2011 року відстань між ст. Дзинилор і вул. Київською, м. Килія 28 км., між ст. Дзинилор і с. Фурманівка 19 км. та відповідно до довідки №69 від 20.07.2011 року ст. Дзинилор знаходиться за межами м. Килія на відстані 30 км.

В судовому засідання позивач підтвердив, що службу він ніс виключно згідно постової відомості розстановки нарядів ДПС, разом з ІДПС старшого сержанта міліції ОСОБА_6, на службовому автомобілі «ВАЗ-21093», номерні знаки 16 047" (червоного кольору).

В судовому засіданні в якості свідка було опитано гр. ОСОБА_8, який пояснив, що у вересні 2010 року, точну дату не памятає, їхав по вул.. Первомайській, с. Фурманівка, де його було зупинено співробітниками ВДАІ ОСОБА_1 та ОСОБА_6. Вони запропонували йому надати документи на автомобіль, однак їх при собі ОСОБА_8 не мав, у звязку з чим інспектор Стахі В.А. запропонував скласти адмінпротокол щодо порушення ПДР України, яке виразилось у перевищенні встановленої швидкості руху у населеному пункті, так як за це порушення штраф було лише 255 гривень, а не 850 гривень, за дійсно скоєне ним порушення. Так як, ОСОБА_1 та ОСОБА_6 погрожували, що автомобіль буде затриманий та доставлений на арешт майданчик, ОСОБА_8 погодився на вищевказану пропозицію ОСОБА_1 Щодо підписання адмінпротоколу та постанови ОСОБА_8 не заперечував, однак зазначив, що при підписанні бланк протоколу був пустий та дату коли його було складено він не памятає. ОСОБА_8 підтвердив, що при зупинці його транспортного засобу 16.09.2010р. року співробітниками ВДАІ ОСОБА_1 та ОСОБА_6 було зупинено гр. ОСОБА_14 з дружиною, які в своїх письмових поясненнях пояснили, що при зупинці їх транспортного засобу 16.09.2010 року в с. Фурманівка, транспортний засіб громадянина ОСОБА_8 вже знаходився на місці зупинки.

На підставі викладених вище обставин, суд критично ставиться до висновків прокуратури Кіліїського району Одеської області, оскільки вони ґрунтуються на поясненнях, які суперечать матеріалам службового розслідування, а саме на поясненнях гр. ОСОБА_22, який стверджує, що його було зупинено співробітниками ВДАІ ОСОБА_1. та ОСОБА_6 в м. Кілія, в районі вул. Київської 16.09.2010 року о 16 17 годині, та відповідно до протоколу про скоєння адміністративного правопорушення відносно гр. ОСОБА_23, якого було зупинено по вул. Буденого, м. Кілія 16.09.2010 року о 16:00.

Дослідивши в судовому засіданні матеріали справи, судом встановлено, що відповідно до письмових пояснень громадянина ОСОБА_24, його було зупинено 16.09.2010 року біля 16:00 17:00 співробітниками ВДАІ ОСОБА_1 та ОСОБА_6 у м. Кілія по вул.. Київській, що суперечить поясненням гр.. ОСОБА_14 та його дружини, яких було зупинено у другій половині дня 16.09.2010 в с. Фурманівка на вул. Первомайській, 2, при цьому, згідно їх письмових пояснень, на місці зупинки вже знаходився автомобіль «ВАЗ-21061», номерні знаки 517-68 ОА, біля якого перебував гр. ОСОБА_8

Відповідно роздруківки з бази даних адмінпрактики співробітниками ВДАІ ОСОБА_1 та ОСОБА_6М були складені протоколи про скоєння адміністративного правопорушення 16.09.2010 року відносно гр. ОСОБА_23 по вул.. Буденого, м. Кілія о 16:00, відносно гр. ОСОБА_8 у м. Кілія, вул.. Київська, о 16 годині 35 хв., відносно гр. ОСОБА_21 ст.. Дзинилор о 16 годині 45 хв.

Підставою для звільнення інспектора дорожньо-патрульної служби відділення Державтоінспекції в ОСОБА_5 районі Одеської області ОСОБА_1 став висновок заступника начальника відділу дорожньо-патрульної служби УДАІ ГУ МВС України в Одеській області щодо порушення позивачем вимог ст. 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, ст. 10 Закону України «Про міліцію», Присяги працівника органів внутрішніх справ України, що виразилося у грубому порушенні

громадського спокою, зухвалій поведінці по відношенню до громадян та

працівників міліції.

Суд погоджується з діями відповідача щодо припинення державної служби позивача та звільнення його із займаної посади виходячи з наступних підстав.

Згідно положень частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади, місцевого самоврядування, їхні посадові та службові особи повинні діяти у спосіб та у порядку передбаченому Конституцією та законами України.

Приписами ст. 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України (затвердженого Законом України від 22 лютого 2006 року N 3460-IV), визначено, що службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу:

- дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників;

- захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоров'я, права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави;

- поважати людську гідність, виявляти турботу про громадян і бути готовим у будь-який час надати їм допомогу; дотримуватися норм професійної та службової етики;

- берегти державну таємницю;

- у службовій діяльності бути чесною, об'єктивною і незалежною від будь-якого впливу громадян, їх об'єднань та інших юридичних осіб;

- стійко переносити всі труднощі та обмеження, пов'язані зі службою;

- постійно підвищувати свій професійний та культурний рівень;

- сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку;

- виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету;

- з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють;

- берегти та підтримувати в належному стані передані їй в користування вогнепальну зброю, спеціальні засоби, майно і техніку.

Статтею 2 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ визначено, що дисциплінарний проступок - невиконання особою рядового та начальницького складу службової дисципліни.

Статтею 12 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ визначено види дисциплінарних стягнень, а саме : на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: 1) усне зауваження; 2) зауваження; 3) догана; 4) сувора догана; 5) попередження про неповну посадову відповідність; 6) звільнення з посади; 7) пониження в спеціальному званні на один ступінь; 8) звільнення з органів внутрішніх справ.

При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо.

Звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ є крайнім заходом дисциплінарного стягнення і може провадитись за систематичне порушення дисципліни або вчинення проступку, несумісного з перебуванням на службі в органах внутрішніх справ.

Пунктом 23 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ встановлено, що особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну та кримінальну відповідальність згідно з законодавством.

Оскільки позивач звільнений за порушення дисципліни працівника органів внутрішніх справ, судом перевірено, чи дійсно мали місце такі наслідки правопорушення вчиненого позивачем, що суд розуміє як навмисне вчинення дій, які підривають авторитет, імідж та довіру звання службових осіб середнього начальницького складу, до якого відносився позивач та до всієї системи правоохоронних органів.

Відповідно до Закону України «Про міліцію», Присяги працівника ОВС України, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.1991 року № 382, Кодексу честі працівника ОВС України, затвердженого наказом МВС України від 11.01.1996 р. № 18, вимагається від працівника міліції строгого додержання Конституції України, діючого законодавства України, виконання вимог статутів, які видаються у межах їх повноважень.

Отже, в результаті дослідження матеріалів справи, суд прийшов до висновку, що позивач будучи працівником органів внутрішніх справ, вчинив поступок, який є несумісним з вимогами Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; доводять той факт, що інспектор дорожньо-патрульної служби відділення Державтоінспекції в ОСОБА_5 районі Одеської області ОСОБА_1 не приймав заходів стосовно зміцнення службової дисципліни, забезпечення законності та статутного порядку; не був прикладом у дотриманні громадського порядку, а отже скоїв вчинок, який дискредитує звання службової особи органів внутрішніх справ.

Суд вважає, що звільнення позивача з органів внутрішніх справ за ст. 63 «є»(за порушення дисципліни) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ є законним, будь-яких порушень чинного законодавства з боку відповідача не встановлено, а отже звільнення позивача здійснено у повній відповідності до норм чинного законодавства України.

Згідно п.24 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ - у разі незаконного звільнення або переведення на іншу роботу особи рядового, начальницького складу органів внутрішніх справ підлягають поновленню на попередній роботі (посаді). У разі поновлення на роботі (посаді) орган, який розглядає трудовий спір, одночасно вирішує питання про виплату особі рядового і начальницького складу середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Однак слід зазначити, що звільнення позивача є правомірним, підстав для поновлення його на роботі немає, тому заробітна плата за час вимушеного прогулу ОСОБА_1 не підлягає стягненню.

Частиною 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

На підставі вищевикладеного, з урахуванням встановлених у судовому засіданні фактів, оцінюючи надані сторонами у справі докази у сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 необґрунтовані, а отже задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 6-8, 71, 86, 158-163, 167 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області, управління ДАІ ГУ МВС України в Одеській області про визнання недійсним акту службового розслідування, визнання протиправними та скасування наказів № 1419 від 15.12.2010 р. та № 653 о/с від 30.12.2010 р., поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення постанови апеляційної скарги, або в порядку ч.2 ст. 186 КАС України.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний суддею на протязі пяти діб.

Суддя /підпис/ ОСОБА_25

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області, управління ДАІ ГУ МВС України в Одеській області про визнання недійсним акту службового розслідування, визнання протиправними та скасування наказів № 1419 від 15.12.2010 р. та № 653 о/с від 30.12.2010 р., поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовити повністю.

17 листопада 2011 року