Справа № 2а-360/10/1370
Суддя: Клименко Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2015-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 вересня 2015 року м. Львів № 2а-360/10/1370

11 год. 01 хв.

Львівський окружний адміністративний суд у складі судді Клименко О.М. за участю секретаря судового засідання Рехліцької Ю.Р. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник не прибув;

відповідача: ОСОБА_1, представник ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Державної архітектурно-будівельної інспекції України до ОСОБА_1 про спонукання до вчинення дій,

В С Т А Н О В И В:

Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області (далі - ІДАБК у Львівській області), яку в порядку ст. 55 Кодексу адміністративного судочинства України замінено правонаступником Державною архітектурно-будівельною інспекцією України звернулась до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1Б.), в якому просить зобовязати відповідача виконати вимоги припису №1/265-ф від 01.09.2009 року, а саме провести демонтаж самочинної прибудови за адресою м. Львів, вул. Медведецького,8.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Інспекцією було проведено перевірку виконання гр. ОСОБА_1 будівельних робіт з реконструкції квартири №3 з добудовою до житлового будинку на вул. Медведецького, 8. В результаті проведеної перевірки встановлено, що гр. ОСОБА_1 розпочала реконструкцію квартири №3 на вул. Медведецького, 8 з прибудовою до будинку розмірами 3м. х 4м. без дозволу, чим порушено ст. 29 Закону України «Про планування та забудову територій» (акт перевірки №23-ф від 01.09.2009 року).

За наслідками перевірки, Інспекція видала ОСОБА_1 припис №1/265-ф від 01.09.2009 р., яким зобов'язано відповідача демонтувати самочинну прибудову.

08.10.2009 р. позивачем проведено перевірку виконання вимог припису №1/265-ф від 01.09.2009 р. та встановлено, що на час перевірки вказаний припис відповідачем не виконано. Відтак, звернувся із даним позовом до суду.

Представник позивача в судове засідання не прибув, подав до суду клопотання, в якому зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить позов задовольнити, а також здійснювати розгляд справи у відсутності представника.

Відповідач позов заперечив повністю, зазначив, що позивач не вправі звертатися із позовними вимогами про зобовязання відповідача виконати вимоги припису, а саме провести демонтаж самочинної прибудови.

Також вказує, що знесення самочинного будівництва є крайнім заходом юридичної відповідальності, який застосовується лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності. А відтак, вимоги щодо проведення демонтажу прибудови є непропорційними і радикальними.

В судовому засіданні відповідач та представник відповідача зазначили, що ОСОБА_1 реконструкція квартири №3 з добудовою до житлового будинку на вул. Медведецького, 8 завершена і не вважається самочинною, оскільки її зареєстровано відповідно до декларації про готовність обєкта до експлуатації, а усі дозвільні документи виготовлено у встановленому законом порядку. Просили відмовити у задоволенні позовних вимог.

Суд заслухав пояснення відповідача та представника відповідача, дослідив долучені до матеріалів справи письмові докази, оцінив їх в сукупності і встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

На підставі звернення ЛКП «Листопадове», позивачем 01.09.2009 року проведено перевірку виконання гр. ОСОБА_1 будівельних робіт з реконструкції квартири №3 з добудовою до житлового будинку на вул. Медведецького, 8. Перевіркою встановлено, що гр. ОСОБА_1 розпочала реконструкцію квартири №3 на вул. Медведецького, 8 з прибудовою до будинку розмірами 3м. х 4м. без дозволу, чим порушено ст. 29 Закону України «Про планування та забудову територій» (акт перевірки №23-ф від 01.09.2009 року).

За результатами проведеної перевірки ІДАБК у Львівській області було винесено припис №1/265-ф від 01.09.2009 р., яким зобов'язано відповідача демонтувати самочинну прибудову за адресою м. Львів, вул. Медведецького, 8/3.

08.10.2009 року позивачем проведено перевірку виконання вимог припису №1/265-ф від 01.09.2009 р. Перевіркою встановлено, що вимоги припису відповідачем не виконано, про що складено ОСОБА_3 проведення перевірки №39/3 від 08.10.2009 року.

Враховуючи те, що відповідачем не виконано вимог припису №1/265-ф від 01.09.2009 р., позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

Приймаючи рішення, суд виходив з наступного.

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України, Законом України «Про архітектурну діяльність» від 20.05.1999 р. № 687-XIV та Законом України «Про планування і забудову територій» від 20.04.2000 р. № 1699-ІІІ, який діяв до 12.03.2011 р.

Згідно із ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.31 Закону України «Про планування і забудову територій» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) державний контроль за плануванням, забудовою та іншим використанням територій здійснюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади з питань містобудування та архітектури, відповідними спеціально уповноваженими органами з питань містобудування та архітектури, Державною архітектурно-будівельною інспекцією України та її територіальними органами, а також іншими спеціально уповноваженими органами виконавчої влади. Порядок здійснення державного контролю за плануванням, забудовою та іншим використанням територій визначається законодавством.

Відповідно до ст.10 Закону України «Про архітектурну діяльність» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) для забезпечення під час забудови територій, розміщення і будівництва об'єктів архітектури додержання суб'єктами архітектурної діяльності затвердженої містобудівної та іншої проектної документації, місцевих правил забудови населених пунктів, вимог вихідних даних, а також з метою захисту державою прав споживачів будівельної продукції здійснюється в установленому законодавством порядку державний архітектурно-будівельний контроль та нагляд. Державний архітектурно-будівельний контроль та нагляд здійснює центральний орган виконавчої влади з питань будівництва, містобудування та архітектури. Державний контроль та нагляд у системі центрального органу виконавчої влади з питань будівництва, містобудування та архітектури здійснює Державна архітектурно-будівельна інспекція України та її територіальні органи (далі - інспекції державного архітектурно-будівельного контролю).

Відповідно до ст.29 Закону України «Про планування і забудову територій» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) здійснення будівельних робіт на об'єктах містобудування без дозволу на виконання будівельних робіт або його перереєстрації, а також здійснення не зазначених у дозволі будівельних робіт вважається самовільним будівництвом і тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Згідно з ст.9 Закону України «Про архітектурну діяльність» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об'єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил, місцевих правил забудови населених пунктів у порядку визначеному ст. 24 Закону України «Про планування і забудову територій».

Згідно з приписами частини 1 та 7 статті 376 Цивільного кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

У разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов'язана відшкодувати витрати, пов'язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.

Таким чином, у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил знесенню самочинного будівництва передує прийняття судом рішення про зобов'язання особи, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову житлового будинку.

У пункті 5 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012р. № 6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» зазначено, що при розгляді позовів про знесення самочинно збудованого об'єкта нерухомості суди мають встановлювати, чи було видано особі, яка здійснила самочинне будівництво, припис про усунення порушень, чи можлива перебудова об'єкту та чи відмовляється особа, яка здійснила самочинне будівництво, від такої перебудови.

Аналогічної правової позиції дотримується Вищий адміністративний суд України, зокрема, в ухвалі від 23.04.2015 року (справа №К/800/22069/14) та постанові від 21.05.2015 року (справа №К/800/40528/14).

Відтак, згідно з положеннями норми ст. 376 Цивільного Кодексу України, для задоволення вимоги про знесення самочинного будівництва необхідна наявність певних умов, а саме: істотне відхилення від проекту, суперечність суспільним інтересам або порушення права інших осіб, істотне порушення будівельних норм і правил, а також неможливість проведення відповідної перебудови або відмова особи від такої перебудови.

Водночас, Інспекцією не надано доказів того, що будівельні роботи, які виконані позивачем, суперечать суспільним інтересам або порушують права інших осіб, істотно порушують будівельні норми, а також доказів неможливості перебудови такого об'єкту з метою усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб чи істотного порушення будівельних норм. При цьому, можливість знесення самочинного будівництва закон пов'язує саме з цими обставинами, а не з невиконанням припису.

В той же час, відповідачем до матеріалів справи долучено копії нотаріально посвідчених заяв ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_1, ОСОБА_9Ф, ОСОБА_10, ОСОБА_9, ОСОБА_11, ОСОБА_3, ОСОБА_3 (т. 1, а.с. 147-153, 160) про надання згоди на реконструкцію.

Також, суд зазначає, що в ухвалі від 21.07.2015 року Вищий адміністративний суд України дійшов висновку, що при розгляді вказаної адміністративної справи потрібно дослідити питання можливості перебудови за адресою: вул. Медведецького, 8, м. Львів та питання, які саме будівельні норми та стандарти було порушено відповідачем у справі, що створюють загрозу для нормальної експлуатації будинку по вул. Медведецького, 8 у м. Львові.

Відповідно до ч. 5 ст. 227 КАС України, висновки і мотиви, з яких скасовані рішення, є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при розгляді справи.

Позивачем в поясненнях від 26.08.2015 року зазначено, що згідно матеріалів перевірки ІДАБК у Львівській області, порушення будівельних норм та стандартів у 2009 році встановлені не були, було встановлено лише відсутність документа на земельну ділянку.

Щодо питання можливості перебудови за адресою: вул. Медведецького, 8, м. Львів, позивач зазначив, що проведення перебудови можливе лише, коли наявна проектна документація на обєкт будівництва та документ на право власності чи користування земельної ділянки.

Інших доказів та доводів щодо можливості перебудови та порушення будівельних норм та стандартів гр. ОСОБА_1 позивачем не надано, до матеріалів справи не долучено.

Згідно з підпунктом 5 п. 5 Положення про інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві і Севастополі, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку та будівництва України від 19 листопада 2007 р. №317 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) інспекції державного архітектурно-будівельного контролю, крім іншого, мають право давати у межах своїх повноважень замовникам, проектним і будівельним організаціям, підприємствам, що виготовляють будівельні матеріали, вироби і конструкції, обов'язкові для виконання приписи щодо усунення фактів порушень вимог законодавства, державних стандартів, будівельних норм і правил, технічних умов, затверджених проектних рішень, місцевих правил забудови населених пунктів, вносити замовникам пропозиції щодо припинення фінансування об'єктів будівництва на період до усунення виявлених у результаті здійснення державного архітектурно-будівельного контролю недоліків.

Враховуючи чисельність можливих правопорушень у сфері містобудування, територіальний орган державної архітектурно-будівельної інспекції наділений повноваженнями на власний розсуд визначати спосіб усунення виявлених за результатами здійснення заходів державного архітектурно-будівельного контролю порушень. Разом з тим, дискреційні повноваження суб'єкта владних повноважень обмежені імперативним характером його діяльності, вираженим у ч. 2 статті 19 Конституції України. Таким чином, територіальний орган державної архітектурно-будівельної інспекції, встановивши порушення, має право вимагати від суб'єкта містобудування його усунення, тобто приведення відносин у містобудівній сфері до таких, що не суперечитимуть вимогам діючого законодавства, не виходячи за межі законом наданих повноважень.

З огляду на викладене, висновок позивача про знесення самочинного будівництва є передчасним, оскільки це крайній захід, і знесення можливе лише тоді, коли використано всі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності, наявні істотні порушення будівельних норм і правил або наявна шкода суспільним інтересам чи інтересам інших осіб, за умови неможливості перебудови.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КАС України обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Згідно ст. 86 КАС України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Оскільки, в матеріалах справи відсутні достатні і належні докази щодо ведення відповідачем будівництва на земельній ділянці, що їй не належить, що відхилення від проекту або порушення будівельних норм і правил є істотним, або є порушення будівництвом прав інших осіб, і такі докази не були надані позивачем під час розгляду справи, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

В той же час, відповідачем до матеріалів справи долучено декларацію про готовність обєкта до експлуатації (з реконструкції квартири №3 в будинку №8 на вул. Ю. Медведецького у м. Львові), яка зареєстрована в ІДАБК у Львівській області 26.12.2014 року за №ЛВ91; технічні висновки про технічний стан конструкцій та відповідність нормативним вимогам самочинно розпочатої реконструкції квартир №3 і №4 в житловому будинку на вул. Медведецького, 8 в м. Львові; технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок №8 по вул. Медведецького у м. Львові; план земельної ділянки та експлікацію приміщень до плану житлового будинку.

За таких обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, враховуючи пояснення позивача та заперечення відповідача та надані ними докази, суд приходить до висновку, що позивач діяв не у спосіб та в порядку, передбаченому Законом України «Про планування і забудову територій» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) та Законом України «Про архітектурну діяльність» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), а відтак, позовні вимоги позивача є необґрунтовані і не підлягають задоволенню.

З урахуванням положень ст.94 КАС України, судові витрати на користь позивача не присуджуються.

Керуючись ст.ст. 17-19, 70-72, 94, 160-163, 167 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Повний текст постанови складено та підписано 14.09.2015 року.

Суддя Клименко О.М.