Справа № 2а-1870/8695/11
Суддя: О.А. Прилипчук
Дата ухвалення: 2012-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2012 р. Справа № 2a-1870/8695/11

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Прилипчука О.А.

суддів:ОСОБА_1, ОСОБА_2

за участю секретаря судового засідання - Високос Я.С.

позивача: ОСОБА_3

представника відповідача: ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №2a-1870/8695/11

за позовом ОСОБА_3

до Національного ОСОБА_5 України в особі Управління Національного ОСОБА_5 України в Сумській обл.

про скасування наказу, поновлення на роботі,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 (надалі по тексту позивач, ОСОБА_3О.) звернувся до суду з позовом до Національного ОСОБА_5 України в особі Управління Національного ОСОБА_5 України в Сумській обл. (надалі по тексту відповідач), в якому з урахуванням уточнених позовних вимог просить суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ Управління Національного ОСОБА_5 України в Сумській обл. від 03.11.2011 р. №90-к в частині припинення перебування на державній службі ОСОБА_3;

- поновити ОСОБА_3 на посаді заступника начальника банківського нагляду Управління Національного банку України в Сумській області;

- стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 33592,05 грн. та матеріальну допомогу в розмірі 3915, 60 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 03 листопада 2011 року начальник Управління Національного банку України в Сумській області своїм наказом по особовому складу № 90-к звільнив його з посади заступника начальника банківського нагляду Управління Національного банку України в Сумській області за порушення ним Присяги державного службовця в порядку визначеного п. 6 ст. 30 Закону України «Про державну службу».

ОСОБА_3 вважає своє звільнення таким, що проведене з надуманих підстав та з грубим порушенням норм чинного законодавства України, виходячи з наступного.

Позивач з 01 жовтня 1993 року працював в Управлінні Національного банку України в Сумській області на різних посадах. 28.01.2000 року позивачем прийнята Присяга державного службовця в порядку статті 17 Закону України «Про державну службу».

Протягом тривалого часу роботи на різних посадах позивач зарекомендував себе як висококваліфікований професіонал, сумлінний та відповідальний працівник .

Крім того, у квітні 2009 року успішно склав кваліфікаційні іспити та отримав сертифікати на здійснення діяльності тимчасового адміністратора та ліквідатора банківських установ.

Таким чином, майже за двадцять років роботи в Управлінні Національного банку України в Сумській області позивач зарекомендував себе як кваліфікований фахівець, який неодноразово відзначений за «самовіддану працю, високий професіоналізм, бездоганне виконання службових обов'язків», «особисту професійну майстерність, вагомий внесок у розвиток банківської системи», проте був звільнений за порушення Присяги державного службовця.

Щодо причин звільнення, то в наказі № 90-к від 03.11.2011 року зазначається, що під час виконання позивачем обов'язків тимчасового адміністратора він «в останні дні діяльності здійснив операції з передачі в заставу активів АТ «КБ «Володимирський» та відступлення прав за кредитними договорами, що призвело до зменшення більш ніж на 267,00 млн. грн. обсягів з активів банку, прийнятої за кредитами застави та, як наслідок, ліквідаційної маси банку, що відображено в балансі станом на 31.08.2011 року».

Отже, відповідач в якості підстав, що начебто свідчать про порушення позивачем ОСОБА_6 державного службовця застосовує власну точку зору на низку цивільно-правових операцій, що були здійснені банком, точку зору, засновану лише на оціночних уявленнях окремих фахівців Національного банку України (в тому числі і тих, що проводили службове розслідування на підставі наказу № 72-к від 13.09.2011 року «Про створення комісії для проведення службового розслідування»).

Висновки, зазначені в описовій частині Наказу про звільнення та висновки комісії Управління Національного банку України в Сумській області (утвореної на підставі наказу № 72-к від 13.09.2011 року «Про створення комісії для проведення службового розслідування») спростовуються наступним.

Під відчуженням активів банку діюче законодавство розуміє купівлю-продаж цих активів. Так, на відчуження активів банку тимчасовий адміністратор має отримати дозвіл Комісії Національного банку. Підстави та порядок отримання такого дозволу визначено в главі 8 розділу V постанови Правління НБУ від 28 серпня 2001 року № 369 «Про затвердження Положення про застосування Національним банком України заходів впливу за порушення банківського законодавства», тобто положення даної глави визначають порядок погодження Національним банком продажу активів банку під час тимчасової адміністрації. Продаж активів відбувається шляхом укладання договору купівлі-продажу. Порядок укладання договору купівлі-продажу визначено в ст. 655 Цивільного кодексу України.

Так, статтею 655 ЦК України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

З метою підвищення рівня капіталізації АТ «КБ «Володимирський», покращення якості кредитного портфелю та зменшенню рівня негативно класифікованих активів, виведення банку з фінансової кризи банком були проведені наступні операції.

Згідно Договорів банківського рахунку, укладених між ОСОБА_5 та юридичними/ фізичними особами було розміщено в банку грошові кошти. У забезпечення виконання умов зазначених договорів, щодо повернення суми коштів та здійснення розрахунків, банк надав у заставу майнові права що виникають з кредитних договорів.

Відповідно до положень ст. 1 «Про заставу» застава - це спосіб забезпечення зобов'язань, а не операція по відчуженню активів. Та не є такою операцією на яку необхідно отримувати дозвіл Комісії Національного банку, як це визначено в главі 8 розділу V постанови Правління НБУ від 28 серпня 2001 року № 369 «Про затвердження Положення про застосування Національним банком України заходів впливу за порушення банківського законодавства». Також, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна.

До банку надійшли платіжні документи від власників Договорів банківського рахунку щодо здійснення платежів за реквізитами платіжних доручень. Враховуючи той факт, що Банк залучені кошти спрямував в першу чергу на повернення вкладів фізичних осіб, які відображались на балансі банку як невиконані в строк зобов'язання, для зменшення навантаження на Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, та зниження соціальної напруги. Відповідно вимоги клієнтів банк задовольнити не зміг.

Так, АТ «КБ «Володимирський» не виконав умови основних договорів, а саме платіжні документи власників договорів, чим надав право вищевказаним клієнтам ОСОБА_5 звернути стягнення на заставлені майнові права.

Згідно ст. 20 та ст. 23 Закону України «Про заставу» визначає порядок та умови звернення стягнення на заставлені майнові права. Тому, Кредитним комітетом банку було встановлено, що ця операція не потребує погодження з Комісією Національного банку України та було прийнято рішення в добровільному порядку виконати вимоги заставодержателів та передати майнові права на кредитні договори в порядку ст. 23 Закону України «Про заставу», так як у випадку звернення стягнення в судовому порядку всі витрати за супроводження процесу були б покладені на банк, що складається з державного мита в розмірі 1% від суми заборгованості за розгляд справи в першій інстанції та витрат за супроводження апеляційної та касаційної скарги, витрат на ІТЗ судового процесу, також на банк було б покладено витрати по веденню виконавчого провадження в розмірі 10% від суми стягнення. Так, окрім основної суми боргу, банк мав би сплатити близько 159 800,00 грн. лише за супроводження судових процесів, а з набранням чинності 01.11.2011 року Закону України «Про судовий збір» близько 323136,00грн. та 9004690,00 грн. виконавчого збору.

На підставі вищевикладеного, позивач зазначає, що здійснюючи вищевказані операції тимчасовим адміністратором не проводилось відчуження активів банку, а проводилось добровільне виконання умов договорів застави в частині позасудового звернення стягнення для уникнення ще більших витрат.

Передача майнових прав на кредитні договори відбувалась на підставі договорів застави в порядку позасудового звернення стягнення. При врегулюванні подібних питань застосовуються норми Закону України «Про заставу». Так, одним з головних пунктів договорів застави був пункт щодо повернення заставодержателем різниці між сумою виручених коштів від реалізації предмета застави та розміром забезпечених цією заставою вимог.

Чинне законодавство досить чітко регламентує вимоги до діяльності тимчасового адміністратора банку, зокрема, ст. 80 Закону України «Про банки і банківську діяльність» встановлено, що: з дня свого призначення тимчасовий адміністратор має повне і виняткове право управляти банком та зобов'язаний вживати всіх необхідних заходів для приведення діяльності банку в правову та фінансову відповідність із вимогами цього Закону та нормативно-правовими актами Національного банку України з метою захисту інтересів вкладників та інших кредиторів.

Зокрема, тимчасовий адміністратор має право: продовжувати або припиняти будь-які операції банку; виконувати будь-які дії, рішення від імені банку.

Тимчасовий адміністратор вживає заходів, передбачених програмою фінансового оздоровлення банку, в тому числі відступлення права вимоги, переведення боргу чи реорганізацію банку, без повідомлення та отримання згоди акціонерів, боржників, кредиторів (вкладників) банку. Акціонери, кредитори (вкладники) банку не мають права вимагати припинення або дострокового виконання зобов'язань банку та відшкодування їм збитків при виконанні заходів, передбачених програмою фінансового оздоровлення банку.

З наведеного вище слідує висновок про те, що тимчасовий адміністратор має повне і виняткове право управляти банком, виконувати будь-які операції банку та виконувати будь-які дії, рішення від імені банку.

Протягом перебування позивача на посаді Тимчасового адміністратора банку ним здійснювалися заходи, направлені на приведення діяльності банку в правову та фінансову відповідність із вимогами чинного законодавства України та заходи підвищення ліквідності ОСОБА_5.

З моменту призначення позивача на посаду Тимчасового адміністратора банку ліквідність ОСОБА_5 визначалася позивачем як незадовільна (порушення нормативів ліквідності, відсутність можливості ОСОБА_5 виконувати зобов'язання перед кредиторами в повному обсязі, відсутність стабільного грошового потоку від позичальників, відсутність ліквідного майна (в т.ч. заставного), що може бути реалізоване в короткі строки).

Проекти Програми фінансового оздоровлення AT «КБ «Володимирський» неодноразово надавалися до Генерального департаменту Банківського нагляду та Управління Національного банку України в Сумській області (в тому числі і Листом №01/05-1945 від 28.07,2011р.), але ця програма так і не була затверджена у встановленому порядку.

З метою поліпшення показників банку та виконання ним зобов'язань перед кредиторами (юридичними та фізичними особами) позивачем було також направлено в адресу відповідача доопрацьований Проект Програми фінансового оздоровлення AT «КБ «Володимирський» (Лист №01-05/2012 від 12.08.2011 р.), яким передбачалася система заходів, спрямованих на поліпшення фінансового стану установи в т.ч. відновлення ліквідності ОСОБА_5.

Основним заходом, що мав дозволити ОСОБА_5 розрахуватись за документами, що не сплачені з вини ОСОБА_5 - надходження коштів від акціонера в термін до 31.08.2011р. в сумі 85 000 тис. грн.

Збільшення регулятивного капіталу ОСОБА_5 до позитивного значення передбачалось шляхом використання внутрішніх джерел (підвищення якості кредитного портфелю та пов'язане з цим розформування страхових резервів, що спричинить збільшення фінансового результату банку та підвищення основного капіталу у складі регулятивного), а також збільшення регулятивного капіталу за рахунок коштів, залучених до банку на умовах субординованого боргу (за умови отримання дозволу Національного банку України, але Національний банк України так і не надав дозволу TOB «ПРАЙВЕТ КЕПІТАЛ ПАРТНЕРС» на збільшення істотної участі).

Отже, позивач вважає, що відновлення фінансового стану ОСОБА_5 та приведення показників діяльності установи у відповідність до вимог Національного банку України було можливе за умови продовження дії тимчасової адміністрації в AT «КБ «Володимирський» та реалізацією заходів, передбачених Програмою фінансового оздоровлення банку.

Слід зазначити, що не затвердження (непогодження) Програми фінансового оздоровлення Національним банком України не позбавляє Тимчасового адміністратора обов'язку управляти банком, здійснювати заходи, направлені на його фінансове оздоровлення, виплачувати кошти за вкладними операціями фізичних осіб (що значно знизило навантаження на Фонд гарантування фізичних осіб), зокрема за період з 01.02.2011 р. р. по 17.08.2011 р., банком під керівництвом тимчасового адміністратора було сплачено фізичним особам за вкладами (майже 3 тис. вкладників) на суму 17 млн. грн.

Крім того, AT «КБ «Володимирський» було сплачено суб'єктам господарювання 2 млн. грн. (за період з 01.02.2011 р. по 31.08.2011 р., сплачувалася заробітна плата колективу банка, податки та збори, здійснювались інші платежі в межах чинного законодавства, які були необхідні для здійснення поточної діяльності банку тощо.

Також, з метою відновлення ліквідності банку у серпні 2011 року було проведено низку операцій (описаних у проекті плану фінансового оздоровлення АТ «КБ «Володимирський») по залученню коштів та їх розміщенню, що значно покращило показники банку.

Таким чином, позивачем за рахунок виконання заходів, передбачених Програмою фінансового оздоровлення АТ «КБ «Володимирський» були значно якісно поліпшені фінансово-економічні показники АТ «КБ «Володимирський», але саме здійснення цих заходів на думку деяких фахівців Національного банку України є підтвердженням «несумлінного виконання своїх обов'язків, порушення ними прав та інтересів фізичних та юридичних осіб, а також можуть заподіяти значної матеріальної та моральної шкоди...», що послугувало підставою для звільнення ОСОБА_3 О з посади заступника начальника відділу банківського нагляду Управління Національного банку в Сумській області. В той же час збитки банку по балансу станом на 01.01.2011 року склали 8056 тис грн. Аудиторська перевірка діяльності банку підтвердила збитковість банку та неякісність кредитного портфелю, а також необхідність відповідного формування резервів за кредитами.

Що стосується застосування двох стягнень за одне й те ж саме дисциплінарне правопорушення, то відповідно до ч.2 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Відповідно до ч. 1 ст. 138 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення або які мають інше значення для вирішення справи (причини пропущення строку для звернення до суду тощо) та які належить встановити при ухваленні судового рішення у справі.

За правилами, встановленими ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

При вирішенні питання про застосування до позивача стягнення і звільнення зі служби Національний банк України повинен керуватися нормами Кодексу законів про працю України, Законом України «ОСОБА_5 і банківську діяльність» та Законом України «Про державну службу».

Закон України «Про державну службу» визначає загальні засади діяльності, а також статус державних службовців, які працюють в державних органах та їх апараті.

Серед основних обов'язків державних службовців є додержання Конституції України та інших актів законодавства України; безпосереднє виконання покладених на них службових обов'язків, своєчасне і точне виконання рішень державних органів чи посадових осіб, розпоряджень і вказівок своїх керівників; сумлінне виконання своїх службових обов'язків, ініціатива і творчість в роботі .

Конкретні обов'язки та права державних службовців визначаються на основі типових кваліфікаційних характеристик і відображаються у посадових положеннях та інструкціях, що затверджуються керівниками відповідних державних органів у межах закону та їх компетенції .

Згідно норм чинного законодавства, дисциплінарні стягнення до державного службовця застосовуються в наступних випадках:

1) за невиконання чи неналежне виконання службових обов'язків, перевищення своїх повноважень;

2) порушення обмежень, пов'язаних з проходженням державної служби;

3) а також за вчинок, який порочить його як державного службовця або дискредитує державний орган, в якому він працює (ст. 14 Закону №3723).

ОСОБА_3 зазначає, що до нього вже було застосоване дисциплінарне стягнення (наказом 74-к від 15.09.2011 року про оголошення догани) за порушення, опис яких співпадає з описом порушень, що зазначені в наказі Управління Національного банку України в Сумській області від 03 листопада 2011 року № 90-к яким звільнено ОСОБА_3 з посади заступника начальника банківського нагляду Управління Національного банку України в Сумській області за порушення Присяги державного службовця.

Відповідно до вимог п. 22 ст. 92 Конституції України виключно законами України визначаються діяння, які є дисциплінарними правопорушеннями, та відповідальність за них.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про державну службу в Україні» дисциплінарні стягнення застосовуються до державного службовця за невиконання чи неналежне виконання службових обов'язків, перевищення своїх повноважень, порушення обмежень, пов'язаних з проходженням державної служби, а також за вчинок, який порочить його як державного службовця або дискредитує державний орган, в якому він працює.

Відповідно до статті 61 Конституції України, ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, але всупереч даній нормі Конституції до позивача було двічі застосовано стягнення за одне й те ж саме порушення.

Зокрема, наказом № 74-к від 15.09.2011 р. позивачеві було винесено догану та позбавлено премії.

Вважає, що порушень встановлених законом обмежень для державних службовців, пов'язаних з проходженням державної служби, позивач не допускав, його дії зумовлені конкретними умовами відновлення нормальної діяльності АТ КБ «Володимирський», а також не зафіксовано вчинків, які порочать його як державного службовця або дискредитують державний орган, в якому він працює.

Таким чином, позивач приходить до висновку, що відповідачем протиправно прийнято Наказ про звільнення з посади заступника начальника банківського нагляду Управління Національного банку України в Сумській області.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, в задоволенні позову просила відмовити.

Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що з 01.10.1993 року ОСОБА_3 працює у Сумському обласному управлінні Національного банку України (а.с. 30 том.1).

28.01.2000 року позивачем прийнято присягу державного службовця (а.с. 30 том.1).

26.09.2003 року ОСОБА_3 переведений на посаду заступника начальника відділу банківського нагляду (а. с. 30 том.1).

З 01.02.2011 року до 30.08.2011 року позивач виконував функції тимчасового адміністратора АТ КБ "Володимирський" (надалі по тексту- Банк) на виконання постанов Правління Національного банку України від 31.01.2011 року №21, від 28.04.2011 року №127, від 29.07.2011 року №264 (а.с. 56-66 том.1).

15.09.2011 року наказом Управління Національного банку України в Сумській області №74-к за неналежне виконання функцій тимчасового адміністратора АТ КБ «Володимирський» ОСОБА_3 оголошено догану (а.с. 32 том.1).

03.11.2011 року наказом Управління Національного банку України в Сумській області №90-к позивача звільнено із займаної посади на підставі п.6 ст. 30 Закону України «Про державну службу» у звязку із порушенням Присяги державного службовця (а. 34-36).

Задовольняючи позовні вимоги, суд виходить з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою прийняття оскаржуваного наказу є те, що позивачем здійснено операції з передачі в заставу активів АТ "КБ "Володимирський" та відступлення прав вимоги за кредитами позичальників, що призвели до зменшення більш ніж на 267,0 млн. грн. обсягів активів, прийнятої за кредитами застави та, як наслідок, ліквідаційної маси банку, що відображено в балансі банку за станом на 31.08.2011 року.

Здійснюючи ці операції на користь лише п'яти конкретних кредиторів банку, кандидатури яких були визначені за непрозорою процедурою, відповідач вважає, що ОСОБА_3 практично унеможливив виконання АТ "КБ "Володимирський" своїх зобов'язань перед іншими кредиторами банку, чим завдав шкоди фінансовому стану АТ "КБ "Володимирський" та порушив вимоги статті 80 Закону України "Про банки і банківську діяльність" в частині не забезпечення пріоритетності захисту інтересів кредиторів банку відповідно до черговості задоволення вимог кредиторів, встановленої статтею 96 Закону України «Про банки і банківську діяльність».

Суд погоджується із такими висновками відповідача виходячи з наступного.

Судом встановлено, що за період 13.05.2009 року по 11.06.2010 року позивачем укладено Договори банківського рахунку з фізичними особами ОСОБА_7 та ОСОБА_8 та юридичними особами TOB "КЖ "Лігал Едвайс", TOB "Вектор-Прогрес", TOB "Е.Р.Б." (а.с. 98-126 том.2).

25.08.2011 року позивачем укладено із фізичними особами ОСОБА_7 та ОСОБА_8 та юридичними особами TOB "КЖ "Лігал Едвайс", TOB "Вектор-Прогрес", TOB "Е.Р.Б." Договори застави майнових прав (а.с. 94 т.1, 65-69 т.2).

26.08.2011 року відповідно до умов Договорів банківського рахунку 5 кредиторів банку направляють платіжні доручення та заяви про повернення коштів з рахунків (а.с. 93-97 том.2).

29.08.2011 року між АТ КБ «Володимирський» та фізичними особами ОСОБА_7 та ОСОБА_8 та юридичними особами TOB "КЖ "Лігал Едвайс", TOB "Вектор-Прогрес", TOB "Е.Р.Б." укладені Договори про відступлення прав вимоги на предмет застави (далі -договори про відступлення прав вимоги) у кількості 46 одиниць на загальну суму 264975,6 тис. грн. (а.с. 95 т.1, 70-73 том.2).

Зазначені Договори про відступлення прав вимоги містить умову, що протягом трьох робочих днів укладаються договори по заміну сторони у відповідних договорах застави, іпотеки та поруки (а.с. 95 том.1).

Також, в п 2.5 зазначених угод про відступлення прав вимоги зазначено, що на підставі Закону України "Про заставу", якщо при реалізації предмета застави виручена грошова сума буде перевищувати розмір забезпечених цією заставою вимог заставодержателя, заставодержатель зобов'язується повернути різницю заставодавцю протягом п'яти робочих днів з дня отримання коштів (а.с. 95 том.1).

При цьому, з моменту передачі права вимоги на предмет застави заставодавець різницю між вартістю права вимоги заставодержателя та загальною сумою гривневого еквіваленту заборгованості боржника визнає як дебіторську заборгованість заставодержателя (а.с. 95 том.1).

Крім того, 29 та 30 серпня 2011 року ОСОБА_5 укладені договори про заміну нового іпотекодержателя на наступного іпотекодержателя у кількості 82 одиниці, складених. Загальна вартість предметів застави (іпотека та застава) згідно наведених договорів складала 189 068,4 тис. грн. та 728,2 тис. дол. США.

На підставі листа Національного банку України від 13.09.2011 №47-311/12610-10758-БТ за дорученням заступника Голови Національного банку України ОСОБА_9 проведено службове розслідування щодо дій державного службовця ОСОБА_3О (а.с. 92 том.1).

13.09.2011 року наказом Управління Національного банку України в Сумській області №72-к створено комісію щодо службового розслідування діяльності ОСОБА_3 щодо проведення операцій з відчуження активів та зобовязань банку (а.с. 49 -50 том.2).

15.09.2011 року за підсумками службового розслідування комісією складено акт службового розслідування (а.с. 92-98 том.1).

ОСОБА_3, не погодившись зі змістом зазначеного акту службового розслідування надав заперечення (а.с. 99-100 том.2).

15.09.2011 року наказом Управління Національного банку України в Сумській області №74-к за неналежне виконання функцій тимчасового адміністратора АТ КБ «Володимирський» ОСОБА_3 оголошено догану (а.с. 32 том.1) .

29.09.2011 року розпорядженням Національного ОСОБА_5 України №425-р створено комісію щодо встановлення причин порушення ОСОБА_3 порушень банківського законодавства під час виконання функцій тимчасового адміністратора АТ «КБ «Володимирський» (а.с. 18 том.2).

05.10.2011 року позивачем були надані пояснення на питання комісії (а.с 32-47 том.2).

11.10.2011 року головою комісії ОСОБА_10 надіслано заступнику Голови Національного банку України доповідну записку щодо встановлення причин порушення ОСОБА_3 порушень банківського законодавства під час виконання функцій тимчасового адміністратора АТ «КБ «Володимирський» (а.с. 137-145 том.1).

Відповідно до статті 10 Закону України "Про державну службу" основними обовязками обов'язками державних службовців є: додержання Конституції України та інших актів законодавства України; забезпечення ефективної роботи та виконання завдань державних органів відповідно до їх компетенції; недопущення порушень прав і свобод людини та громадянина; безпосереднє виконання покладених на них службових обов'язків, своєчасне і точне виконання рішень державних органів чи посадових осіб, розпоряджень і вказівок своїх керівників; збереження державної таємниці, інформації про громадян, що стала їм відома під час виконання обов'язків державної служби, а також іншої інформації, яка згідно з законодавством не підлягає розголошенню; постійне вдосконалення організації своєї роботи і підвищення професійної кваліфікації; сумлінне виконання своїх службових обов'язків, ініціатива і творчість в роботі.

Відповідно до укладених 29 та 30 серпня 2011 року тимчасовим адміністратором договорів (у кількості 82 одиниць) про заміну іпотекодержателя (АТ "КБ "Володимирський") на наступного іпотекодержателя (5 кредиторів ОСОБА_5), до останніх переходять права вимоги до боржників, забезпеченням за кредитними договорами яких є земельні ділянки, квартири, будівлі, транспорт та інше. Загальна вартість предметів застави (іпотека та застава) згідно з договорами становить 189,1 млн. грн. (вартість приведена в гривневому еквіваленті згідно з договорами переуступки) та 0,7 млн. дол. США.

Аналізуючи вищевикладене необхідно зазначити, що позивачем здійснені операції по заміні кредитора на нових кредиторів, до яких разом з вимогами за кредитними договорами перейшли права з реалізації заставленого майна позичальників.

У свою чергу, у своїй діяльності тимчасовий адміністратор зобов'язаний керуватися Законом про банки та нормативно-правовими актами Національного банку України.

Відповідно до ст. 80 Закону України «Про банки та банківську діяльність» з дня свого призначення тимчасовий адміністратор має повне право управляти банком та зобов'язаний вживати всіх необхідних заходів для приведення діяльності банку в правову та фінансову відповідність із вимогами цього Закону та нормативно-правовими актами Національного банку України з метою захисту інтересів вкладників та інших кредиторів.

Крім того, відповідно до гл.1 розд.5 «Положення про застосування Національним банком України заходів впливу за порушення банківського законодавства» затвердженого постановою Правління Національного банку України від 28.08.2001 року № 369, зареестр. в Міністерстві юстиції України 27 вересня 2001 р. за N 845/6036, (далі - Положения № 369) процедура тимчасової адміністрації застосовується Національним банком України для тимчасового управління банком, зокрема, з метою збереження капіталу й активів банку, вжиття відповідних заходів щодо приведення його діяльності у відповідність до вимог банківського законодавства, відновлення його платоспроможності й ліквідності, стабілізації діяльності, усунення виявлених порушень, причин та умов, що призвели до погіршення фінансового стану.

Згідно п.5.2 Гл.5 Розд.5 Положення №369 тимчасовий адміністратор відповідає за ефективність діяльності тимчасової адміністрації .

У разі призначення тимчасової адміністрації банку у зв'язку з погіршенням фінансового стану тимчасовий адміністратор вживає заходів відповідно до програми фінансового оздоровлення банку.

Програма фінансового оздоровлення банку під час дії тимчасової адміністрації є документом, який відображає перелік заходів, результатом виконання яких є приведення діяльності банку в правову та фінансову відповідність до вимог Закону про банки та нормативно-правових актів Національного банку.

Під час складання програми фінансового оздоровлення тимчасовий адміністратор зобов'язаний ураховувати необхідність забезпечення мінімізації витрат при максимальному задоволенні вимог вкладників та інших кредиторів банку.

Згідно п.5.10. Гл.5 Розд.5 №369 Положення №369 виконання заходів, передбачених програмою фінансового оздоровлення банку, повинно забезпечити усунення причин, що зумовили запровадження тимчасової адміністрації, накопичення протягом строку дії мораторію коштів у сумі, достатній для задоволення вимог кредиторів, а також стабілізації діяльності банку.

Програма фінансового оздоровлення банку затверджується (відхиляється) Комісією Національного банку.

У свою чергу, Програма фінансового оздоровлення ОСОБА_5 на період з 01.08.2011 року до 31.08.2011 року, направлено листом від 12.08.2011 року, згідно якої, як стверджує позивач, було укладені всі вищезгадані договори, затверджена не була, а виконання заходів, що були нею передбачені не забезпечило досягнення цілей для яких вона розроблена.

Крім того, суд зазначає, що наслідком укладання позивачем договорів щодо активів та зобов'язань ОСОБА_5 стало саме їх відчуження, про що свідчить баланс ОСОБА_5.

Відповідно до ст. 20 Закону України "Про заставу", у разі ліквідації юридичної особи заставодавця заставодержатель набуває право звернення стягнення на заставлене майно незалежно від настання строку виконання зобов'язання, забезпеченого заставою.

Згідно ст. 1 Закону України "Про заставу", в силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами.

Суд приходить до висновку, що укладання вищезгаданих договорів зумовило зміну черговості задоволення вимог кредиторів - з моменту укладення з вищезазначеними кредиторами договорів застави, ці кредитори, навіть без відступлення банком прав вимоги за кредитними договорами, все одно набули б права на позачергове задоволення своїх вимог від реалізації відповідно до вимог статті 96 Закону України «Про банки та банківську діяльність» (висновки комісії в матеріалах справи)

Відповідно до ч.9 ст.80 Закону України «Про банки та банківську діяльність» тимчасовий адміністратор при прийнятті рішень про одночасне відчуження активів та зобов'язань банку зобов'язаний забезпечити пріоритетність захисту інтересів кредиторів банку відповідно до черговості задоволення вимог кредиторів, встановленої статтею 96 цього Закону:

1) зобов'язання, що виникли внаслідок заподіяння шкоди життю та здоров'ю громадян;

2) грошові вимоги по заробітній платі, що виникли із зобов'язань банку перед працівниками до порушення процедури ліквідації банку;

3) вимоги Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, що виникли у випадках, визначених законодавством про гарантування вкладів фізичних осіб;

4) вимоги вкладників - фізичних осіб у частині, що перевищує суму, виплачену Фондом гарантування вкладів фізичних осіб;

5) вимоги Національного банку України, що виникли в результаті зниження вартості застави, наданої для забезпечення кредитів рефінансування;

5-1) вимоги Міністерства фінансів України, що виникли у зв'язку з наданням поворотної фінансової допомоги за виключенням внесків до статутного капіталу;

6) вимоги фізичних осіб, платежі яких або платежі на ім'я яких заблоковано (крім фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності);

7) інші вимоги, крім вимог за субординованим боргом;

8) вимоги за субординованим боргом.

У свою чергу, вимоги 5 кредиторів ОСОБА_5, з якими були укладені договори застави та на користь яких відступлені права вимоги за відповідними кредитними договорами, за умови не укладення цих договорів, у разі ліквідації банку відповідно до статті 96 Закону про банки, мали б бути віднесені:

- двох фізичних осіб за договорами банківського вкладу, сума яких перевищує виплачену Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, до четвертої черги;

- трьох юридичних осіб - до сьомої черги.

Відповідно до ст. Закону України «Про банки та банківську діяльність» у процесі ліквідаційної процедури банку визначається заборгованість кожному кредитору банку та встановлюється черговість і порядок погашення вимог кредиторів, що унеможливлює індивідуальне задоволення вимог окремого кредитора.

У той же час, позивачем після направлення ним же пропозицій щодо ліквідації банку, отримання підтвердження підтримання поданих пропозицій, здійснено операції з відступлення заставлених майнових прав на користь окремих кредиторів ОСОБА_5, що фактично призвело до позачергового задоволення їх вимог, чим порушено права та законні інтереси громадян-вкладників банку.

Згідно п.9 ч.4 ст. 80 Закону України «Про банки та банківську діяльність» передбачено право тимчасового адміністратора банку на відчуження активів та/або зобов'язань банку з метою його фінансового оздоровлення. При цьому, він зобов'язаний отримати дозвіл Національного банку України на відчуження активів банку, балансова вартість яких перевищує розмір, встановлений Національним банком України.

Терміну "відчуження майна" (майнових прав) в Цивільному кодексі України дає підстави дійти висновку, що відчуженням майна або майнових прав є перехід всіх прав власності або їх частини на певне майно (майнові права) від одного суб'єкта цивільно-правових відносин до іншого.

Так, відчуження власником свого майна, як і звернення стягнення на майно за зобов'язаннями власника, згідно ст. 346 Цивільного Кодексу України , як наслідок має припинення права власності.

Тобто, позивач, основною метою діяльності якого мало бути збереження капіталу й активів ОСОБА_5, укладаючи вищезгадані договори розумів ймовірні наслідки для ОСОБА_5 у вигляді втрати права на активи, що були предметом договорів.

Враховуючи викладене, а також відсутності врегульованості питання передачі у заставу тимчасовим адміністратором банку активів банку, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3, як тимчасовий адміністратор АТ "КБ 'Володимирський", мав можливість звернутися до Національного банку України, як спеціального органу, який здійснює регулювання банківської діяльності та банківський нагляд, із відповідним запитом щодо можливості вчинення вищеописаних операцій та необхідність отримання дозволів на укладення договорів застави майнових прав та/або укладання на виконання вимог цих договорів застави договорів відступлення прав вимоги.

Проте, позивачем не було вчинено жодних дій щодо порушення цього питання перед Національним банком України.

Позивач також підкреслює, що здійснення зазначених операцій, серед іншого, було покликане забезпечити здійснення розрахунків з іншими кредиторами банку, насамперед фізичними особами - вкладниками з метою зниження соціальної напруги, а власне здійснення вищевказаних операцій за результат мало значне покращення економічних показників банку.

Проте, позивачем не названі які саме економічні показники банку покращилися в результаті здійснення операцій.

Так, дані щоденного моніторингу діяльності ОСОБА_5 за станом на 31.08.2011 року, здійсненого Управлінням Національного банку України в Сумський області, засвідчили про значні відхилення в структурі балансу банку.

Зокрема, загальні активи банку зменшились на 92 057,8 тис. грн. або на 21,1%, та становили 343 548,8 тис. грн. (за станом на 30.08.2011 було 435 606,6 тис. грн.).

Зменшення активів відбулося за рахунок "різкого" скорочення обсягів кредитного портфелю з 299 751,7 тис. грн. до 78 643,6 тис. грн., що на 221 108,1 тис. грн. або на 73,8% менше, ніж на попередню дату. Це сталося в результаті зменшення обсягів кредитів, наданих суб'єктам господарювання, на 106165,9 тис. грн. (-63,4%) та кредитів, що надані фізичним особам, на 114 942,2 тис. грн. (-86,9%). Питома вага кредитного портфеля в структурі активів істотно зменшилась з 68,8% до 22,9%.

Нараховані доходи теж значно зменшились з 59 276,2 тис. грн. до 10 868,4 тис. грн. або на 48 407,9 тис. грн. (-81,7%) за рахунок скорочення залишків прострочених доходів на 48 609,8 тис. грн. або 82,0%.

Також відбулося різке зменшення обсягів застави з 365 593,9 тис. грн. до 143 262,4 тис. грн., що на 222 331,4 тис. грн. або на 60,8% менше, ніж на попередню звітну дату.

Обсяги дебіторської заборгованості, навпаки, значно підвищились з 60 433,2 тис. грн. до 239 051,4 тис. грн. Приріст дебіторської заборгованості порівняно з попередньою звітною датою склав 178 618,2 тис. грн. (+295,6%) за рахунок значного підвищення обсягів дебіторської заборгованості за операціями з клієнтами банку. Відповідно питома вага дебіторської заборгованості в структурі активів зросла з 13,9% до 69,6%.

Зобов'язання банку зменшились на 93,5 млн. грн. або на 35,9% та складають 167,0 млн. грн. (за даними щоденного балансу на 30.08.2011 року було 260,5 млн. грн.). Зобов'язання скоротились за рахунок зменшення залишків коштів суб'єктів господарської діяльності на 49,3 млн. грн. (-79,1%) та залишків коштів фізичних осіб на 44,0 млн. грн. (-26,5%).

Отже, наведені дані свідчать, що фінансовий стан банку незадовільний, а саме: регулятивний капітал банку має від'ємне значення (- 120,776 млн.грн.) (при тому, що мінімальний розмір регулятивного капіталу, відповідно до вимог HEY, повинен становити не менше 120 млн.грн.); фінансовий результат поточного року становить (-259,768 млн.грн.), а на попередню звітну дату було (-261,153 млн.грн.). Також банком порушуються всі інші економічні нормативи.

ОСОБА_5 втратив платоспроможність і не виконує платежі клієнтів. Так, розрахункові документи, що несплачені в строк з вини банку, постійно зростають та складають 41 351,7 тис. грн., в т.ч. залишок на позабалансовому рахунку 9804 «Документи клієнтів банку (крім фізичних осіб), що не виконані в строк з вини банку» складає - 6 303,3 тис. грн. та залишок на позабалансовому рахунку 9806 «Документа фізичних осіб, що не виконані в строк з вини банку» становить - 35 048,4 тис. грн.

Таким чином, фінансовий стан ОСОБА_5 погіршився, а платоспроможність банку втрачена, що підвищує ризики та несе загрозу інтересам кредиторів і вкладників банку від його подальшої діяльності.

Отже, суд приходить до висновку, що операції з передачі в заставу активів АТ "КБ "Володимирський" та відступлення прав вимоги за кредитами позичальників, здійснені позивачем, навпаки свідчать про несумлінне виконання своїх обов'язків, порушення ним прав та інтересів фізичних та юридичних осіб, а також можуть заподіяти значної матеріальної та моральної шкоди та негативно впливають на репутацію державного службовця.

Проте, незважаючи на зазначені вчинки, суд приходить до висновку про протиправність оскаржуваного наказу, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п. п. 1, 2 ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою повноваження надано.

Крім того, відповідно до ч.1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 22 ч.1 ст. 92 Конституції України передбачено, що лише законами України визначаються діяння, які є дисциплінарними правопорушеннями та відповідальність за них.

Як вбачається із матеріалів справи позивач є державним службовцем, і до нього застосовуються норми Закону України "Про державну службу".

Згідно п. 6 ст.30 Закону України "Про державну службу" крім загальних підстав, передбачених Кодексом законів про працю України, державна служба припиняється у разі відмови державного службовця від прийняття або порушення Присяги.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про державну службу в Україні» дисциплінарні стягнення застосовуються до державного службовця за невиконання чи неналежне виконання службових обов'язків, перевищення своїх повноважень, порушення обмежень, пов'язаних з проходженням державної служби, а також за вчинок, який порочить його як державного службовця або дискредитує державний орган, в якому він працює.

Дисциплінарна відповідальність - один із видів юридичної відповідальності, яка полягає в обов'язку працівника, який вчинив дисциплінарний проступок, понести дисциплінарне стягнення, передбачене нормами трудового права.

Зокрема, у справі про звільнення суд повинен з'ясовувати, чи передував безпосередньо звільненню дисциплінарний проступок, за який не застосовувалися інші заходи дисциплінарного чи громадського стягнення, та чи можна вважати у зв'язку з вчиненням його систематичним невиконанням працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку.

Відповідно до ст. 147 Кодексу законів про працю України, встановлено, що за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана та звільнення.

Згідно ч.2 ст. 149 Кодексу законів про працю України законодавством, статутом, положенням про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення. При цьому, за кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення.

Відповідно до статті 61 Конституції України, ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення

Проте, всупереч вимог зазначеній нормі Конституції до позивача було двічі застосовано стягнення за одне й те ж саме порушення.

Зокрема, наказом № 74-к від 15.09.2011 р. позивачеві винесено догану та позбавлено премії та 03.11.2011 року звільнено з посади заступника начальника відділу банківського нагляду Управління національного банку України в Сумській області за ідентичні порушення, а саме: за здійснення операцій щодо відчуження майна АТ КБ «Володимирський».

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідачем протиправно застосовано до позивача подвійне стягнення у вигляді догани та звільнення із займаної посади, а тому позовні вимоги ОСОБА_3 щодо визнання протиправним та скасування наказу Управління Національного банку України в Сумській області від 03 листопада 2011 року № 90-к в частині припинення перебування на державній службі ОСОБА_3 та поновлення ОСОБА_3 на посаді заступника начальника банківського нагляду Управління Національного банку України в Сумській області підлягають задоволенню.

Задовольняючи позовні вимоги, щодо стягнення з Управління Національного банку України в Сумській області середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі 25347 грн. 92 коп., суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 235 Кодексу законів про працю України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи.

Порядок визначення розміру середнього заробітку за час вимушеного прогулу визначений постановою Кабінету Міністрів України Про затвердження порядку обчислення середньої заробітної плати № 100 від 08 лютого 1995 року.

Згідно абзацу 3 п.2 постанови Кабінету Міністрів України Про затвердження порядку обчислення середньої заробітної плати № 100 від 08 лютого 1995 року середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарних місяці роботи, що передують події з якою повязана відповідна виплата.

Відповідно до наданої довідки, заробітна плата позивача за останні два місці становить 14758,31 грн., а середньоденна заробітна плата за один день складає 14758, 31 грн. : 43 (кількість робочих днів у вересні-жовтні 2011 року)= 343,22 грн. (а. с. 151 т.2).

Оскільки вищевказаний прогул позивача становить 73 робочих днів, а тому на його користь слід стягнути з відповідача 25054,81 грн. заробітної плати за час вимушеного прогулу в період з 04 листопада 2011 року до 16 лютого 2012 року та відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України допустити негайне виконання в частині поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми одного місяця.

Відмовляючи в задоволенні позову щодо стягнення з відповідача матеріальної допомоги в розмірі 3915, 60 грн., суд виходить з наступного.

Згідно ст.35 Закону України "Про державну службу", державним службовцям надається щорічна відпустка тривалістю 30 календарних днів, якщо законодавством не передбачено більш тривалої відпустки, з виплатою допомоги для оздоровлення у розмірі посадового окладу.

Порядок здійснення такої виплати у Національному банку України регламентовано Положенням про порядок надання матеріальної допомоги та інших соціальних виплат працівникам і пенсіонерам Національного банку України.

Так, згідно п.п.1.1 та 2.1 згаданого Положення, керівники територіальних управлінь Національного банку України в межах затвердженого кошторису витрат, зокрема, мають право, під час оформлення не менше ніж основної частини щорічної відпустки, за наявності права на неї згідно з чинним законодавством України, надавати працівникам допомогу на оздоровлення (а.с. 153-154 том.2).

Також, зазначений порядок прямо передбачає, що у разі звільнення працівників з Національного банку та виплати їм компенсації за невикористану відпустку допомога на оздоровлення цим працівникам не надається.

Крім цього, статтею 24 Закону України "Про відпустки" у разі звільнення працівника йому передбачена виплата лише грошової компенсації за всі не використані ним дні щорічної відпустки.

Відповідно до Порядку розрахунку і відшкодування Національному банку України витрат на оплату праці та сплату обов'язкових платежів, пов'язаних з оплатою праці ліквідатора Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Володимирський", і інших взаємовідносин ліквідатора з Управлінням Національного банку України в Сумській області, ліквідатор повинен погоджувати заяву про свою відпустку з Управлінням припинення діяльності банків Генерального департаменту банківського нагляду Національного банку України .

Згідно ст. 3 Закону України "Про відпустки", за бажанням працівника у разі його звільнення (крім звільнення за порушення трудової дисципліни) йому має бути надано невикористану відпустку з наступним звільненням.

Оскільки позивач таке бажання не висловив, йому було здійснено виплату компенсацій за невикористані дні щорічних основної та додаткової відпусток згідно п.2 від 03.11.2011 року Наказу №90-к та довідки про фактичну виплату від 30.01.2012 року №05-045/378 .

Крім того, суд зазначає, що згідно ч.11 ст.30 Закону України "Про відпустки" встановлено, що конкретний період надання щорічних відпусток у межах, установлених графіком та узгоджується між працівником і власником або уповноваженим ним органом, який зобов'язаний письмово повідомити працівника про дату початку відпустки не пізніш як за два тижні до встановленого графіком терміну.

Отже, законодавство про працю не вимагає подання заяви від працівників, час відпусток яких визначається графіком відпусток та які йдуть у відпустку в обумовлений в ньому термін - у цьому випадку підставою для видання наказу про відпустки буде затверджений графік відпусток.

Згідно зі ст. 11 Закону України "Про відпустки", за згодою між працівником і роботодавцем щорічну відпустку можна перенести на інший період. При цьому ініціатива щодо такого перенесення може виходити як від однієї сторони, так і з іншої.

Згідно графіка відпусток, перша частина відпустки (15 днів) позивача запланована з 08.02.2011 року, про що він був попереджений 21.01.2011року. Наказ про надання відпустки ОСОБА_3 не видавався (а.с. 135 том.2).

Друга частина відпустки (30 днів) згідно графіка повинна бути надана з 01.08.2011р., про що позивач був попереджений 12.07.2011р. Наказ про надання відпустки не був виданий (а.с. 135 том.2).

Таким чином, оскільки позивача було у письмовій формі попереджено про дату початку відпустки згідно затвердженого графіка, проте він відмовився використати щорічну відпустку у визначений у графіку відпусток час, і таке рішення не суперечило інтересам роботодавця, а тому відповідачем, у звязку з відсутністю заяви працівника не приймався наказ про надання ОСОБА_3 відпустки, а тому і підстав нарахування ОСОБА_3 матеріальної допомоги в розмірі 3915, 60 грн. у відповідача не було.

Таким чином, суд приходить до висновку, про безпідставність вимог позивача щодо стягнення з відповідача матеріальної допомоги в розмірі 3915, 60 грн., а тому зазначені вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 86, 94, 98, 158-163, 167, 186, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_3 до Управління Національного ОСОБА_5 України в Сумській області про скасування наказу, поновлення на роботі. задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати наказ Управління Національного банку України в Сумській області від 03 листопада 2011 року № 90-к в частині припинення перебування на державній службі ОСОБА_3

Поновити ОСОБА_3 на посаді заступника начальника банківського нагляду Управління Національного банку України в Сумській області.

Стягнути з Управління Національного банку України в Сумській області середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 25347 грн. 92 коп.

В іншій частині позовних вимог-відмовити.

Допустити негайне виконання постанови в частині поновлення ОСОБА_3 на посаді заступника начальника банківського нагляду Управління Національного банку України в Сумській області та стягнення на його користь з Управління Національного банку України в Сумській області середнього заробітку за один місяць .

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Головуючий суддя: (підпис) ОСОБА_11

судді: (підпис) ОСОБА_2

(підпис) ОСОБА_1

З ОРИГІНАЛОМ ЗГІДНО:

Суддя: О.А. Прилипчук

Повний текст складено 21.02.2012 року.