Справа № 2-а/1970/1637/11
Суддя: Дерех Н.В.
Дата ухвалення: 2011-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2-а/1970/1637/11

12 липня 2011 р.м.Тернопіль

ОСОБА_1 окружний адміністративний суд в складі:

головуючої Дерех Н.В.

при секретарі Вальчук І.М.

за участю:

представника позивача - ОСОБА_2

представника відповідача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_4 акціонерного товариства „Надзбруччя - Лада" до ОСОБА_1 об'єднаної державної податкової інспекції про визнання нечинними податкових повідомлень-рішень,

встановив:

Приватне акціонерне товариство „Надзбруччя - Лада" (надалі позивач, ПАТ «Надзбруччя-Лада») звернулося до суду з адміністративним позовом до ОСОБА_1 об'єднаної державної податкової інспекції (надалі відповідач, ОСОБА_1 ОДПГ) про визнання нечинними податкових повідомлень-рішень №/0 від 17 січня 2011 року та №/0 від 17 січня 2011 року.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_4 акціонерного товариства „Надзбруччя - Лада" позов підтримав та просив його задовольнити, мотивуючи це тим, що вказані податкові повідомлення - рішення є неправомірними, оскільки ПАТ "Надзбруччя-Лада" було надано для перевірки, по вказаних в акті суб'єктах підприємництва, видаткові накладні, які відповідають вимогам Закону України "Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні" і які були складені під час здійснення господарської діяльності та платіжні доручення, які підтверджують факт оплати за отримані товарно-матеріальні цінності. До обов'язкових реквізитів первинного документа не відносяться номери документів по якості та акти фактичної наявності продукції, які не є первинними в розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні". Сертифікати відповідності не є первинними документами, не фіксують факт здійснення господарської операції та не складаються під час здійснення господарської операції і не відображаються в регістрах бухгалтерського обліку. Це є документ, який використовується виключно в цивільно-правових відносинах і стосується тільки учасників відносин , які зацікавлені в отриманні товарно-матеріальних цінностей у визначеній договором, в тому числі усним, кількості та відповідної якості обов'язковість яких передбачена відповідними нормативними актами. Всі витрати по придбанню запчастин до автомобілів Lada ПАТ "Надзбруччя-Лада" пов'язані із підготовкою, організацією та веденням господарської діяльності товариства, що відповідає вимогам п.п.5.2.1 п.5.2 ст.5 Законом України "Про оподаткування прибутку підприємств " і підтверджені відповідними первинними документами, що також відповідають вимогам законодавства.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_1 об'єднаної державної податкової інспекції проти позову заперечив, просив відмовити у задоволені позовних вимог, оскільки відповідно до акту перевірки під час проведення перевірки не було представлено бухгалтерських документів, які б підтверджували прихід товару. Зокрема, договорів, товарно-транспортних накладних (шляхових листів), сертифікатів відповідності, свідоцтв відповідності та паспортів якості. Приймання продукції по кількості проводиться по чітко і ясно оформлених відпускних і розрахункових, транспортних та супровідних документів (рахунок-фактура, специфікації, акт приймання-передачі, описи, пакувальні ярлики, інші) постачальника або виробника. У випадку відсутності таких документів, складається акт про фактичну наявність продукції. Підприємством для перевірки не надано приведених вище первинних документів. Також перевіркою встановлено, що закрите акціонерне товариство «Надзбруччя - Лада» включило до податкового кредиту суми податку на додану вартість відповідно до податкових накладних, в яких відсутній підпис, печатка, опис номенклатури товарів (робіт, послуг) та їх кількості (обсягу, об'єму).

Суд, заслухавши у судовому засіданні представника позивача, представника відповідача, дослідивши представлені докази по справі у їх сукупності, приходить до висновку, що вимоги позивача є не обґрунтованими, не відповідають дійсним обставинам та матеріалам справи, не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, а отже, не підлягають до задоволення, виходячи з наступних міркувань.

Працівниками державної податкової служби проведено планову виїзну перевірку закритого акціонерного товариства „Надзбруччя - Лада", з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 1 липня 2008 року по ЗО червня 2010 року, результати якої оформлено актом перевірки від 30 грудня 2010 року №13419/23-522/05795240. Основним видом діяльності закритого акціонерного товариства «Надзбруччя -Лада» є технічне обслуговування та ремонт автомобілів. Перевіркою встановлено, що закрите акціонерне товариство «Надзбруччя - Лада» перебувало у взаємовідносинах з приватними підприємцями ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 щодо придбання запчастин до автомобілів Lada по усних угодах. По взаємовідносинах з приватним підприємцем ОСОБА_5, приватним підприємцем ОСОБА_6, приватним підприємцем ОСОБА_7 та приватним підприємцем ОСОБА_8 не виявлено, а товариством не надано для перевірки, у зв'язку з їх відсутністю, первинних документів, в яких зафіксовано реєстраційні номери документів по якості та акти фактичної наявності продукції, в яких було б вказано про відсутність супровідних документів.

В ході перевірки на підставі договорів, рахунків, прихідних накладних, актів виконаних робіт, послуг, виписок банків та платіжних доручень, журналів ордерів та оборотно-сальдових відомостей по рахунках 201, 203, 207, 22, 231, 281, 311, 372, 631, 79, 91. 92, 93, встановлено завищення задекларованих ЗАТ «Надзбруччя - Лада» показників у рядку 04.1 Декларацій «витрати на придбання товарів (робіт, послуг), крім визначених у 04.11» всього в сумі 150603,36 грн., в т.ч. за III квартал 2008 року в сумі 67404,8 грн., за IV кв. 2008року в сумі 44806,2 грн., за І кв. 2009року в сумі 6588,6 грн.; за II кв. 2009 року в сумі 11286,7 грн.; за III кв. 2009 року в сумі 4452,37 грн.; за IV кв. 2009року в сумі 5562,06 грн.; за І кв. 201 Ороку в сумі 210,0 грн.; за II кв. 2010 року в сумі 10292,63 грн.».

Перевіркою зроблено висновок, що в порушення вимог пункту 5.1, підпункту 5.2.1 пункту 5.2, абзацу 4 підпункту 5.3.9 пункту 5.3 статті 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств" закрите акціонерне товариство «Надзбруччя - Лада» занизило податок на прибуток на 37652 грн., в т.ч.: за третій квартал 2008 року на суму 16851 грн., за четвертий квартал 2008 року на суму 11202 грн., за перший квартал 2009 року на суму 1647 грн.; за другий квартал 2009 року на суму 2822 грн.; за третій квартал 2009 року на суму 1113 грн.; за четвертий квартал 2009 року на суму 1391 грн.; за перший квартал 2010 року на суму 53 грн.; за другий квартал 2010 року на суму 2573 грн.

Як вбачається з матеріалів справи під час проведення перевірки не було представлено бухгалтерських документів, які б підтверджували прихід товару. Зокрема, договорів, товарно-транспортних накладних (шляхових листів), сертифікатів відповідності, свідоцтв відповідності та паспортів якості. Приймання продукції по кількості проводиться по чітко і ясно оформлених відпускних і розрахункових, транспортних та супровідних документів (рахунок-фактура, специфікації, акт приймання-передачі, описи, пакувальні ярлики, інші) постачальника або виробника. У випадку відсутності таких документів, складається акт про фактичну наявність продукції. Підприємством для перевірки не надано приведених вище первинних документів.

Судом встановлено, що закрите акціонерне товариство «Надзбруччя - Лада» включило до податкового кредиту суми податку на додану вартість відповідно до податкових накладних, в яких відсутній підпис, печатка продавця, опис номенклатури товарів (робіт, послуг) та їх кількості (обсягу, об'єму), що позивач підтверджує у своїй позовній заяві, зокрема, податкова накладна №0000201 від 28 липня 2008 року товариства з обмеженою відповідальністю «Світ мастил» на суму податку на додану вартість 333,32 грн., податкова накладна №1018 від 11 березня 2009 року товариства з обмеженою відповідальністю «Стікс» на суму податку на додану вартість 4060,89 грн., податкова накладна №762 від 30 квітня

2010 року закритого акціонерного товариства «Закарпаття - Лада» на суму податку на додану вартість 10240,0 грн. А тому суд приймає до уваги висновок контролюючого органу про те, що в порушення вимог підпунктів 7.2Л, 7.2.3, 7.2.6 пункту 7.2, підпункту 7.4.5 пункту 7.4 статті 7 Закону України "Про податок на додану вартість" закрите акціонерне товариство «Надзбруччя - Лада» занизило податок на додану вартість всього на суму 14634,21 грн., в тому числі за липень 2008 року на суму 333,32 грн., березень 2009 року на суму 4060,89 грн., за квітень 2010 року на суму 10240,0 грн.

Пунктами 5.1 та 5.2 статті 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», передбачено, що валові витрати виробництва та обігу (далі - валові витрати) -сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності. До складу валових витрат включаються, зокрема, суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, у тому числі витрати з придбання електричної енергії (включаючи реактивну), з урахуванням обмежень, установлених пунктами 5.3 - 5.7 цієї статті.

Згідно з пунктом 1.32 статті 1 Закону, господарська діяльність - будь-яка діяльність особи, направлена на отримання доходу в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, у разі коли безпосередня участь такої особи в організації такої діяльності є регулярною, постійною та суттєвою. Під безпосередньою участю слід розуміти зазначену діяльність особи через свої постійні представництва, філіали, відділення, інші відокремлені підрозділи, а також через довірену особу, агента або будь-яку іншу особу, яка діє від імені та на користь першої особи.

Відповідно до підпункту 5.3.9 пункту 5.3 статті 5 зазначеного Закону не належать до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

Згідно з підпунктом 1.2 пункту 1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 році №88, господарські операції відображаються у бухгалтерському обліку методом їх суцільного і безперервного документування. Записи в облікових регістрах провадяться на підставі первинних документів, створених відповідно до вимог цього Положення.

Підпунктами 2.1, 2.4 пункту 2 зазначеного Положення передбачено, що первинні документи - це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, .зобов'язань і фінансових результатів. Первинні документи (на паперових і машинозчитуваних носіях інформації) для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обов'язкові реквізити: назва підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), код форми, дата і місце складання, зміст господарської операції та її вимірники (у натуральному і вартісному виразі), посади, прізвища і підписи осіб, відповідальних за дозвіл та здійснення господарської операції і складання первинного документа.

Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», із змінами та доповненнями, визначено, що первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 9 цього Закону, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення;

особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Відповідно до Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Мінтрансу України від 14 жовтня 1997 року №363, товарно-транспортна накладна єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбутковування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу і обліку виконаної роботи.

Крім зазначеного, підпунктом 11.1 пункту 11 Правил перевезення визначено, що товарно-транспортні накладні та дорожні листи вантажного автомобіля є основними документами на перевезення вантажів. Підпункт 11.5 пункту 11 Правил перевезення говорить, що Товарно-транспортну накладну на перевезення вантажів автомобільним транспортом Замовник (вантажовідправник) повинен виписувати в кількості не менше чотирьох екземплярів. Замовник (вантажовідправник) засвідчує всі екземпляри товарно-транспортної накладної підписом і при необхідності печаткою (штампом). У відповідності до підпункт 11.6. пункту 11 Правил перевезення, після прийняття вантажу згідно з товарно-транспортною накладною водій (експедитор) підписує всі її екземпляри. А відповідно із підпунктом 11.7. пункту 11 Правил перевезення Перший екземпляр товарно-транспортної накладної залишається у Замовника (вантажовідправника), другий - передається водієм (експедитором) вантажоодержувачу, третій і четвертий екземпляри, засвідчені підписом вантажоодержувача (у разі потреби й печаткою або штампом), передається Перевізнику.

Відповідно до статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред'являти особам, уповноваженим здійснювати контроль на автомобільному транспорті і у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення. Для водія такими документами є: посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, ліцензійна картка, дорожній лист, товарно-транспортна накладна або інший встановлений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством України.

Порядок приймання-передачі продукції, встановлено Інструкцією про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання за кількістю і якістю, затверджені Постановами Державного арбітражного суду Союзу РСР від 15 червня 1965 року №П-6 і від 25 квітня 1966 року №П-7 (зазначені постанови чинні згідно з Постановою Верховної ОСОБА_3 України від 12 вересня 1991 року).

Відповідно до статті 2 Інструкції при поставці товарів і створення умов для своєчасного і правильного приймання отримувачем відправник (постачальник) зобов'язаний: дотримуватись встановлених правил пакування і завантаження продукції, маркування і опломбування окремих місць; чітке і правильне оформлення документів, що засвідчують якість і комплектність продукції, що поставляється (технічний паспорт, сертифікати, посвідчення якості і ін.). відвантажувальних та розрахункових документів, відповідність вказаних в них даних про якість та комплектність продукції фактичній якості та комплектності її.

Згідно з пунктом 5 Інструкції при прийманні товарів як передбачено правилами, що діють на транспорт (перевезення), одержувач зобов'язаний витребувати від органу транспорту складання комерційного акту (відмітки на товарно-транспортній накладній або складання акта - при доставці вантажу автомобільним транспортом).

Відповідно до пункту 12 Інструкції приймання продукції по кількості проводиться відповідно транспортним і супровідним документам (рахунки-фактури, специфікації, описи, пакувальні ярлики і ін.) відправника (виробника).

Пунктом 22 Інструкції передбачено, що для приймання продукції виділяються особи, компетентні по питанню визначення якості і комплектності продукції, що підлягає прийманню.

Згідно з пунктами 26, 28 Інструкції акт приймання продукції затверджується керівником або заступником керівника підприємства-одержувача не пізніше чим на наступний день після складання акту. Акти приймання продукції по кількості реєструються і зберігаються у порядку, встановленому на підприємстві-одержувачі.

Всі запаси, що надходять на підприємство, спочатку повинні бути оприбутковані на склад підприємства під повну матеріальну відповідальність матеріально відповідальних осіб тільки після Цього можуть передаватися іншим матеріально відповідальним особам для використання у виробничо-господарській діяльності.

Частиною 2 ст. 662 ЦК України регламентовано, що продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають пере данню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до підпункту 7.2.1 пункту 7.2 статті 7 Закону України "Про податок на додану вартість", що діяв на момент здійснення операцій, платник податку зобов'язаний надати покупцю податкову накладну, що має містити зазначені окремими рядками: а) порядковий номер податкової накладної; б) дату виписування податкової накладної; в) повну або скорочену назву, зазначену у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця); д) місце розташування юридичної особи або місце податкової адреси фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість; е) опис (номенклатуру) товарів (робіт, послуг) та їх кількість (обсяг, об'єм); є) повну або скорочену назву, зазначену у статутних документах отримувача; ж) ціну поставки без врахування податку; з) ставку податку та відповідну суму податку у цифровому значенні; и) загальну суму коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку.

Крім цього, відповідно до п.18 Порядку заповнення податкової накладної, затвердженого наказом ДПА України від 30.05.1997р. №165, зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 23.06.1997р. №233/2037 всі складені примірники податкової накладної підписуються особою уповноваженою платником податку здійснювати поставку товарів, та скріплюються печаткою такого платника податків - продавця. Податкова накладна не підписується покупцем та не скріплюється його печаткою.

Відповідно до підпункту 7.2.6 пункту 7.2 статті 7 Закону податкова накладна видається платником податку, який поставляє товари (послуги), на вимогу їх отримувача, та є підставою для нарахування податкового кредиту. Як виняток з цього правила, підставою для нарахування податкового кредиту при поставці товарів (послуг) за готівку чи з розрахунками картками платіжних систем, банківськими або персональними чеками у межах граничної суми встановленої Національним банком України для готівкових розрахунків, є належним чином оформлений товарний чек, інший платіжний чи розрахунковий документ, що підтверджує прийняття платежу постачальником від отримувача таких товарів (послуг), з визначенням загальної суми такого платежу, суми податку та податкового номера постачальника. У разі відмови з боку постачальника товарів (послуг) надати податкову накладну або при порушенні ним порядку її заповнення отримувач таких товарів (послуг) має право додати до податкової декларації за звітний податковий період заяву зі скаргою на такого постачальника, яка є підставою для включення сум цього податку до складу податкового кредиту. До заяви додаються копії товарних чеків або інших розрахункових документів, що засвідчують факт сплати податку внаслідок придбання таких товарів (послуг). Отримання такої скарги є підставою для проведення позапланової виїзної перевірки такого постачальника для з'ясування достовірності та повноти нарахування ним зобов'язань з цього податку за такою цивільно-правовою операцією. Підставою для нарахування податкового кредиту без отримання податкової накладної також є: транспортний квиток, готельний рахунок або рахунок, який виставляється платнику податку за послуги зв'язку, інші послуги, вартість яких визначається за показниками приладів обліку, що містять загальну суму платежу, суму податку та податковий номер продавця, за винятком тих, в яких форма встановлена міжнародними стандартами;

Підпунктом 7.4.5 пункту 7.4 статті 7 цього Закону передбачено, що не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з підпунктом 7.2.6 цього пункту). У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим підпунктом документами, платник податку несе відповідальність у вигляді фінансових санкцій, установлених законодавством, нарахованих на суму кредиту, не підтверджену зазначеними цим підпунктом документами.

При цьому, суд не приймає до уваги податкові накладні № 0000201 від 28.07.2008 року, № 1018 від 11.03.2009 року, № 762 від 30.04.2010 року, ксерокопії яких подані представником позивача у судовому засіданні, оскільки під час перевірки дані податкові накладні пред'являлись контролюючому органу без підпису та без печатки продавця, що підтвердив у своїх показах представник позивача і що зафіксовано у акті перевірки.

За таких обставин суд приходить до переконання, що позов ОСОБА_4 акціонерного товариства „Надзбруччя - Лада" не є підставним, не ґрунтується на вимогах чинного законодавства, а тому позовні вимоги позивача є не обґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення.

керуючись ст. ст. 2, 6, 7, 72, 86, 160-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У позові ОСОБА_4 акціонерного товариства „Надзбруччя - Лада" до ОСОБА_1 об'єднаної державної податкової інспекції про визнання нечинними податкових повідомлень-рішень №/0 від 17 січня 2011 року та № /0 від 17 січня 2011 року - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через ОСОБА_1 окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10 денний строк з дня постановления постанови апеляційної скарги у порядок і строки, передбачені статтями 186 і 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо вона не скасована, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сичи рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови виготовлений 14 липня 2011 року.

Головуючий суддя Дерех Н.В.

копія вірна

Суддя Дерех Н.В.