Справа № 2а-5487/11/2670
Суддя: Катющенко В.П.
Дата ухвалення: 2011-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Вн. № < Внутрішній Номер справи >
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

31 жовтня 2011 року № 2а-5487/11/2670

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії суддів: головуючого судді Катющенка В.П., суддів: Келеберди В.І., Баранова Д.О., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до третя особа проМіністерства оборони України, Державної судової адміністрації України, Державне казначейство України визнання бездіяльності неправомірною та стягнення грошової допомоги при звільненні з публічної служби
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Міністерства оборони України, Державної судової адміністрації України, третя особа: Державне казначейство України, в якому просив визнати неправомірною бездіяльність відповідачів повязану з невиплатою грошової допомоги при звільненні з військової служби на підставі п.4 Розділу ХІІІ «Перехідні положення»Закону України «Про судоустрій та статус суддів», п.2 ст. 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»в розмірі 113 002,80грн., стягнути з відповідачів на користь позивача 113 002,80грн., як неотриману грошову допомогу при звільненні з військової служби на підставі п.4 Розділу ХІІІ «Перехідні положення»Закону України «Про судоустрій та статус суддів», п. 2 ст. 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що всупереч приписам Закону України «Про судоустрій України», Закону України «Про судоустрій та статус суддів», Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»позивачу не було виплачено належної йому грошової допомоги при звільненні з військової служби.

Заперечуючи проти позовних вимог відповідач Державна судова адміністрація України, з посиланням на абз. 4 п. 2 ст. 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», зазначив, що виплата допомоги при звільненні з військової служби має здійснюватися саме Міністерством оборони України.

В запереченнях проти позовних вимог відповідач Міністерство оборони України, посилаючись на абз. 5 п. 2 ст. 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», за змістом якого військовослужбовцям, звільненим з служби безпосередньо з посад, займаних в органах державної влади, органах місцевого самоврядування або сформованих ними органах, на підприємствах, в установах, організаціях і у вищих навчальних закладах із залишенням на військовій службі, виплата одноразової грошової допомоги з підстав, передбачених цим пунктом, здійснюється за рахунок коштів органів, у яких вони працювали, вказав, що грошову допомогу при звільненні з військової служби ОСОБА_1 повинен був виплатити військовий місцевий суд Київського гарнізону за рахунок державного бюджету через Державну судову адміністрацію України.

Третя особа Державне казначейство України в поданих суду письмових поясненнях зазначала, що як юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов?язаннями, прав та охоронюваних законом інтересів позивача не порушувала та просила суд розглядати справу за відсутності представника.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 квітня 2011 року відкрито провадження в адміністративній справі, призначено попереднє судове засідання на 11 травня 2011 року.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва 15 червня 2011 року зупинено провадження у справі до 06 вересня 2011 року.

Відповідно до ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 вересня 2011 року поновлено провадження у справі та призначено судове засідання на 27 вересня 2011 року.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомленні про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянутим справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи наведене протокольною ухвалою від 27 вересня 2011 року колегія суддів ухвалила про перехід розгляду справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 проходив військову службу на посаді судді військового місцевого суду Київського гарнізону. Наказом Міністра оборони (по особовому складу) №1036 від 29 вересня 2010 року звільнено з військової служби підполковника юстиції ОСОБА_1 у запас за пунктом «г»частини сьомої (у звязку з проведенням організаційних заходів) з правом носіння військової форми одягу, вислуга років у Збройних Силах України: календарна 24 роки 01 місяць.

Пунктом 4 розділу XIII «Перехідні положення»Закону України «Про судоустрій і статус суддів»№ 2453-VI від 7 липня 2010 року з 15 вересня 2010 року військові суди ліквідовано. Після набрання чинності цим Законом військові суди гарнізонів, апеляційні військові суди регіонів, апеляційний суд Військово-Морських Сил розглядають лише ті справи, провадження в яких було відкрито. Розгляд таких справ здійснюється в терміни, визначені відповідним процесуальним кодексом, але не пізніше 15 вересня 2010 року.

При цьому суддям військових судів гарнізонів, апеляційних військових судів регіонів, апеляційного суду Військово-Морських Сил, Військової судової колегії Верховного Суду України, які звільнені з військової служби, виплачується грошова допомога при звільненні з військової служби в порядку і розмірі, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Особи, які звільнені з посади судді і направлені для дальшого проходження військової служби до Збройних Сил України, інших військових формувань, виплачується вихідна допомога при виході судді у відставку в порядку і розмірі, встановлених цим Законом; які звільнені з військової служби при одночасному виході у відставку з посади судді, на їх вибір виплачується грошова допомога при звільненні з військової служби в порядку і розмірі, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», чи вихідна допомога при виході судді у відставку в порядку і розмірі, встановлених цим Законом.

Згідно наказу військового місцевого суду Київського гарнізону № 43-к від 14 жовтня 2010 року на підставі наказу Міністра оборони України № 1036 від 29 вересня 2010 року суддю військового місцевого суду Київського гарнізону підполковника юстиції ОСОБА_1 звільнено з військової служби в запас за п. «г»ч. 7 статті 26 Закону України «Про військовий обов'язок і військову службу»(у звязку із проведенням організаційних заходів) з правом носіння військової форми одягу; виключено із списків особового складу військовослужбовців військового місцевого суду Київського гарнізону та знято з усіх видів забезпечення з 14 жовтня 2010 року. Відповідно до статті 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»№ 2011-XII від 20 грудня 1991 року підполковнику юстиції ОСОБА_1 наказано виплатити одноразову грошову допомогу в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за 24 повних календарних років служби.

Розмір належної до виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у звязку зі звільненням з військової служби, згідно наданої позивачем довідки за підписом Голови ліквідаційної комісії Військового місцевого суду Київського гарнізону, станом на вересень 2010 року становить 113002 грн. 80 коп.

Таким чином, у звязку зі звільненням підполковника юстиції ОСОБА_1 з військової служби при залишенні в той же час на посаді судді останньому згідно п. 4 розділу XIII «Перехідні положення»Закону України «Про судоустрій і статус суддів»№ 2453-VI від 7 липня 2010 року, мало бути виплачено грошову допомогу при звільненні з військової служби в порядку і розмірі, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Пунктом 2 статті 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»№2011-XII від 20 грудня 1991 року визначено, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової служби, які звільняються з військової служби за віком, станом здоров'я чи у зв'язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, після закінчення строку контракту, у зв'язку із систематичним невиконанням умов контракту командуванням, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

При цьому суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до п. 4 розділу XIII «Перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів»№ 2453-VI від 7 липня 2010 року визначено не лише розмір даної допомоги, а і порядок її виплати. Так, виплата військовослужбовцям зазначеної в п. 2 статті 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»№ 2011-XII від 20 грудня 1991 року одноразової грошової допомоги при звільненні їх з військової служби здійснюється Міністерством оборони України, іншими утвореними відповідно до законів України військовими формуваннями та правоохоронними органами за рахунок коштів Державного бюджету України, передбачених на їх утримання (абз. 4 п. 2 статті 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»№ 2011-XII від 20 грудня 1991 року).

Відповідна позиція викладена також в листі Державної судової адміністрації України № 17-8558/10 від 17 грудня 2010 року, адресованому головам ліквідаційних комісій військових судів, згідно якого, окрім вищевикладеного, зазначено також, що відповідно до Закону України «Про судоустрій України»№ 3018-III від 7 лютого 2002 року, яким передбачено утворення в системі судів загальної юрисдикції військових судів і здійснення ними правосуддя у Збройних силах України та інших військових формуваннях, судді військових судів перебувають на військовій службі і входять до штатної чисельності Збройних Сил України (стаття 63 даного Закону).

За таких обставин, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 до Міністерства оборони України та вважає їх такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Згідно з частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони зокрема: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові особи і службові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із частиною 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що відповідач Державна судова адміністрація України довела суду відсутність порушень прав позивача зі свого боку, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 до Державної судової адміністрації задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного та керуючись статтями 6, 9, 11, 69-71, 158-163, Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Міністерства оборони України в частині невиплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Стягнути з Міністерства оборони України на користь ОСОБА_1 113 002 (сто тринадцять тисяч дві) грн. 80 коп. неотриманої одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби.

У задоволенні позовних вимог до Державної судової адміністрації України відмовити.

Постанова набирає законної сили відповідно до частини 1 статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України.

Головуючий суддя В.П. Катющенко

Судді В.І. Келеберда

ОСОБА_2