Справа № 826/15661/15
Суддя: Кобилянський К.М.
Дата ухвалення: 2015-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

30 вересня 2015 року 09:05 № 826/15661/15

Окружний адміністративного суду міста Києва у складі судді Кобилянського К.М., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 в інтересах недієздатного ОСОБА_2
до Святошинської районної у місті Києві державної адміністрації
треті особиОСОБА_3 в інтересах недієздатного ОСОБА_4, Орган опіки та піклування Святошинської в місті Києві районної державної адміністрації
про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити дії,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою в інтересах недієздатного ОСОБА_2 до Святошинської районної у місті Києві державної адміністрації, у якій просить суд:

- визнати протиправними дії Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації, що полягають у відмові в надані дозволу на відчуження шляхом укладення договору купівлі-продажу житлової квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4, що належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_2 та ОСОБА_4;

- зобов'язати Святошинську районну в місті Києві державну адміністрацію вчинити дії щодо прийняття рішення про надання дозволу на відчуження шляхом укладення договору купівлі-продажу житлової квартири, що належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_2 та ОСОБА_4 і знаходиться за адресою: АДРЕСА_4.

Суд залучив до участі у справі в якості третіх осіб без самосійних вимог на предмет спору ОСОБА_3 в інтересах недієздатного ОСОБА_4, Орган опіки та піклування Святошинської в місті Києві районної державної адміністрації.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначила, що оскільки квартира на праві власності належить двом недієздатним особами, то фактично користування вказаною квартирою є неможливим.

Представник відповідача проти позову заперечив, посилаючись при цьому на те, що продаж квартири позивачем може негативно вплинути на інтереси недієздатної особи ОСОБА_2.

Третя особа ОСОБА_3 позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити.

Орган опіки та піклування Святошинської в місті Києві районної державної адміністрації проти позову заперечив, підтримуючи при цьому правову позицію відповідача.

Справа розглянута в порядку письмового провадження у відповідності до положень ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України за відсутності необхідності заслуховувати свідків чи експертів.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, встановив наступне.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 10.09.2009, зареєстрованого в реєстрі за № 6-2616, нотаріус Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори Фещук Н.І. посвідчив, що на підставі статті 1266 Цивільного кодексу України, спадкоємцем 1/2 частки майна гр. ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3, є : його онук ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, (ідентифікаційний номер НОМЕР_1), що мешкає в АДРЕСА_1, батько якого ОСОБА_7, помер ІНФОРМАЦІЯ_4.

Суд також встановив, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 10.09.2009, зареєстрованого в реєстрі за № 6-2614, державний нотаріус Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори Фещук Н.І. посвідчив, що на підставі статті 1261 Цивільного кодексу України, спадкоємцем 1/2 частки спадкового майна гр. ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3, є: його син ОСОБА_4, (ідентифікаційний номер НОМЕР_2), що мешкає в АДРЕСА_2.

Рішенням Солом'янського районного суду міста Києва від 02.03.2006 по справі № 2-0-1-1/06 визнано недієздатним ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 та встановлено опіку.

Призначено ОСОБА_1 опікуном ОСОБА_2.

Учасниками даного спору не заперечується, що вказане рішення Солом'янського районного суду міста Києва від 02.03.2006 набрало законної сили.

В подальшому, до органу опіки та піклування Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації звернулися опікуни гр. ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з заявами про надання дозволу на відчуження шляхом укладення договору купівлі-продажу квартири, знаходиться за адресою: АДРЕСА_4.

Як зазначено вище, власниками вищезазначеної квартири, по 1/2 частини за спадщиною від батька/діда є недієздатний гр. ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 та недієздатний гр. ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1.

Органом опіки та піклування Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації на засіданні опікунської ради 03.03.2015 були розглянуті вищевказані заяви опікунів гр. ОСОБА_1 та гр. ОСОБА_3, за результатами розгляду яких, з метою захисту житлових та майнових прав недієздатних осіб, заявникам було відмовлено у наданні дозволу на відчуження шляхом укладення договору купівлі-продажу квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4.

Вважаючи неправомірними дії Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації щодо відмові в надані дозволу на відчуження шляхом укладення договору купівлі-продажу житлової квартири, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Оцінивши за правилами ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України надані сторонами докази та пояснення, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, Окружний адміністративний суд міста Києва вважає, що позов не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернулась до Голови Святошинської РДА у м. Києві, Голови Опікунської ради Святошинської в місті Києві районної державної адміністрації з заявою (а.с. 39 Том І), в якій просила надати дозвіл на продаж Ѕ частки квартири АДРЕСА_4, так як син має психічне захворювання і самостійно від матері не може жити окремо.

В заяві позивач зазначила, що після продажу квартири вона відкриє рахунок в банку на ім'я сина і покладе кошти від продажу частки квартири на цей рахунок.

Згідно витягу з протоколу № 3 засідання опікунської ради Свяотшинсокї районної в м. Києві державної адміністрації від 03.03.2015 (а.с. 59-60 Том І) рекомендовано райдержадміністрації, в тому числі, у заяві гр. ОСОБА_1 відмовити, але рекомендувати їй здавати майно підопічного (однокімнатну квартиру АДРЕСА_4) в оренду. Отримані кошти використати в інтересах підопічного, про що звітувати органу опіки та піклування.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 71 Цивільного кодексу України, опікун не має права без дозволу органу опіки та піклування укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, в тому числі договори щодо поділу або обміну житлового будинку, квартири.

Пунктом 3.1 глави 1 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що нотаріус України, у разі укладення правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, у тому числі договорів щодо поділу, обміну житлового будинку, квартири за участю малолітніх осіб, а також осіб, над якими встановлено опіку або піклування, перевіряє наявність дозволу органу опіки та піклування на укладення таких правочинів.

Права та обов'язки опікунів та і піклувальників визначено в ч. 4 Правил опіки та піклування, затверджених Наказом Державного комітету України у справах сім'ї та молоді, Міністерством охорони здоров'я України, Міністерством освіти України, Міністерством праці та соціальної політики України від 26 травня 1999 за № 34/166/131/88, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 17 червня 1999 за № 387/3680 (надалі - Правила опіки).

Опікуни (піклувальники) мають право управляти майном підопічних на користь останніх. (п. 4.2 Правил опіки).

Опікуни при здійсненні прав і виконанні обов'язків підопічних укладають угоди від імені та в інтересах підопічних, діючи як їх законні представники згідно з чинним законодавством (п. 4.4 Правил опіки).

Пунктом 4.7 Правил опіки визначено, що опікун не має права без дозволу органів опіки та піклування укладати угоди, а піклувальник - давати згоду на їх укладання, якщо вони виходять за межі побутових.

Такими угодами є договори, що вимагають нотаріального засвідчення та спеціальної реєстрації, про відмову від майнових прав, які належать підопічному, поділ майна, поділ, обмін та продаж житлової площі, а також видача письмових зобов'язань тощо.

Органи опіки та піклування мають право, якщо це потрібно для захисту інтересів підопічних, обмежувати право одного з батьків або опікуна (піклувальника) розпоряджатися вкладом, внесеним будь-ким на ім'я підопічного.

В контексті положень п.п. 4.2, 4.4 Правил опіки, суд зазначає, що зі змісту заяви позивача (а.с. 39 Том І), в якій остання просила надати дозвіл на продаж Ѕ частки квартири АДРЕСА_4, вбачається відсутність викладення фактичних обставин з приводу того, в яких саме інтересах ОСОБА_2 планується здійснити продаж Ѕ частки квартири, яка належить ОСОБА_2 на праві власності, та в чому конкретно полягає користь від продажу частки квартири для ОСОБА_2

При цьому, як вірно зазначив представник відповідача та не спростовано позивачем, на час подання заяви про надання дозволу на продаж Ѕ частини квартири, позивач не відкрила жодного банківського рахунку на ім'я ОСОБА_2, з метою подальшого перерахування коштів від продажу частки квартири саме на цей рахунок, для убезпечення захисту майнових прав та інтересів недієздатної особи.

Посилання позивача, викладені в позовній заяві, на те, що у відповідності до Правил опіки, піклувальник, як правило, повинен проживати разом з підопічним і може бути прописаний на житловій площі останнього на період виконання своїх обов'язків, а спільне проживання в квартирі АДРЕСА_4 призведе до штучного погіршення житлових умов підопічного, судом відхиляються, адже як встановлено вище судом, ОСОБА_2 разом з позивачем проживають за адресою: АДРЕСА_1.

Стосовно доводів позивача з приводу того, що необхідність продажу Ѕ частки квартири обумовлена проживанням в квартирі сторонніх осіб (а.с. 60 Том І), суд зазначає, що примусове виселення з квартири сторонніх осіб є самостійним способом захисту порушеного права в рамках цивільних правовідносин та не може бути виключно-достатньою передумовою продажу частки квартири, яка на праві власності належить недієздатному ОСОБА_2.

Оскільки позивачем не наведено інших пояснень стосовно необхідності, в даному випадку, продажу Ѕ частки квартири, то суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими.

Частиною 2 ст. 9 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Оцінивши докази, наявні в матеріалах справи, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає, що адміністративний позов не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 2-7, 69-71, 94, 160-163, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя К.М. Кобилянський