Справа № 819/1131/15-а
Суддя: Шульгач М. П.
Дата ухвалення: 2015-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 819/1131/15-a

07 травня 2015 р.м.Тернопіль

Тернопільський окружний адміністративний суд, в складі:

судді Шульгача М. П.

при секретарі судового засідання Музика О.М.

за участю:

Представників позивача - Костельної О.І., Содомори Ю.М.

Представника відповідача - Вуїв А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі адміністративну справу за позовом Тернопільського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Приватного підприємства "Добрий хліб і К" про стягнення фінансових санкцій, -

ВСТАНОВИВ:

Тернопільське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів (далі - позивач, Фонд) звернулось до суду з адміністративним позовом до приватного підприємства "Добрий хліб і К" (далі - відповідач, ПП "Добрий хліб і К") про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені на суму 17 160,46 грн. посилаючись на те, що відповідачем не дотримано нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів, а саме, не працевлаштовано інвалідів в кількості 1 осіби.

На думку позивача, в такому випадку відповідач зобов'язаний був до 15.04.2015 року самостійно сплатити адміністративно - господарські санкції в сумі 17 041,18 грн. У зв'язку з тим, що відповідач порушив вимоги Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" (далі - Закону України) і в добровільному порядку у встановлений строк не сплатив адміністративно - господарські санкції, йому було нараховано пеню в сумі 119,28 грн., яка також не сплачена.

В судовому засіданні представники позивача позов підтримали і просять задовольнити в повному обсязі з мотивів, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача позову не визнав, заперечує проти його задоволення, оскільки вини Приватного підприємства "Добрий хліб і К" у непрацевлаштування інвалідів немає, так як ним вживалися всі заходи передбачені законодавством для працевлаштування працівників - інвалідів.

Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши подані докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представників сторін, встановив наступні обставини.

Статтею 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" (надалі Закон) встановлено, що для підприємств, установ, організацій, громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків від середньооблікової чисельності штатних працівників особового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб - у кількості одного робочого місця.

Згідно вимог статті 20 цього Закону підприємства, установи і організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі на підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом.

Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, на яких працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, у фізичної особи, яка використовує найману працю.

Як вбачається з матеріалів справи, Приватним підприємством "Добрий хліб і К" було створено одне робоче місце інваліда, що підтверджується наказом. Згідно довідки Бучацького районного центру зайнятості від 17.04.2015 року №03/297/15-03-9 вбачається, що ПП "Добрий хліб і К" інформував в 2014 році центр зайнятості про наявність вакансій для інвалідів, впродовж періоду з січня по грудень 2014 року.

Відповідно до ч.3 ст.18 Закону роботодавці, які використовують найману працю, зобов'язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, в тому числі спеціальні робочі місця.

Забезпечення прав інвалідів на працевлаштування та оплачувану роботу, в тому числі з умовою про виконання роботи вдома, здійснюється шляхом їх безпосереднього звернення до підприємств, установ, організацій чи до державної служби зайнятості, що передбачено ч.1 ст.18 Закону.

За ст. 1 Закону України "Про реабілітацію інвалідів в Україні" робоче місце інваліда - місце або виробнича ділянка постійного або тимчасового знаходження особи в процесі трудової діяльності на підприємствах, установах, організаціях.

Відповідно до п.3 ст.14 Положення про робоче місце інваліда та про порядок працевлаштування інвалідів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1995 року № 314, робоче місце інвалідів вважається створеним, якщо воно відповідає встановленим вимогам робочого місця для інвалідів відповідної нозології, атестоване спеціальною комісією підприємства за участю представників МСЕК, органів Держнаглядохорони праці, громадських організацій інвалідів і введено в дію шляхом працевлаштування на ньому інваліда.

Згідно п.14 зазначеного Положення підприємства інформують центри зайнятості, місцеві органи соціального захисту населення та відділення Фонду соціального захисту інвалідів про створення (пристосування) робочих місць для працевлаштування інвалідів.

Пунктом 14 зазначеного Положення також передбачено, що підприємства інформують державну службу зайнятості та місцеві органи соціального захисту населення про вільні робочі місця та вакантні посади, на яких може використовуватись праця інвалідів.

Таким чином, пунктами 5,10,11,12,13,14 Положення про робоче місце інваліда та про порядок працевлаштування інвалідів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1995 року № 314, передбачено, що підприємства інформують центри зайнятості, місцеві органи соціального захисту населення та відділення Фонду соціального захисту інвалідів про створення робочих місць для працевлаштування інвалідів, а саме працевлаштування інвалідів здійснюється державною службою зайнятості, органами Мінсоцзахисту, місцевими радами народних депутатів, громадськими організаціями інвалідів з урахуванням повноважень, стану здоров'я, здібностей і професійних навичок відповідно до висновків МСЕК.

Отже, нормами чинного законодавства щодо соціальної захищеності інвалідів в Україні на підприємства покладено обов'язок по забезпеченню певної кількості робочих місць для працевлаштування інвалідів, а не обов'язок їх працевлаштування.

В судовому засіданні встановлено, що відповідачем вживалися заходи для виконання вимог Закону України ""Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні", а саме систематично подавалися звіти форми 3-ПН до державної служби зайнятості про наявність вільних робочих місць та потребу працівників - інвалідів на 2014 рік, в яких відображено наявність вакансій для осіб з обмеженими фізичними можливостями, однак інваліди з районного центру зайнятості не направлялися.

Таким чином, суд приходить до висновку, що в 2014 році відповідач створив кількість робочих місць для працевлаштування інвалідів відповідно до встановленого законом нормативу, інформував органи Державної служби зайнятості про наявність вільних робочих місць для працевлаштування інвалідів, таким чином відповідач приймав всі заходи передбаченні діючим законодавство для працевлаштування працівника - інваліда, а тому вини в невиконанні нормативу робочих місць і працевлаштування інвалідів на підприємстві немає, а тому в позові слід відмовити.

Керуючись ст.ст.159-164 Кодексу адміністративного судочинства України,, Законом України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні", суд,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову Тернопільського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до приватного підприємства "Добрий хліб і К" про стягнення фінансових санкцій - відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд в порядку і строки, передбачені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України та набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Шульгач М. П.

копія вірна

Суддя Шульгач М. П.