Справа № 2а/1570/1350/2011
Суддя: Завальнюк І. В.
Дата ухвалення: 2011-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

права № 2а/1570/1350/2011
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2011 року Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Завальнюка І.В.,

суддів Колесниченко О.В., Цховребової М.Г.,

при секретарі Катеренчук І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної судової адміністрації України, Міністерства оборони України та Державного казначейства України про визнання бездіяльності неправомірною та стягнення вихідної допомоги,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі Позивач) звернувся до суду із зазначеним позовом, у якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив визнати неправомірною бездіяльність Державної судової адміністрації України (далі ДСА України), Міністерства оборони України, Державного казначейства України, повязану із відмовою розподілити військовому місцевому суду Одеського гарнізону вихідну допомогу при звільненні з військової служби в сумі 94694,25 гривень для виплати їх Позивачу; стягнути із відповідачів на свою користь вихідну допомогу при звільненні з військової служби в сумі 94694,25 гривень.

В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначив, що у звязку із ліквідацією системи військових судів в Україні на підставі Закону України «Про судоустрій і статус суддів», наказом Міністра оборони України від 11 жовтня 2010 року № 1081 він був звільнений із військової служби у запас за пунктом «г»частини сьомої статті 26 Закону України «Про військовий обовязок та військову службу»(у зв'язку із проведенням організаційних заходів) та згідно наказу голови військового місцевого суду Одеського гарнізону від 15 жовтня 2010 року № 88 був виключений із списків військовослужбовців військового місцевого суду Одеського гарнізону, знятий зі всіх видів забезпечення. При цьому йому не було виплачено грошову допомогу при звільненні судді військового суду з військової служби в сумі 94694,25 гривень, у кошторисі військового суду на відповідний рік ці суми не були враховані. Незважаючи на те, що головою військового місцевого суду направлялись до ДСА України розрахунки з проханням про фінансування даних витрат, вказані кошти перераховані не були. У звязку із цим Позивач звернувся до суду із даним позовом.

В судовому засіданні Позивач підтримав заявлені позовні вимоги із викладених вище підстав, просив суд позов задовольнити.

Представник ДСА України проти задоволення позову заперечувала, зазначивши, що ДСА не допускала бездіяльності з приводу виплати Позивачеві вихідної допомоги при звільненні із військової служби, оскільки виплата колишнім суддям військових судів грошової допомоги повинна проводитися Міністерством оборони України.

Представник Міністерства оборони України до суду не зявився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, жодних клопотань з приводу своєї неявки не надав, у звязку із чим причини неявки визнано неповажними.

Представник Державного казначейства України в судове засідання також не зявився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, надав до суду клопотання про розгляд справи за відсутності його представника.

Вислухавши пояснення учасників процесу та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог, зважаючи на наступне.

Судом встановлено, що Указом Президента України № 1123/2009 від 29.12.2009 року Позивача ОСОБА_1 переведено на роботу на посаду судді військового місцевого суду Одеського гарнізону. У зв'язку із ліквідацією системи військових судів України, відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів», наказом Міністра оборони України № 1081 від 11.10.2010 року Позивача було звільнено з військової служби у запас за пунктом «г»частини сьомої (у зв'язку із проведенням організаційних заходів) ст. 26 Закону України «Про військовий обов'язок і військову службу». Наказом голови військового місцевого суду Одеського гарнізону від 15 жовтня 2010 року № 88 Позивача виключено із списків військовослужбовців військового місцевого суду Одеського гарнізону, знято зі всіх видів забезпечення та направлено для зарахування на військовий облік до Приморського РВК м. Одеси. На теперішній час Позивач працює суддею Приморського районного суду м. Одеси. Зазначені обставини учасниками процесу не заперечувалися.

При цьому, при звільненні з військової служби Позивачеві не було виплачено грошову допомогу при звільненні судді військового суду з військової служби в розмірі, передбаченому вимогами чинного законодавства.

Так, розділом XIII Перехідні положення Закону України «Про судоустрій і статус суддів»визначено, що судді військових судів гарнізонів, апеляційних військових судів регіонів, апеляційного суду Військово-Морських Сил переводяться за їх згодою до місцевих або апеляційних судів, крім спеціалізованих, на підставі заяви про переведення за рішенням органу, який їх обрав чи призначив, зі звільненням їх з військової служби. Такі судді за їх згодою також можуть бути звільнені в установленому порядку з посади судді і направлені для подальшого проходження військової служби до Збройних Сил України, інших військових формувань.

Суддям військових судів гарнізонів, апеляційних військових судів регіонів, апеляційного суду Військово-Морських Сил, Військової судової колегії Верховного Суду України, які звільнені з військової служби, виплачується грошова допомога при звільненні з військової служби в порядку і розмірі, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Відповідно до частини 2 статті 15 Закону України від 20.12.1991 року № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової служби, які звільняються з військової служби за віком, станом здоров'я чи у зв'язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, після закінчення строку контракту, у зв'язку із систематичним невиконанням умов контракту командуванням, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Судом встановлено, що Позивача було звільнено з військової служби у зв'язку з проведенням організаційних заходів (реорганізація судової системи), а тому застосуванню підлягають положення ч. 2 абзацу 4 статті 15 Закону України від 20.12.1991 року № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», яка встановлює, що виплата військовослужбовцям зазначеної в цьому пункті одноразової грошової допомоги при звільненні їх з військової служби здійснюється Міністерством оборони України, іншими утвореними відповідно до законів України військовими формуваннями та правоохоронними органами за рахунок коштів Державного бюджету України, передбачених на їх утримання.

Згідно ч. 2 ст. 11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Таким чином, за наявності достатньої кількості доказів, що підтверджують обов'язок Міністерства оборони України провести виплату Позивачеві грошової допомоги при звільненні судді військового суду з військової служби, суд приходить до висновку, що належним способом захисту порушених прав Позивача є задоволення позовної вимоги до Міністерства оборони України, але не щодо стягнення грошової допомоги, а про зобов'язання нарахувати та виплатити Позивачу грошову допомогу при звільненні з військової служби в порядку і розмірі, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», у звязку із чим позов підлягає частковому задоволенню.

Разом із тим, Позивачем не надано достатніх доказів, які підтверджують факт бездіяльності Державної судової адміністрації України, Міністерства оборони України та Державного казначейства України в частині незабезпечення та нездійснення додаткового фінансування та виплату Позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби. При цьому, із матеріалів справи убачається, що ДСА України вживала заходи щодо вирішення питання виплати військовослужбовцям, які займали посади суддів у ліквідованих судах, одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби, шляхом направлення відповідних листів до Міністерства фінансів України, Премєр-міністрові України та направлення відповідних розяснень голові військового місцевого суду Одеського гарнізону та територіальним управлінням ДСА України. Також матеріалами справи підтверджено вжиття заходів Міністерством оборони України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх військовослужбовців військових судів, звільнених з військової служби у звязку із ліквідацією цих судів, яке розробило та направило для погодження до Міністерства фінансів України, Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, Міністерства соціальної політики України, Державної фінансової інспекції України та ДСА України проект розпорядження Кабінету Міністрів України «Про забезпечення виплати одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, звільненим з військової служби у звязку із ліквідацією військових судів». В свою чергу, Державне казначейство України жодних неправомірних дій чи бездіяльності відносно Позивача у спірних правовідносинах не допускало, прав та охоронюваних законом інтересів Позивача не порушувало.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.126,130 Конституції України, п. 4 Перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ч.2 статті 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», ст.ст.7-12,158-163 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Зобов'язати Міністерство оборони України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу при звільненні з військової служби в порядку і розмірі, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

В задоволені інших позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня складання постанови у повному обсязі.

Повний текст постанови складено 04 серпня 2011 року.

Головуючий суддя /ПІДПИС/ ОСОБА_2

Суддя /ПІДПИС/ ОСОБА_3

Суддя /ПІДПИС/ ОСОБА_4