Справа № 2а-4455/10/1470
Суддя: Мороз А. О.
Дата ухвалення: 2010-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

вступна та резолютивна частини

м. Миколаїв.

14:35 год.

26.11.2010 р. Справа № 2а-4455/10/1470

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Мороза А.О., за участю секретаря судового засідання Крикливенко І.С.,

представника позивача: ОСОБА_1, довіреність № 1758, від 16.08.10 р.,

представника відповідача: ОСОБА_2, довіреність № 1/10-039, від 11.01.10 р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовомСПД ОСОБА_3, пров. Піонерський, 100, м. Миколаїв, 54050

доДПІ у Корабельному районі м. Миколаєва, вул. Артема, 1-А, м. Миколаїв, 54000

провизнання незаконним та скасування рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 30.06.10 р. № 000562300
керуючись ст. ст. 2, 7, 17, 94, 158, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов задовольнити.

2. Визнати незаконним рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 30.06.10 р. № 000562300 ДПІ у Корабельному районі м. Миколаєва.

3. Скасувати рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 30.06.10 р. № 000562300 ДПІ у Корабельному районі м. Миколаєва.

4. Відшкодувати СПД ОСОБА_3 судовий збір у сумі 3,40 грн. з Державного бюджету України.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства Україні, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 Кодексу адміністративного судочинства Україні, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Апеляційна скарга, подана після закінчення строків, установлених цією статтею, залишається без розгляду, якщо суд апеляційної інстанції за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Суддя А. О. Мороз

Миколаївський окружний адміністративний суд вул. Заводська, 11, м. Миколаїв, 54055
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Миколаїв.

14:35 год.

26.11.2010 р. справа № 2а-4455/10/1470

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Мороза А.О., за участю секретаря судового засідання Крикливенко І.С.,

представника позивача: ОСОБА_1, довіреність № 1758, від 16.08.10 р.,

представника відповідача: ОСОБА_2, довіреність № 1/10-039, від 11.01.10 р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовомСПД ОСОБА_3, пров. Піонерський, 100, м. Миколаїв, 54050

доДПІ у Корабельному районі м. Миколаєва, вул. Артема, 1-А, м. Миколаїв, 54000

провизнання незаконним та скасування рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 30.06.10 р. № 000562300
В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом про визнання незаконним та скасування рішення відповідача про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 30.06.10 р. № НОМЕР_1 ДПІ у Корабельному районі м. Миколаєва, яким до позивача застосовані штрафні санкції за ведення з порушенням встановленого порядку обліку товарів за місцем реалізації та зберігання у сумі 888476,0 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що він не порушував порядку ведення обліку товарних запасів, оскільки такий порядок законодавчо не встановлено.

Відповідач проти позовних вимог заперечує, вказуючи, що ст. 6 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", передбачає, що облік товарних запасів фізичною особою - суб'єктом підприємницької діяльності ведеться у порядку, визначеному чинним законодавством. Облік ведеться з урахуванням особливостей, встановлених для суб'єктів малого підприємництва.

Під час розгляду справи, представники сторін підтримали доводи, викладені в адміністративному позові та запереченнях на нього.

У відповідності до ст. 160 ч. 3 Кодексу адміністративного судочинства України, у судовому засіданні 26.11.10 р. судом проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Вирішуючи адміністративну справу, суд враховує наступне.

22.06.09 р. працівниками ДПА у Миколаївській області, на підставі направлень № 789/23-517 та № 790/23-517 від 22.06.10 р. проведена перевірка за дотриманням суб'єктами господарювання порядку проведення розрахунків за товари (послуги), вимог з регулювання обігу готівки, наявності торгових патентів і ліцензій господарської одиниці "магазин", який розташований за адресою: м. Миколаїв, пр. Жовтневий, 319 та належить фізичній особі-підприємцю ОСОБА_3

Направлення на перевірку, за відсутності фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, вручені продавцю ОСОБА_4, що підтверджується підписами вказаної особи на направленнях (а. с. 19-20).

За наслідками перевірки, відповідачем складено ОСОБА_1 № 0273/14/00/23/НОМЕР_2 (а. с. 9-10), яким встановлено порушення позивачем ст. 3 п. 12 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", а саме ведення з порушенням встановленого порядку обліку товарів за місцем реалізації та зберігання, на загальну суму 444238,0 грн.

На підставі ОСОБА_1 перевірки, ДПІ у Корабельному районі м. Миколаєва прийнято рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій № НОМЕР_1 від 30.06.10 р. (а. с. 8), яким, відповідно до ст. 21 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", до позивача застосована штрафна санкція у розмірі подвійної вартості необлікованих товарів за цінами реалізації, що складає 888476,0 грн. (444238,0х2=888476,0).

Згідно ст. 2 ч. 3 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 3 п. 12 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язані: вести у порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів, які відображені в такому обліку, за винятком продажу товарів особами, які відповідно до законодавства оподатковуються за правилами, що не передбачають ведення обліку обсягів реалізованих товарів (наданих послуг).

Таким чином, ст. 3 п. 12 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", є відсильною нормою і застосовується лише за наявності інших правових норм, які передбачають порядок ведення обліку товарних запасів для суб'єктів підприємницької діяльності-фізичних осіб.

Нормативно-правовими актами не передбачений порядок ведення обліку товарних запасів фізичною особою-підприємцем та його обов'язок мати первинні документи та накладні на товар.

Позивач перебуває на спрощеній системі оподаткування з 01.01.10 р., що підтверджується свідоцтвом про сплату єдиного податку (а. с. 11).

Відповідно до Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності субєктів малого підприємництва»від 03.07.98 р. № 727/98, фізичні особи-підприємці, які обрали спрощену системи оподаткування, обліку та звітності, зобов'язанні вести лише Книгу обліку доходів та витрат.

Постановою Кабінету Міністрів України № 1269 від 26.09.01 р., затверджено Порядок ведення книги обліку доходів і витрат, п. 3 якого передбачено, що форма книги затверджується Державною податковою адміністрацією України.

Відповідно до п. 8 Наказу ДПА України № 599 від 29.10.99 р. «Про затвердження Свідоцтва про сплату єдиного податку та Порядку його видачі», для визначення результатів власної підприємницької діяльності на підставі хронологічного відображення здійснених господарських і фінансових операцій платник єдиного податку веде Книгу обліку доходів і витрат згідно із додатком № 10 до Інструкції про оподаткування доходів фізичних осіб від зайняття підприємницькою діяльністю, затвердженої наказом Головної державної податкової інспекції України № 12 від 21.04.93 р.

Згідно п. 5 Постанови та форми Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи-суб'єкти підприємницької діяльності протягом календарного року, суб'єктом підприємницької діяльності до книги заносяться такі відомості: порядковий номер запису; дата здійснення операції, пов'язаної з проведеними витратами і/або отриманим доходом; сума витрат за фактом їх здійснення, в тому числі заробітна плата найманого працівника; сума вартості товарів, отриманих для продажу (надання послуг); сума виручки від продажу товарів (надання послуг).

Таким чином, вказані нормативні акти передбачають обов'язок фізичних осіб-підприємців, що перебувають на спрощеній системі оподаткування, здійснювати облік шляхом зазначення лише відповідних сум витрат, а не первинних бухгалтерських документів, якими ці суми підтверджуються.

Судом також враховано ту обставину, що незважаючи на відсутність обов'язку мати первинні документи на товар, у позивача зазначені документи маються (а. с. 21-27).

Відповідно до ст. 19 ч. 1 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що вимоги ст. 3 п. 12 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", не можуть бути застосовані до фізичних осіб-підприємців, оскільки законодавством не передбачено їх обовязку ведення обліку товарів за місцем їх реалізації та зберігання, і, відповідно, нарахування штрафних (фінансових) санкцій за порушення ст. 3 п. 12 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" є протиправним.

Стаття 71 ч. 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відповідачем не доведено правомірність прийнятого на підставі ОСОБА_1 перевірки № 0273/14/00/23/НОМЕР_2 від 22.06.10 р. рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій за ведення з порушенням встановленого порядку обліку товарів за місцем реалізації та зберігання, а тому вимоги позивача про скасування рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій № НОМЕР_1 від 30.06.10 р. підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 2, 7, 17, 94, 158, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов задовольнити.

2. Визнати незаконним рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 30.06.10 р. № 000562300 ДПІ у Корабельному районі м. Миколаєва.

3. Скасувати рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 30.06.10 р. № 000562300 ДПІ у Корабельному районі м. Миколаєва.

4. Відшкодувати СПД ОСОБА_3 судовий збір у сумі 3,40 грн. з Державного бюджету України.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства Україні, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 Кодексу адміністративного судочинства Україні, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Апеляційна скарга, подана після закінчення строків, установлених цією статтею, залишається без розгляду, якщо суд апеляційної інстанції за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Постанова у повному обсязі складена

30 листопада 2010 р.

Суддя А. О. Мороз