Справа № 817/562/13-а
Суддя: Кравчук Т.О.
Дата ухвалення: 2013-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 817/562/13-а

21 березня 2013 року м. Рівне

Суддя Рівненського окружного адміністративного суду Кравчук Т.О. при секретарі судового засідання Чередняку В.В., зу участю:

представника позивача Тарасюка А.П., Устимчика В.П.,

представника відповідача Комар С.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Рівненська атомна електрична станція"
до Кузнецовської об'єднаної державної податкової інспекції Рівненської області Державної податкової служби
визнання нечинною та скасування податкової вимоги
в с т а н о в и в :

До Рівненського окружного адміністративного суду звернулось Державне підприємство Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" з адміністративним позовом до Кузнецовської об'єднаної державної податкової інспекції Рівненської області Державної податкової служби про визнання нечинною та скасування податкової вимоги від 06.02.2013 року №31-132 зі сплати авансових внесків з податку на прибуток підприємств і організацій, що перебувають у державній власності, у сумі 4535470,00 грн. (з урахуванням збільшення позовних вимог) та зобов'язання Кузнецовську об'єднану державну податкову інспекцію Рівненської області Державної податкової служби здійснити коригування даних в картці особового рахунку відокремленого підрозділу «Рівненська атомна електрична станція» Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" шляхом виключення з неї відомостей про наявність податкового боргу за авансовим внесками з податку на прибуток підприємств і організацій, що перебувають у державній власності в сумі 4535470,00 грн. (з урахуванням збільшення позовних вимог).

В основу прийнятої податкової вимоги податковим органом покладено висновки, які зроблені на підставі облікової інформаційної системи органів державної податкової служби про не сплату позивачем узгодженої суми грошового зобов'язання по авансових внесках з податку на прибуток підприємств і організацій, що перебувають у державній власності за січень 2013 року в установлені законодавством строки.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що вважає висновки податкового органу безпідставними, оскільки сума фактично сплаченого податку на прибуток за 2012 рік значно перевищила суму податку на прибуток, яку Державне підприємство Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" повинно було сплатити відповідно до грошових зобов'язань. А тому, керуючись правом наданим Податковим кодексом України позивач звертався до податкового органу з заявою про зарахування наявної переплати з податку на прибуток за 2012 рік, по відокремленому підрозділу «Рівненська атомна електрична станція» Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" у рахунок зарахування авансових внесків за звітні поточні періоди 2013 року. Як зазначив позивач, податковим органом було проігноровано вищевказану заяву та прийнято оскаржувану вимогу про сплату податкового боргу.

На підставі викладеного позивач просив суд визнати нечинною та скасувати податкову вимоги, зобов'язати відповідача вчинити певні дії щодо коригування даних в картці особового рахунку відокремленого підрозділу «Рівненська атомна електрична станція» про наявність податкового боргу.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив суд позов задовольнити.

Відповідач проти позову заперечував, обґрунтовуючи заперечення тим, що оскільки станом на 06.02.2013 року згідно карток особових рахунків по авансових внесках з податку на прибуток підприємств та організацій, що перебувають у державній власності за позивачем в особі відокремленого підрозділу «Рівненська атомна електрична станція» Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" рахується борг в сумі 2267765,00 грн., який виник з 19.01.2013 року і непогашений в установлені законодавством строки, податковим органом правомірно прийнято та надіслано на адресу позивача податкову вимогу. Стосовно заяви позивача про зарахування переплати суми податку на прибуток у рахунок зарахування авансових внесків за звітні поточні періоди 2013 року відповідач зазначив, що відповідно до узагальнюючої податкової консультації, використання надміру сплачених коштів з податку на прибуток у сплату авансових внесків не можливо.

Заслухавши представників сторін, дослідивши представлені документи та інші зібрані по справі матеріали, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Державне підприємство Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" є юридичною особою, що зареєстрована 20.12.1996 року Шевченківською районною і місті Києві державною адміністрацією, як платник податків перебуває на обліку в Спеціалізованій державній податковій інспекції у м. Києві по роботі з великими платниками податків.

«Рівненська атомна електрична станція» Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» згідно з Положенням про відокремлений підрозділ ПЛ-П.210.026-10 не має статусу юридичної особи, здійснює свою діяльність від імені Компанії на підставі діючого законодавства в Україні, виконує частину функцій Компанії та користується правами, які надані йому Статутом Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", цим положенням та іншими організаційно-розпорядчими документами (підпункт 2.1 пункту 2 Положення); Компанія делегує керівнику відокремленого підрозділу право на здійснення у зв'язку із діяльністю відокремленого підрозділу всіх процесуальних дій і захисту її законних прав та інтересів в місцевих та апеляційних судах загальної юрисдикції, господарських та апеляційних господарських судах, окружних та апеляційних адміністративних судах та інших (підпункт 2.6 пункту 2 Положення); Відокремлений підрозділ несе повну відповідальність за зобов'язання Компанії. Компанія несе повну відповідальність за зобов'язання відокремленого підрозділу (підпункт 2.8 пункту 2 Положення)

Згідно довідки з єдиного державного реєстру підприємств та організацій України серії АА №611133 відокремлений підрозділ «Рівненська атомна електрична станція» Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» є філією (іншим відокремленим підрозділом) без права юридичної особи, місцезнаходження Рівненська область, м. Кузнецовськ Промзона.

Із системного аналізу статей 80, 92, 95, 96 Цивільного кодексу України випливає, що філія не вважається суб'єктом правовідносин. Закон визначає філію як відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням, який здійснює всі або частину функцій цієї юридичної особи. Філія не має власного майна і наділяється майном юридичної особи. У правовідносинах суб'єктом завжди виступає юридична особа, набуваючи усіх прав і обов'язків у зв'язку з діями філії. Відповідно, відповідальність у зв'язку з діями філії виникає у юридичної особи.

Як вбачається з матеріалів справи, Державне підприємство Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" з 01.01.2013 року нараховує та сплачує податок на прибуток, у том числі авансові внески з цього податку, за місцезнаходженням юридичної особи та її відокремлених підрозділів пропорційно питомій вазі витрат відокремлених підрозділів, що враховуються під час обчислення об'єкта оподаткування.

Тобто юридична особа одержує дані податкового обліку від створеної нею філії та розраховує суму податку на прибуток, що підлягає сплаті ним до бюджету одночасно за себе і за зазначену філію.

Філії зазначеної юридичної особи, відповідно зобов'язані подавати до податкового органу за своїм місцезнаходженням «Розрахунок податкових зобов'язань щодо сплати консолідованого податку на прибуток підприємства». Форма розрахунку затверджена Наказом Державної податкової адміністрації України від 24.01.2011 N36, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 лютого 2011 року за N 188/18926 (Наказ втратив чинність на підставі Наказу Міністерства фінансів N 39 (0215-13) від 28.01.2013 «Про затвердження форми Розрахунку податкових зобов'язань щодо сплати консолідованого податку на прибуток підприємства та форми Повідомлення платника податку про прийняття рішення щодо сплати консолідованого податку на прибуток підприємства.

Як свідчать фактичні обставини справи, в грудні 2012 року Державне підприємство Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" сплатило податок на прибуток в сумі 121819061,00 грн. з призначенням платежу «авансова сплата податку за січень-вересень 2013 року по відокремленому підрозділу «Рівненська атомна електрична станція» (платіжне доручення від 28.12.2012 року №7402).

Враховуючи, що станом на кінець грудня 2012 року у позивача існувала переплата суми податку на прибуток за 2012 рік по відокремленому підрозділу «Рівненська атомна електрична станція » Державне підприємство Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" звернулось до податкового органу про зарахування такої суми переплати у рахунок зарахування авансових внесків, що будуть нараховані за звітні поточні періоди 2013 року (заява від 29.12.2012 року №18740/15).

Відповідно до зазначеної заяви, крім прохання зарахування існуючої переплату у рахунок авансових внесків з податку на прибуток за 2013 рік, позивач просив у разі неможливості здійснення зарахування зазначеної переплати повернути на поточний рахунок Державного підприємства Національної атомної енергогенеруючої компанії "Енергоатом" суму такої переплати в повному розмірі.

Відповідно до копії корінця поштового відправлення, який міститься в матеріалах справи, заяву було отримано уповноваженою особою представника відповідача 03.01.2013 року, про що свідчить підпис такої уповноваженої особи.

В січні 2013 року позивач знов звернувся до податкового органу з проханням зарахувати переплату з податку на прибуток 2012 року у рахунок авансових внесків з податку на прибуток за 2013 рік, а у разі неможливості здійснення зарахування зазначеної переплати повернути на поточний рахунок Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" суму такої переплати в повному розмірі (заява від 11.01.2013 №435/15.

Відповідно до копії корінця поштового відправлення, який міститься в матеріалах справи, заяву було отримано уповноваженою особою представника відповідача 16.01.2013 року, про що свідчить підпис такої уповноваженої особи.

На вищезазначені заяви позивача податковий орган надіслав на адресу Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" лист від 17.01.2013 №11/15-132.

Зазначеним листом відповідач повідомив позивача про доповнення, які внесені Законом України від 05.07.2012 р. N 5083-VI "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо державної податкової служби та у зв'язку з проведенням адміністративної реформи в Україні" та прокоментував положення пункту 57.1 статті 57 Податкового Кодексу України та пункту 2 підрозділу 4 Розділу ХХ «Перехідні положення» Кодексу (з доповненнями внесеними Законом №5083). Жодної інформації щодо зарахування існуючої суми переплати позивача за 2012 рік у зарахування податку на прибуток у майбутні періоди 2013 року податковий орган не надав, думку з приводу прийнятого будь якого рішення (відмови у зарахуванні існуючої переплати в рахунок майбутніх платежів, прийнятті такої заяви або поверненні суми надмірно сплачених коштів) також не навів.

В липні 2012 року Законом України від 05.07.2012 р. N 5083-VI "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо державної податкової служби та у зв'язку з проведенням адміністративної реформи в Україні" запроваджено сплату авансових внесків з податку на прибуток підприємств, починаючи з 01.01.2013 року. Та відповідно, наказом Міністерства Фінансів України від 17.01.2013 року N19 внесено зміни до бюджетної класифікації, затвердженої наказом МФУ від 14.01.2011 р. N11 "Про бюджетну класифікацію" (із змінами), а саме Класифікацію доходів бюджету доповнено відповідними позиціями і замість коду платежу 11020100 - "Податок на прибуток підприємств і організацій, що перебувають у державній власності" код платежу змінений на 11023100 - «Авансові внески з податку на прибуток підприємств і організацій, що перебувають у державній власності».

Однак, як свідчать фактичні обставини справи офіційне оприлюднення змінених рахунків для зарахування авансових внесків з податку на прибуток відалось 25 січня 2012 року (лист Державної податкової служби України від 21.01.2013 №1269/7/15-1317).

В лютому місяці 2013 року податковий орган надіслав на адресу позивача лист, в якому повідомив про існування у нього та його відокремленого підрозділу «Рівненська атомне електрична станція» заборгованості зі сплати авансових внесків з податку на прибуток підприємств і організацій, що перебувають у державній власності в сумі 2267735,00 грн. та надіслав податкову вимогу від 06.02.2013 №1-132 на суму 2267735,00 грн. про сплату податкового боргу (лист від 06.02.2013 №134/19-09).

В лютому місяці 2013 року позивач знов звернувся до податкового органу з заявою про зарахування переплати з податку на прибуток з попереднього коду платежу 11020100 - "Податок на прибуток підприємств і організацій, що перебувають у державній власності" в рахунок сплати авансових внесків з податку на прибуток за січень - грудень 2013 року та січень-лютий 2014 року по відокремленому підрозділу «Рівненська АЕС» на новий код платежу 11023100 «Авансові внески з податку на прибуток підприємств і організацій, що перебувають у державній власності». А саме:

- авансових внесків за січень-лютий 2012 року (із розрахунку 1/12 податку на прибуток за 2012 рік) на загальну суму 4535470 грн. (2267735х2 місяці);

- авансових внесків за березень-грудень 2013 року та січень-лютий 2014 року (із розрахунку 1/12 податку на прибуток за 2012 рік) на загальну суму 38531126 грн. (3210927,17х12 місяців).

Жодної відповіді в прийняті або відмови у прийняті такої заяви та зарахування існуючої переплати за 2012 рік в рахунок майбутніх платежів 2013 року зі сплати авансових внесків з податку на прибуток підприємств і організацій, що перебувають у державній власності, податковий орган позивачу не надав.

Не погоджуючись з думкою податкового органу про наявність боргу, позивач оскаржив податкову вимогу та дії податкового органу щодо її прийняття до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до статей 11, 71 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Як свідчать фактичні обставини справи, починаючи з 2013 року, платники податків (крім новостворених підприємств, підприємств, що займаються виробництвом сільськогосподарської продукції, неприбуткових організацій, а також підприємств, дохід яких за попередній звітний період не перевищує 10 мільйонів гривень) зобов'язані щомісяця сплачувати податок на прибуток у вигляді авансових внесків.

Законом України від 05.07.2012 р. N 5083-VI "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо державної податкової служби та у зв'язку з проведенням адміністративної реформи в Україні" доповнено пункт 2 підрозділу 4 Розділу ХХ «Перехідних положень Податкового Кодексу України, яким передбачено що платники податку на прибуток підприємств, які починаючи з 2013 року подають річну податкову декларацію відповідно до пункту 57.1 статті 57 Кодексу, сплачують у січні-лютому 2013 року авансовий внесок з цього податку в розмірі 1/9 податку на прибуток, нарахованого у податковій звітності за дев'ять місяців 2012 року, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Відповідно до положення пункту 57.1 статті 57 розділу ІІ Податкового кодексу України платники податку на прибуток (крім новостворених, виробників сільськогосподарської продукції, неприбуткових установ (організацій) та платників податків, у яких доходи, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування, за останній річний звітний податковий період не перевищують 10 млн. грн.) зобов'язані подавати у складі річної податкової звітності за 2012 рік розрахунок щомісячних авансових внесків, які мають ними сплачуватися наступні дванадцять місяців (у березні-грудні 2013 року та січні і лютому 2014 року),а саме щомісячно у строки, які встановлені для місячного податкового періоду, у розмірі не менше 1/12 нарахованої до сплати суми податку за попередній звітних (податковий) рік.

Розділ ІІ Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI включає в себе норми адміністрування податків зборів (обов'язкових платежів). Так, главою дев'ятою Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI передбачено погашення податкового боргу платників податків.

Відповідно до абзацу першого пункту 87.1 статті 87 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI, джерелами самостійної сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів, робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до бюджетів.

Згідно з абзацом другим пункту 87.1 статті 87 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI, сплата грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків з відповідного платежу може бути здійснена також за рахунок надміру сплачених сум такого платежу (без заяви платника) або за рахунок помилково та/або надміру сплачених сум з інших платежів (на підставі відповідної заяви платника) до відповідних бюджетів.

Так, авансовий внесок з податку на прибуток є грошовим зобов'язанням, виходячи з термінів Податкового кодексу України, то зазначене правило щодо автоматичного заліку застосовується до нього в загальному порядку.

Тобто, податковий орган повинен був самостійно без будь-якої заяви позивача здійснити зарахування суми надміру сплаченого ним платежу з податку на прибуток у рахунок авансового платежу з податку на прибуток, чого він безпідставно не вчинив. До того ж, слід відмітити, що переплату з податку на прибуток суд не вважає іншим від авансового внеску платежем.

Крім того, приписом пункту 43.5 статті 43 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI, контролюючий орган не пізніше ніж за п'ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви (в даному випадку заяви готує висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подає його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів. На підставі отриманого висновку орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, протягом п'яти робочих днів здійснює повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань платникам податків у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики. Контролюючий орган несе відповідальність згідно із законом за несвоєчасність передачі органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, для виконання висновку про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету.

Тобто, у разі відмови в зарахуванні існуючої суми переплати з податку на прибуток в погашення майбутніх грошових зобов'язань з авансових внесків з податку на прибуток підприємств і організацій, що перебувають у державній власності, відповідач повинен був прийняти відповідний висновок про повернення відповідних сум коштів позивача з відповідного бюджету.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 24.06.2008 року №К-38012/06 у справі №5/55-25/18 за позовом Державного підприємства «Контракти медіа» Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське рекламне агентство «Галицькі контракти» до Державної податкової інспекції у Личаківському районі м. Львова про визнання нечинним податкового повідомлення-рішення від 06.06.2005 №/0/175/15-1.

В письмових запереченнях та в судовому засіданні представник відповідача посилався на існуючу Узагальнюючу податкову консультацію, відповідно до якої при розрахунку узгодженої суми грошових зобов'язань в цілях сплати авансових внесків з податку на прибуток надміру сплачені суми цього податку не враховуються (узагальнююча консультація від 21.12.2012 №1171).

Однак, як вбачається з листа Державної податкової служби України від 29.01.2013 року №2267/7/15-1317 голів Державної податкової служби в АРК, областях, містах Києві та Севастополі, СДПІ по роботі з ВПП терміново було зобов'язано здійснити організаційні заходи в частині подання платниками податків, які сплатили авансові внески з податку на прибуток у січні 2013 року, заяв про переведення сплаченої суми вказаних внесків на нові коди Класифікації доходів бюджету, що призначені для сплати авансових внесків з податку на прибуток. Тобто, податковим органом було прогнозовано існуючу проблему з переплатою платниками сум податку на прибуток за старими кодами класифікації.

Суд звертає увагу і на той факт, що зміни до законодавства з встановленими строками сплати податку суттєво відрізняються в часі з опублікованими змінами до бюджетної класифікації, що вже ставить платника в тупикове становище щодо сплати таких податкових зобов'язань в передбачений законом строк.

Як свідчить практика порядку погашення податковим органом податкового боргу платників податків, в разі несплати платниками будь-яких податкових зобов'язань (крім виключень погашення податкового боргу встановленого законом), при наявності переплати у платника суми податкового зобов'язання, податковий орган беззаперечливо здійснюю зарахування такої суми переплати в погашення існуючого боргу, незважаючи на код платежу та його призначення.

Таким чином, висновки податкового про неможливість зарахування позивачу суми переплати з податку на прибуток за січень-грудень 2013 року та січень-лютий 2014 року по відокремленому підрозділу «Рівненська атомна електрична станція» Державного підприємства Національної атомної енергогенеруючої компанії «Енергоатом» є упередженими та необ'єктивними.

Вирішуючи питання про обрання способу захисту порушеного права, суд виходить з такого.

Як встановлено судом під час судового розгляду справи, ані рішення про відмову позивачу в зарахуванні надміру сплаченого податку на прибуток в рахунок сплати авансових внесків, ані рішення про відмову в поверненні сум надміру сплаченого податку на відповідач не приймав. До того ж і не зарахував суму переплати в погашення податкового боргу. Однак, факт існуючої переплати не заперечував та крім того підтвердив це актом взаємозаліку з позивачем від 13.03.2013 року №89-20, №93-20 за період з 01.01.2013 по 06.02.2013 року.

Відповідно до акту від 13.03.2013 року №93-20 про звірення розрахунків платника з бюджетом за період з 01.01.2013 по 06.02.2013 (дата складання вимоги) за позивачем рахується переплата з авансового внеску з податку на прибуток підприємств і організацій, що перебувають у державній власності, акти засвідчені печаткою податкового органу та підписом представника відповідача.

Це означає, що у спірних правовідносинах податковий орган припустився протиправної бездіяльності.

Позивач не заявляв вимог про визнання протиправною бездіяльність щодо не зарахування надміру сплаченої суми податку на прибуток в рахунок сплати авансових внесків з податку на прибуток, однак є очевидним, як що ці дії не будуть визнані протиправними, це не призведе до повного захисту прав позивача.

Відповідно до частини другої статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Частиною другою статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову, зокрема, про визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення. Суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Таким чином, суд вважає протиправною бездіяльність податкового органу, що виявилась у не вчиненні дій з погашення суми податкового боргу Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанії "Енергоатом" з податку на прибуток код платежу - 11023100 "Авансові внески з податку на прибуток підприємств і організацій, що перебувають у державній власності" за рахунок надміру сплачених сум; та протиправною відповідача, що виявилась у неврахуванні заяви Державного підприємства Національної атомної енергогенеруючої компанії "Енергоатом" про зарахування переплати з податку на прибуток з коду платежу - 11020100 "Податок на прибуток підприємств і організацій, що перебувають у державній власності" в рахунок сплати авансових внесків з податку на прибуток код платежу - 11023100 "Авансові внески з податку на прибуток підприємств і організацій, що перебувають у державній власності".

Вирішуючи питання щодо позовних вимог щодо зобов'язання податкового органу здійснити коригування даних в картці особового рахунку відокремленого підрозділу Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» шляхом виключення з неї відомостей про наявність податкового боргу за авансовими внесками з податку на прибуток підприємств та організацій, що перебувають у державній власності в розмірі 4535470,00 грн., суд дійшов висновку, що в цій частині провадження у справі підлягає закриттю з таких підстав.

Дотримуючись принципів законності, поділу влади, а також компетенції, визначеної Конституцією та законами України, суд не має права перебирати на себе повноваження податкового органу щодо визнання ділових паперів суб'єктів права податковою чи іншою. Звітністю. Такий обов'язок податкового органу випливає із Закону України від 04.12.1990 №509-ХІІ «Про державну податкову службу в Україні», Податкового кодексу України і жодного судового рішення не потребує.

Відносно визнання нечинною та скасування податкової вимоги від 06.02.2013 року суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 2.2 Розділу ІІ Порядку направлення органами державної податкової служби податкових вимог платникам податків, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 24.10.2012 №1113 однією з підстав формування податкової вимоги є те що, платник податків не сплатив суми податкового зобов'язання зазначеної у поданій ним податковій декларації, у встановлені Кодексом строки.

Пунктом 3.1. Розділу ІІІ Порядку також передбачені підстави для формування податкової вимоги, одна з яких - автоматично на підставі даних облікової інформаційної системи органів державної податкової служби. Оскільки станом на 06.02.2013 року згідно карток рахунків по авансових внесках з податку на прибуток підприємств і організацій, що перебувають у державній власності (код платежу 11023100) за позивачем в особі відокремленого підрозділу «Рівненська атомна електрична станція» рахувався борг, податковим органом автоматично була сформована податкова вимога. Таким чином, в цій частині позовних вимог позов задоволенню не підлягає.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

У процесуальному аспекті частиною третьою статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу.

Однак, оскільки розгляд справи по суті має завершитися постановленням єдиного процесуального документу, який має вбирати в себе відповідь на всі питання, що мають бути вирішені судом у зв'язку з закінченням провадження у справі, ухвала, що передбачена частиною третьою статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України, може постановлятися, якщо провадження у справі закривається щодо усіх позовних вимог.

Якщо ж судовим рішенням за результатами розгляду позову, що складається з декількох позовних вимог, передбачено різні процесуальні наслідки для різних позовних вимог, дотримуючись принципу процесуальної економії, суд має прийняти постанову, в резолютивній частині якої повинен надати остаточну відповідь щодо усіх вимог, які були предметом судового розгляду, а якщо позов задоволено частково - висновок суду про відмову в задоволенні решти позовних вимог, закриття провадження або залишення без розгляду позову в частині, що залишилась без задоволення.

Протилежний підхід, зважаючи на інстанційність розгляду адміністративних справ, матиме негативні наслідки для правопорядку і може призвести до появи випадків, коли адміністративна справа буде вирішена декількома судовими рішеннями, кожне з яких є таким, що набрало законної сили, але містить різні правові висновки. Це, у свою чергу, створюватиме невизначеність у спірних правовідносинах, що є неприпустимим.

За повної тотожності процесуального правового регулювання аналогічна правова позиція закріплена пунктом 9.4 роз'яснення Президії Вищого господарського суду України від 10.12.1996 № 02-5/422 «Про судове рішення».

Крім того, аналіз судової практики Вищого адміністративного суду України свідчить, що у випадках, коли касаційний суд щодо частини позовних вимог вирішував позов по суті, а щодо іншої частини - закривав провадження у справі чи залишав позовну заяву без розгляду, різними колегіями суддів Вищого адміністративного суду України в різних справах приймався єдиний процесуальний документ - постанова (постанова від 05.05.2011 по справі № К-23765/10; постанова від 21.07.2010 по справі № К-49244/09; постанова від 08.04.2010 по справі № К-2598/07; постанова від 23.04.2009 по справі № К-17903/07; постанова від 23.04.2009 по справа № К-17903/07; постанова від 26.08.2008 по справі № К-35966/06). Жодного випадку прийняття двох процесуальних документів Вищим адміністративним судом України за результатами касаційного провадження в Єдиному державному реєстрі судових рішень не виявлено.

За наведених обставин суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково, а в частині позовних вимог щодо зобов'язання податкового органу здійснити коригування даних в картці особового рахунку відокремленого підрозділу Державного підприємства Національної атомної енергогенеруючої компанії «Енергоатом» шляхом виключення з неї відомостей про наявність податкового боргу за авансовими внесками з податку на прибуток підприємств та організацій, що перебувають у державній власності в розмірі 4535470,00 грн., провадження у справі підлягає закриттю, про що слід зазначити у постанові суду.

Згідно з частиною першою статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Позивачем за подання позовної заяви сплачено судовий збір у сумі 2294,00 грн. Доказів понесення інших судових витрат позивач суду не надав.

Таким чином, судові витрати щодо сплати судового збору у сумі 2294,00 грн. підлягають присудженню з державного бюджету на користь позивача.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159 - 163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

постановив:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Кузнецовської об'єднаної державної податкової інспекції Рівненської області Державної податкової служби, що виявилась у не вчиненні дій з погашення суми податкового боргу Державного підприємства Національної атомної енергогенеруючої компанії "Енергоатом" з податку на прибуток код платежу - 11023100 "Авансові внески з податку на прибуток підприємств і організацій, що перебувають у державній власності" за рахунок надміру сплачених сум з податку на прибуток з коду платежу - 11020100 "Податок на прибуток підприємств і організацій, що перебувають у державній власності" .

Визнати протиправною бездіяльність Кузнецовської об'єднаної державної податкової інспекції Рівненської області Державної податкової служби, що виявилась у неврахуванні заяви Державного підприємства Національної атомної енергогенеруючої компанії "Енергоатом" про зарахування переплати з податку на прибуток з коду платежу - 11020100 "Податок на прибуток підприємств і організацій, що перебувають у державній власності" в рахунок сплати авансових внесків з податку на прибуток код платежу - 11023100 "Авансові внески з податку на прибуток підприємств і організацій, що перебувають у державній власності".

В частині позовних вимог щодо зобов'язання здійснити коригування даних в картці особового рахунку Відокремленого підрозділу "Рівненська АЕС" Державного підприємства Національної атомної енергогенеруючої компанії "Енергоатом" шляхом виключення з неї відомостей про наявність податкового боргу за авансовими внесками з податку на прибуток підприємств і організацій, що перебувають у державній власності, провадження у справі закрити.

В решті задоволення позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України на користь позивача Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Рівненська атомна електрична станція" сплачений судовий збір у сумі 2294(дві тисячі двісті дев'яносто чотири тисячі) гривень 00 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Кравчук Т.О.