Справа № 810/3002/15
Суддя: Терлецька О.О.
Дата ухвалення: 2015-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 серпня 2015 року 810/3002/15
Суддя Київського окружного адміністративного суду Терлецька О.О.,

при секретарі судового засідання Бончева О.С.,

за участю:

представника позивача - Даниленко І.І,,

представника відповідача 1 - Ратушний Л.О.,

представника відповідача 2 - Бакула К.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 до Богуславської районної державної адміністрації, Київської обласної державної адміністрації про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:
До Київського окружного адміністративного суду надійшла адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 (далі позивач) до Богуславської районної державної адміністрації (далі відповідач-1) та Київської обласної державної адміністрації (далі відповідач-2) про визнання рішення протиправним та зобов?язання вчинити певні дії.

Представник позивача позовні вимоги в судовому засіданні підтримав, просив суд визнати протиправними дії відповідача-1 щодо відмови у оформленні документів для внесення подання на оформлення позивачеві посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи категорії 1; зобов?язати відповідача-1 внести подання на оформлення позивачу зазначеного вище посвідчення; зобов?язати відповідача-2 видати позивачу зазначене вище посвідчення. Позовні вимоги представник позивача обґрунтовує тим, що подав відповідачу-1 належні та достатні документи, визначені законодавством для отримання посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи категорії 1, однак відповідачем-1, всупереч вимогам законодавства, не було вчинено дій направлених на отримання позивачем такого посвідчення.

Представник відповідача-1 проти позову заперечив, просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Як слідує з письмових заперечень представника відповідача-1, підтриманих останнім в судовому засіданні, - підставою для відмови у задоволенні позову є та обставина, що позивач звернувся з заявою про надання посвідчення, зазначивши адресатом не безпосередньо відповідача-1, а його структурний підрозділ Управління соціального захисту населення Богуславської райдержадміністрації, тому відповідач-1 вважає, що є неналежним відповідачем по справі, оскільки між ним та позивачем не виникли спірні правовідносини.

Представник відповідача-2 проти позову також заперечив і просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Свої заперечення проти позову представник відповідача-2 обґрунтовував змінами до законодавства України, яке має бути застосоване при вирішенні питання про видачу посвідчення, відповідно до яких позивач втратив право на отримання посвідчення щодо статусу потерпілого від Чорнобильської катастрофи категорії 1 із числа потерпілих від Чорнобильської катастрофи категорії 4.

Дослідивши обставини справи та заслухавши пояснення сторін, суд встановив наступне.

Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_1 від 1.04.1993, - позивач був віднесений до 4 категорії осіб, які постраждали від наслідків аварії на ЧАЕС.

Відповідно довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією від 25.05.2015, позивачу було встановлено ІІІ групу інвалідності з 21.05.2015 з захворювання, пов`язаного з впливом аварії на ЧАЕС.

В травні 2015 року позивач звернувся до Управління соціального захисту населення Богуславської райдержадміністрації з заявою про видачу посвідчення І категорії.

8.06.2015 на вищезазначену заяву позивачу було надано відповідь за №01-25/1429 «Про видачу чорнобильського посвідчення» (далі лист №01-25/1429), відповідно до якої позивачу було вказано на те, що у зв?язку із прийняттям Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014, - виключено норму абз.5 ч.2 ст.2 Закону України «Про правовий режим територій, що зазнали радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи», а саме виключено зону посиленого радіоекологічного контролю. Також у листі №01-25/1429 було зазначено, що, відповідно до листа Департаменту соціального захисту населення Київської облдержадміністрації №05-49-143 від 23.01.2015, - починаючи з 01.01.2015 департаментом Київської облдержадміністрації не приймаються подання райдержадміністрацій та міськвиконкомів на оформлення громадянам посвідчень потерпілих від Чорнобильської катастрофи категорії 4.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд виходить з наступного.

Відповідно до п.7 ч.1 ст.3 Кодексу адміністративного судочинства України, суб`єкт владних повноважень - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ч.2 та 3 ст.11 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким правом користуються й особи, в інтересах яких подано адміністративний позов, за винятком тих, які не мають адміністративної процесуальної дієздатності.

Відповідно до Положення про управління соціального захисту населення Богуславської районної державної адміністрації від 22.02.2013 №45, - управління соціального захисту населення Богуславської районної державної адміністрації є структурним підрозділом Богуславської районної державної адміністрації, що утворюється головою райдержадміністрації та Департаменту соціального захисту населення Київської обласної районної державної адміністрації.

Таким чином Богуславська районна державна адміністрація є належним відповідачем по відношенню до позивача з огляду на предмет спору.

Питання порядку розгляду звернень громадян щодо особистих прав з заявами чи скаргами та порядок, строки та зміст дій суб?єктів владних повноважень у зв?язку з такими зверненнями регулюється Законом України «Про звернення громадян» від 2.10.1996 №393/96-ВР з наступними змінами (далі Закон України №393/96-ВР)

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України №393/96-ВР, - громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Відповідно до ч.1 та ч.3 ст.3 Закону України №393/96-ВР, - під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.

Таким чином, відповідно до чинного законодавства, звернення позивача в травні 2015 до Управління соціального захисту населення Богуславської райдержадміністрації з заявою про видачу посвідчення І категорії є зверненням в розумінні Закону України №393/96-ВР.

Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України №393/96-ВР, - звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду.

Відповідачами не заявлено про обставини недотримання позивачем форми звернення як підстави для відмови у розгляді.

Відповідно до ст.19 Закону України №393/96-ВР, - органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані:

- об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги;

- у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову;

- на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу;

- відміняти або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням;

- забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв`язку з заявою чи скаргою рішень;

- письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення;

- вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об`єднання громадян за місцем проживання громадянина;

- у разі визнання заяви чи скарги необгрунтованою роз`яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення;

- не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам;

- особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи.

У разі необхідності та за наявності можливостей розгляд звернень громадян покладається на посадову особу чи підрозділ службового апарату, спеціально уповноважені здійснювати цю роботу, в межах бюджетних асигнувань. Це положення не відміняє вимоги частини дев`ятої цієї статті.

Всупереч зазначеному вище обов?язку, відповідач оскаржуваній відповіді не визначає суть рішення щодо звернення позивача та не обґрунтовує належним чином таке рішення.

У зв?язку з зазначеним суд приходить до висновку про протиправність дій відповідача-1 щодо відмови у оформленні документів для внесення подання на оформлення позивачу посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи, що виразились у ненаданні належної відповіді на заяву позивача про видачу зазначеного посвідчення.

Разом з тим, в решті позовні вимоги не можуть бути задоволені у зв?язку з наступним.

Визначення статусу постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи здійснюється відповідно до статей 9, 11, 14 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 28.02.1991 року №796-XII (далі Закон України №796-XII).

Відповідно до ст.14 Закону України №796-XII, - для встановлення пільг і компенсацій визначаються такі категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи:

1) інваліди з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілих від Чорнобильської катастрофи (статті 10, 11 і частина третя статті 12), щодо яких встановлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, хворі внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу, - категорія 1;

2) учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження: з моменту аварії до 1 липня 1986 року - незалежно від кількості робочих днів; з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - не менше 5 календарних днів; у 1987 році - не менше 14 календарних днів, а також потерпілі від Чорнобильської катастрофи; евакуйовані у 1986 році із зони відчуження (в тому числі особи, які на момент евакуації перебували у стані внутрішньоутробного розвитку, після досягнення ними повноліття); особи, які постійно проживали у зоні безумовного (обов`язкового) відселення з моменту аварії до прийняття постанови про відселення, - категорія 2;

3) учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали: у зоні відчуження з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - від 1 до 5 календарних днів; у зоні відчуження в 1987 році - від 1 до 14 календарних днів; у зоні відчуження в 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів; на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві - не менше 14 календарних днів у 1986 році, а також потерпілі від Чорнобильської катастрофи (не віднесені до категорії 2), які: постійно проживали на територіях зон безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення на день аварії або які за станом на 1 січня 1993 року прожили у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а на території зони гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років та відселені або самостійно переселилися з цих територій; постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років, - категорія 3;

4) особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років, - категорія 4.

Порядок видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, визначений Постановою Кабінету Міністрів України від 20 січня 1997 р. № 51 (далі Постанова №51).

Відповідно до ч.1 та 2 п.10 Постанови №51, - видача посвідчень провадиться: народним депутатам України, відповідальним працівникам Секретаріату Верховної Ради України, Адміністрації Президента України, Конституційного Суду України, Верховного Суду України, Вищого арбітражного суду України, Прокуратури України, Кабінету Міністрів України, а також керівникам центральних органів виконавчої влади, Фонду державного майна України, Антимонопольного комітету України, головам обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій, працівникам підприємств і організацій, розташованих у зоні відчуження, - Мінпраці; іншим потерпілим і учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також дружині (чоловіку) або опікуну дітей померлого громадянина, смерть якого пов`язана з Чорнобильською катастрофою - Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями за поданням місцевих органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування за місцем проживання.

Посвідчення видаються:

- учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС на підставі одного з таких документів: а) посвідчення про відрядження в зону відчуження; б) військового квитка і довідки командира військової частини або архіву про участь у ліквідації наслідків аварії у зоні відчуження; в) довідки про підвищену оплату праці в зоні відчуження (із зазначенням кількості днів і населеного пункту);

- інвалідам із числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і потерпілим від Чорнобильської катастрофи, віднесеним до категорії 1, щодо яких встановлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, - на підставі довідки медико-соціальної експертної комісії про встановлення інвалідності відповідної групи, пов`язаної з наслідками Чорнобильської катастрофи;

- хворим внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу - на підставі висновку експертної медичної ради і акта форми N Н-1;

- потерпілим від Чорнобильської катастрофи з числа евакуйованих у 1986 році із зони відчуження (в тому числі особам, які на момент евакуації перебували у стані внутрішньоутробного розвитку, після досягнення ними повноліття) і особам, які постійно проживали в зоні безумовного (обов`язкового) відселення з моменту аварії до прийняття рішення про відселення (розпорядження Ради Міністрів УРСР від 28 червня 1989 р. N 224), - на підставі довідки, виданої Волинською, Житомирською, Київською, Рівненською або Чернігівською облдержадміністраціями (додатки N 3 або N 4);

- особам, які постійно проживали на територіях зон безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення на день аварії або які за станом на 1 січня 1993 р. прожили у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а на території зони гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років та відселені або самостійно переселилися з цих територій, - на підставі довідки встановленого зразка (додаток N 5);

- особам, які постійно проживають або працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 р. прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років, - на підставі довідки встановленого зразка (додаток N 6);

- особам, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 р. прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років, - на підставі довідки встановленого зразка (додаток N 7);

- особам, які працювали з моменту аварії до 1 липня 1986 р. не менше 14 календарних днів або не менше трьох місяців протягом 1986 - 1987 років за межами зони відчуження на роботах з особливо шкідливими умовами праці (за радіаційним фактором), пов`язаними з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, що виконувалися за урядовими завданнями, - на підставі довідки встановленого зразка (додаток N 1);

- дітям, потерпілим від Чорнобильської катастрофи, - на підставі довідки встановленого зразка (додатки N 3 - 10);

- громадянам інших держав та особам без громадянства, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, у разі переїзду на постійне місце проживання в Україну - відповідно до законодавства;

- дружині (чоловіку) померлого громадянина, смерть якого пов`язана з Чорнобильською катастрофою, а також опікуну дітей померлого - на підставі документів про підтвердження статусу постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи або на підставі відповідного посвідчення, а також експертного висновку щодо причинного зв`язку смерті з наслідками Чорнобильської катастрофи.

Рішення про видачу або відмову у видачі посвідчення приймається у місячний термін з дня надходження необхідних документів до органу, що видає посвідчення.

Зазначена вище норма постанови приводить суд до висновку, що особам, потерпілими від Чорнобильської катастрофи може бути видане посвідчення у разі встановлення причинного зв?язку інвалідності з Чорнобильською катастрофою на підставі довідки медико-соціальної експертної комісії встановленого зразка.

Окрім того, системний аналіз наведених вище норм приводить суд до висновку, що статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи четвертої категорії та відповідне посвідчення діє на час постійного проживання або роботи чи постійного навчання у зоні посиленого радіоекологічного контролю.

Причинний зв`язок захворювання з наслідками Чорнобильської катастрофи було встановлено позивачу як потерпілому від Чорнобильської катастрофи, на підставі посвідчення четвертої категорії, яке було видане на його ім`я відповідачем-2 за поданням відповідача-1.

Однак на підставі Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» (від 28.12.2014 року № 76-УІІІ) виключено абзац п`ятий частини другої статті 2 Закону України «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи», а саме виключено зону посиленого радіоекологічного контролю.
Вищезазначений Закон набрав чинності з 01.01.2015 року.
Таким чином, з 01.01.2015 року позивач не проживає на території забрудненої зони та не мас статусу потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Підставою для видачі посвідчення потерпілого 1 категорії є наявність довідки медико-соціальної експертної комісії про встановлення інвалідності відповідної групи, пов`язаної з наслідками Чорнобильської катастрофи.

Однак довідка медико-соціальної експертної комісії серія АВ № 0206884 про встановлення позивачу групи інвалідності, пов`язаної із впливом аварії на Чорнобильській АЕС, видана 25.05.2015 року. Тобто, на момент огляду медико-соціальної експертної комісії 25.05.2015 року позивач вже не мав статусу потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи.

З огляду на вищевикладене, у відповідачів відсутні правові підстави для віднесення позивача до постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, з числа потерпілих від Чорнобильської катастрофи 4 категорії та видачі відповідного посвідчення.

За таких умов, позов не може бути задоволений в частині зобов?язання відповідачів до вчинення дій по видачі позивачу посвідчення потерпілого від Чорнобильської категорії.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:
1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправним дії Богуславської районної державної адміністрації щодо відмови у оформленні документів для внесення подання на оформлення ОСОБА_1 посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи категорії №1

3. В решті позовних вимог, - відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.
Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Терлецька О.О.

Дата виготовлення і підписання повного тексту постанови - 03 вересня 2015 р.