Справа № 6552/10/1570
Суддя: Білостоцький О. В.
Дата ухвалення: 2011-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а-6552/10/1570
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2011 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Білостоцького О.В.

При секретарі: Таратунської О.В.

За участю сторін:

Представника позивача: ОСОБА_1

Представника відповідача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Центру зайнятості Суворовського району м. Одеси до комунального підприємства «Житлово-комунальний сервіс «Північний»про стягнення штрафу за порушення вимог законодавства України про зайнятість у сумі 34600,00 грн .,-

ВСТАНОВИВ:

Центр зайнятості Суворовського району м. Одеси звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до комунального підприємства «Житлово-комунальний сервіс «Північний»(далі КП «ЖКС «Північний») про стягнення штрафу за порушення вимог законодавства України про зайнятість у сумі 34600,00 грн. на користь Фонду загальнообовязкового державного соціального страхування на випадок безробіття. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 30.03.2010 року спеціалістами інспекції по контролю за додержанням законодавства України про зайнятість населення та про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття було проведено перевірку КП «ЖКС «Північний». В ході перевірки було встановлено порушення вимог ст. 8 Закону України «Про зайнятість населення»від 1 березня 1991 року № 803-XII (далі Закон України № 803-XII ). Всупереч даної норми, відповідачем без дозволу державної служби зайнятості на працевлаштування іноземців було влаштовано на посаду двірника громадянку ОСОБА_3 Федерації ОСОБА_4 та громадянку ОСОБА_3 Федерації ОСОБА_5. В звязку з чим на підставі акту перевірки додержання законодавства України про зайнятість населення № 12-17/83 від 30.03.2010 року на відповідача накладений штраф у розмірі 34600,00 грн.

Представник позивача у судовому засіданні, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача позовні вимоги не визвав в повному обсязі, просив відмовити у задоволенні адміністративного позову з підстав, викладених у раніше наданих ним запереченнях на адміністративний позов, в яких зазначав, що відповідно до ст.8 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства»від 4 лютого 1994 року № 3929-XII (далі Закон № 3929-XII ), нарівні з громадянами України право на працевлаштування мають іноземці, які постійно проживають в Україні. При цьому, громадянки ОСОБА_3 Федерації ОСОБА_4 та ОСОБА_5 постійно проживали на території України та документи, що підтверджують даний факт, надсилались у встановлений строк начальнику інспекції по контролю за додержанням законодавства про зайнятість населення, проте останнім були проігноровані.

Під час судового розгляду справи судом встановлено наступне:

20.07.2007 року виконавчим комітетом Одеської міської ради було зареєстровано КП ЖКС «Північний», номер запису в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців № 0028727, ідентифікаційний номер 35241764, про що свідчить свідоцтво про державну реєстрацію юридичної особи (а.с. 11).

Наказом КП «ЖКС «Північний» від 13.12.2007 року ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянку ОСОБА_3 Федерації на підставі її заяви було прийнято двірником по прибиранню дому (а.с. 119).

27.07.2007 року, відповідно до наказу КП «ЖКС «Північний» № 5, прийнятого на підставі рішення Одеської міської ради від 05.04.2011 року «Про реорганізацію комунальних підприємств «ДЕЗ «Північне», «ДЕЗ «Марсельське», «ДЕЗ «Зіркове», був здійснений прийом по переводу до КП «ЖКС «Північний»працівників зазначених комунальних підприємств, відповідно до доданих списків (а.с. 120), у тому числі громадянку ОСОБА_3 Федерації ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 Після одруження ОСОБА_6 06.11.2004 року отримала прізвище ОСОБА_5 (а.с. 76), а 11.05.2007 року вона отримала паспорт громадянки ОСОБА_3 Федерації (а.с. 74).

30.03.2010 року інспекцією по контролю за додержанням законодавства України про зайнятість населення Одеського обласного центру зайнятості була проведена перевірка КП «ЖКС «Північний», в результаті якої складено акт додержання законодавства України про зайнятість населення № 12-17/83. Відповідно до зазначеного акту КП «ЖКС «Північний»використовується праця іноземних осіб - громадянок ОСОБА_3 Федерації ОСОБА_4 та ОСОБА_5, дозвіл на працевлаштування яких службою зайнятості не видавався та посвідки на постійне проживання при перевірці були відсутні (а.с. 5-8).

Відповідачу в акті було запропоновано, зокрема, звернутися до Суворовського районного центру зайнятості для здачі повного пакету документів.

На підставі цього акту головними спеціалістами інспекцією по контролю за додержанням законодавства України про зайнятість населення ОСОБА_7 та ОСОБА_8 30.03.2010 року складено акт № 12-16/9 про порушення законодавства України про зайнятість населення, яким, відповідно до ст. 8 Закону України № 803-XII, на відповідача накладено штраф у двадцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати за кожну іноземну особу, що працює без дозволу державної служби зайнятості, у сумі 34760, 00 грн. (а.с. 9-10).

Інспекцією по контролю за додержанням законодавства України про зайнятість населення КП ЖКС «Північний»було запропоновано сплатити штраф у місячний термін.

22.04.2010 року директор КП «ЖКС «Північний»ОСОБА_9, не погоджуючись с висновками акту № 12-16/9 від 30.03.2010 року, направив лист інспекції по контролю за додержанням законодавства України про зайнятість населення, де зазначив, що посвідки на постійне проживання громадянок ОСОБА_3 Федерації ОСОБА_4 та ОСОБА_5 при прийнятті на роботу по переводу у звязку з реорганізацією підприємства були втрачені, проте згодом поновлені. Копії документів були направлені на адресу позивача з метою скасування рішення про накладення штрафу (а.с. 23). Позивачем зазначений лист було отримано 26.04.2010 року (а.с. 88).

Згідно довідки з Кам`янської сільської ради Роздільнянського району Одеської області ОСОБА_4 постійно проживає на території України з 1998 року ( а.с. 83).

Згідно довідки з Новоборисівської сільської ради Великомихайлівського району Одеської області ОСОБА_5 зареєстрована та постійно проживає з матірю ОСОБА_10 в Одеській області, Великомихайлівському районі, с. Новоборисівка , вул. Чкалова, 10 з липня 1996 року. Підставою являється переїзд батьків на постійне місце проживання за даною адресою (а.с. 25; 37; 79).

Згідно листа відділу у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Головного управління МВС України в Одеській області громадянка РФ Ілюхіна ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_1, 30.04.2009 року отримала посвідку на постійне місце проживання в Україні серії ОД № 8535. ОСОБА_5 19.05.2009 року набула громадянство України за територіальним походженням (а.с. 61).

Зазначене підтверджується наданими до суду копіями відповідних документів ( а.с. 71-83).

Згідно листа (вих. № 83 від 19.01.2011 року) Генерального консульства ОСОБА_3 Федерації в ОСОБА_2 за ОСОБА_5 оформила вихід з громадянства ОСОБА_3 Федерації. До цього перебувала на постійному консульському обліку з 08.08.2002 року. ОСОБА_4 є громадянкою РФ та з 26.11.2007 року знаходиться на постійному консульському обліку (а.с. 84).

Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, з'ясувавши фактичні обставини справи та оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що адміністративний позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 26 Конституції України іноземці та особи без громадянства, які на законних підставах, умови яких встановлюються спеціальним законодавством про статус іноземців та осіб без громадянства, перебувають в Україні, наділені такими ж правами та обов'язками, як і громадяни України.

Відповідно до положень ст. 8 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства»від 4 лютого 1994 року № 3929-XII іноземці та особи без громадянства мають рівні з громадянами України права та обов'язки в трудових відносинах, якщо інше не передбачено законодавством України та міжнародними договорами України.

Іноземці та особи без громадянства, які постійно проживають в Україні, а також яким надано статус біженця в Україні, мають право працювати на підприємствах, в установах і організаціях або займатися іншою трудовою діяльністю на підставах і в порядку, встановлених для громадян України.

Іноземці та особи без громадянства, які прибули в Україну для працевлаштування на визначений термін, можуть займатися трудовою діяльністю відповідно до одержаного у встановленому порядку дозволу на працевлаштування.

Статтею 8 Закону України «Про зайнятість населення»від 1 березня 1991 року № 803-XII визначено, що роботодавці мають право на використання праці іноземців та осіб без громадянства на умовах трудового договору лише за наявності виданого роботодавцю державною службою зайнятості дозволу на використання праці іноземців та осіб без громадянства, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Порядок видачі, продовження терміну дії та анулювання дозволів на використання праці іноземців та осіб без громадянства визначається Кабінетом Міністрів України.

У разі використання роботодавцем праці іноземців або осіб без громадянства на умовах трудового договору без дозволу на використання праці іноземців та осіб без громадянства державна служба зайнятості стягує з роботодавця штраф за кожну таку особу у двадцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом. Порядок накладення штрафу визначається центральним органом виконавчої влади у сфері праці та соціальної політики.

Відповідно до п. 2 Положення про державну службу зайнятості, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 24 червня 1991 року № 47, одним із завдань державної служби зайнятості є контроль за дотриманням законодавства про зайнятість підприємствами, установами та організаціями усіх форм власності.

Відповідно до ч. 4 ст. 18 Закону України № 803-XII, у складі державної служби зайнятості створюється інспекція, що здійснює контроль за виконанням законодавства про зайнятість підприємствами, установами й організаціями, незалежно від форм власності і господарювання, фермерами та іншими роботодавцями.

Пунктом 13 «Порядку видачі, продовження строку дії та анулювання дозволів на використання праці іноземців та осіб без громадянства», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 квітня 2009 р. № 322 передбачено, що роботодавці мають право на використання праці іноземців, які постійно проживають в Україні, та інших іноземців у випадках, передбачених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, без оформлення дозволу на використання праці іноземця.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про імміграцію»від 7 червня 2001 року № 2491-III посвідка на постійне проживання - документ, що підтверджує право іноземця чи особи без громадянства на постійне проживання в Україні.

Як зазначено в ОСОБА_12 праці та соціальної політики від 12.03.2007 р. № ДЦ-12-1251/0/6-07 «Щодо працевлаштування іноземних громадян в Україні»іноземцю, який отримує посвідку на постійне проживання, не потрібен дозвіл на працевлаштування.

Слід зазначити, що стаття 8 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства»звужує коло осіб, що підпадають під дію приписів ст. 8 Закону України «Про зайнятість населення», а зміст норми Закону України № 3929-XII конкретизує коло іноземців та осіб без громадянства, які повинні займатися трудовою діяльністю лише відповідно до одержаного у встановленому порядку дозволу на працевлаштування. Крім того норма Закону України № 803-XII є бланкетною та зазначає, що порядок видачі, продовження терміну дії та анулювання дозволів на використання праці іноземців та осіб без громадянства визначається Кабінетом Міністрів України, яким надано право роботодавцям не оформлювати дозвіл на використання праці іноземців у разі їх постійного проживання в Україні.

Суперечність, що виникає при застосуванні конкуруючих норм різних законів, вирішується на користь закону, що прийнятий пізніше у часі. Відтак суд вважає, що при вирішені питання щодо наявності у відповідача порушення законодавства про зайнятість населення слід керуватися вимогами Закону «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства»від 4 лютого 1994 року.

На думку суду правовідносини, які виникли між сторонами, врегульовано Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності»від 5 квітня 2007 року № 877-V (далі Закон України № 877-V ), згідно якого державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, органів місцевого самоврядування, інших органів (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб'єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства (ст.1 Закону). Згідно ст. 2 дія цього Закону поширюється на відносини, пов'язані зі здійсненням державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності. Відповідно до ст. 3 Закону України № 877-V основними принципами державного нагляду (контролю) зокрема є гарантування прав суб'єкту господарювання; об'єктивність та неупередженість здійснення державного нагляду (контролю).

Частиною 7 ст. 7 Закону України № 877-V передбачено, що на підставі акта, який складено за результатами здійснення планового заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, протягом п'яти робочих днів з дня завершення заходу складається припис, розпорядження або інший розпорядчий документ про усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу.

Розпорядження або інший розпорядчий документ органу державного нагляду (контролю) - обов'язкове для виконання письмове рішення органу державного нагляду (контролю) щодо усунення виявлених порушень у визначені строки. Розпорядження видається та підписується керівником органу державного нагляду (контролю) або його заступником. Розпорядження може передбачати застосування до суб'єкта господарювання санкцій, передбачених законом (ч. 9 ст. 7 цього закону).

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону № 877-V, невиконання приписів, розпоряджень або інших розпорядчих документів щодо усунення порушень вимог законодавства, виявлених під час здійснення заходу державного нагляду (контролю), тягне за собою застосування до суб'єкта господарювання штрафних санкцій у порядку, встановленому законом.

Судом встановлено, що в день проведення самої перевірки саме посадовими особами інспекції з контролю за додержанням законодавства про зайнятість, які її проводили складено акт про порушення законодавства України про зайнятість населення, яким на відповідача накладено штраф та запропоновано добровільно у місячний строк внести його суму на розрахунковий рахунок Суворовського районного центру зайнятості. Проте строку, як це передбачено Законом № 877-V, для усунення порушень вимог законодавства КП «ЖКС «Північний»інспекцією не надано. Документи, що направлялись відповідачем на підтвердження дотримання законодавства про зайнятість населення протягом одного місяця з дня проведення перевірки перевіряючим органом до уваги не прийняті.

Крім того суд зазначає, що частиною 7 ст. 4 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності»зазначено, що у разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого відповідно до закону, припускає неоднозначне тлумачення прав і обов'язків суб'єкта господарювання або органу державного нагляду (контролю) та його посадових осіб, рішення приймається на користь суб'єкта господарювання.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи зазначене, суд вважає необґрунтованими висновки інспекції по контролю за додержанням законодавства України про зайнятість Одеського обласного центру зайнятості населення, викладені в акті перевірки № 12-17/83 від 30.03.2010 року, щодо незаконного використання праці громадянок ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та прийнятого на підставі цього рішення в акті від № 12-16/9 від 30.03.2010 року про застосування до відповідача економічних санкції у вигляді штрафу у розмірі 34670,00 грн. за порушення вимог Закону України «Про зайнятість населення». Крім того рішення в акті від № 12-16/9 від 30.03.2010 року прийнято посадовими особами Одеського обласного центру зайнятості не в межах повноважень та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Враховуючи вищевикладене та оцінюючи надані докази в сукупності, суд вважає, що Центр зайнятості Суворовського району м. Одеси Одеського обласного центру зайнятості не довів правомірності та обґрунтованості рішення в акті від № 12-16/9 від 30 березня 2010 року про застосування економічних санкцій у вигляді штрафу у розмірі 34670,00 грн. до відповідача - комунального підприємства «Житлово-комунальний сервіс «Північний», а тому у задоволенні позовних вимог позивача слід відмовити у повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 2, 7-14, 69-71, 86, 122, 158 - 163, 167, 254 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову Центру зайнятості Суворовського району м. Одеси до комунального підприємства «Житлово-комунальний сервіс «Північний» про стягнення штрафу за порушення вимог законодавства про зайнятість у сумі 34600,00 грн. на користь Фонду загальнообовязкового державного соціального страхування на випадок безробіття - відмовити у повному обсязі.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі в Одеський окружний адміністративний суд апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня її проголошення, а у разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України - з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Одеського апеляційного адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги на постанову, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку скаргу не було подано.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний суддею 26 квітня 2011 року.

Суддядпис/ ОСОБА_13

.

/