Справа № 825/2300/15-а
Суддя: Падій В.В.
Дата ухвалення: 2015-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 вересня 2015 року м. Чернігів Справа № 825/2300/15-а

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:
головуючої судді Падій В.В.,
за участі секретаря Кондартенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та стягнення грошової компенсації,

В С Т А Н О В И В:

23.07.2014 ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 ) звернувся до суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі ІНФОРМАЦІЯ_2 ), Військової частини НОМЕР_1 (далі в/ч НОМЕР_1 ), в якому просить суд: визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо незарахування позивача на продовольче забезпечення з 18.03.2014 по 30.11.2014 до в/ч НОМЕР_1 та несвоєчасне подання документів на виплату грошової компенсації замість встановлених норм харчування до в/ч НОМЕР_1 ; визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо невиплати позивачу нарахованої , згідно наказів військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_3 , грошової компенсації замість встановлених норм харчування у сумі 4228,80 грн.; стягнути з в/ч НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію у сумі 4228,80 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що згідно наказу військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_4 від 18.03.2014 №22 позивач був призваний на військову службу, у зв`язку з оголошенням мобілізації, до Козелецького районного військового комісаріату. Наказом військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_4 від 20.11.2014 № 52 позивача було направлено для подальшого проходження військової служби у розпорядження командира Військової частини - польова пошта НОМЕР_2 . Відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 29.03.2002 №426 (зі змінами) та наказу Міністра оборони України від 09.12.2002 № 402 (зі змінами) громадяни, які призвані на військову службу у зв`язку з оголошенням мобілізації, з дня прибуття їх до військового комісаріату забезпечуються харчуванням за встановленими нормами за рахунок держави. Однак, позивач зазначає, що його не було зараховано на продовольче забезпечення, в результаті чого він не був забезпечений їжею шляхом надання послуг з харчування суб`єктами господарювання на підставі укладених договорів з Міністерством оборони України. Відповідно до наказу тимчасово виконуючого обов`язки військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_3 від 10.12.2014 № 575 за період з 18.03.2014 по 30.11.2014 позивачу належить до виплати 4228,80 грн. грошової компенсації замість встановлених норм харчування. Разом з тим, у добровільному порядку, належна позивачу компенсація виплачена не була.
01.09.2015 позивачем до суду подано заяву про зменшення розміру позовних вимог, в якій останній відмовився від 1 та 2 позовної вимоги та просив суд стягнути з в/ч НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію у сумі 4228,80 грн.
30.09.2015 позивачем до суду подано заяву про збільшення розміру позовних вимог, в якій останній просив стягнути з в/ч НОМЕР_1 грошову компенсацію у сумі 4387,38 грн.
Відповідно до частини 1 статті 51 Кодексу адміністративного судочинства України позивач має право в будь-який час до закінчення судового розгляду збільшити або зменшити розмір позовних вимог або відмовитися від адміністративного позову.
Позивач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надіслав до суду заяву про розгляд справи без його участі.
Представник ІНФОРМАЦІЯ_3 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надіслав до суду заяву про розгляд справи без його участі та письмові заперечення, в яких просив суд відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що з метою приведення власної діяльності до вимог законодавства України та відновлення порушених прав позивача, наказом військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 від 10.12.2014 № 575 позивача було зараховано на продовольче забезпечення при в/ч НОМЕР_1 . Враховуючи неможливість забезпечення гарячою їжею позивача, приймаючи до уваги пункт 2.10. Положення про продовольче забезпечення Збройних Сил України на мирний час, було прийнято рішення про виплату позивачу грошової компенсації замість належних норм харчування у розмірі вартості набору продуктів за нормою № 1 - загальновійськова. Вказаний наказ був направлений на адресу в/ч НОМЕР_1 .
Представник в/ч НОМЕР_1 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надіслав до суду заяву про розгляд справи без його участі та письмові заперечення, в яких просив також суд відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що у період з березня по листопад 2014 року витяги з наказів військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_3 або будь-які інші документи про зарахування позивача до списків особового складу частини та постановку на продовольче забезпечення або про виплату йому грошової компенсації замість установленої норми харчування № 1 - загальновійськова до в/ч НОМЕР_1 не надходили. Отже, на його думку, службові особи в/ч НОМЕР_1 не мали можливості і не зобов`язані були вчиняти жодних дій щодо забезпечення позивача триразовим харчуванням за рахунок держави як особи, мобілізованої на особливий період, або виплати грошової компенсації замість установленої норми харчування № 1 - загальновійськова.
Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до статті 41 Кодексу адміністративного судочинства України, не здійснювалося.
Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що наказом військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_4 від 18.03.2014 № 22 ОСОБА_1 призвано на військову службу, у зв`язку з оголошенням мобілізації, та призначено на посаду радіотелеграфіста відділення зв`язку та інформатизації (а.с.8).
У відповідності до розпорядження начальника центрального управління продовольчого забезпечення Збройних Сил України тилу Збройних Сил України від 07.06.2012 № 905 Чернігівський ОВК перебуває на продовольчому забезпеченні при військовій частині НОМЕР_1 з 01.09.2012 (а.с.23-25).
При цьому, судом встановлено, що позивач не був забезпечений їжею шляхом надання послуг з харчування.
Як вбачається з матеріалів справи, наказом військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 від 10.12.2014 № 575 ОСОБА_1 зараховано на продовольче забезпечення при в/ч НОМЕР_1 та встановлено грошову компенсацію замість встановлених норм харчування за період з 18.03.2014 по 30.11.2014 включно у сумі 4228,80 грн. (а.с.27-28).
При цьому, наказом військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 від 16.04.2015 № 275 внесено зміни до наказу від 10.12.2014 № 575 та, зокрема, додаток № 16 викладено в іншій редакції, згідно з яким ОСОБА_1 встановлено грошову компенсацію замість встановлених норм харчування за період з 18.03.2014 по 30.11.2014 включно у сумі 4387,38 грн. (а.с.44-15).
Крім того, як вбачається з акту взаємозвірки вартості компенсації замість встановлених норм харчування військовослужбовців, призваних на військову службу по мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_4 сума компенсації, яка підлягає виплаті ОСОБА_1 , становить 4387,38 грн. (а.с.46).
Також, судом встановлено, що наказом військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_4 від 18.03.2015 № 30 ОСОБА_1 повторно призвано на військову службу, у зв`язку з оголошенням мобілізації, та призначено на посаду начальника відділення зв`язку та інформатизації начальника радіостанції (а.с.96).
Згідно з довідки тимчасово виконуючого обов`язки військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_4 від 22.09.2015 № 3272 ОСОБА_1 проходить військову службу за мобілізацією і по теперішній час (а.с.95).
Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд зважає на наступне.
Закон України, який відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі є Закон України від 20.12.1991 № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі Закон № 2011-XII).
Відповідно до статті 1 Закону № 2011-XII соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Частиною 1 статті 9-1 Закону № 2011-XII визначено, що продовольче та речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до підпункту «н» пункту 1 приміток до «норми № 1 - загальновійськова» Норм харчування військовослужбовців Збройних Сил, інших військових формувань та осіб рядового, начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту та Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29.03.2002 № 426 за рахунок держави харчуванням забезпечуються громадяни, які призвані на військову службу у зв`язку з оголошенням мобілізації, - з дня прибуття їх до військового комісаріату.
Пунктом 1.10 Положення про продовольче забезпечення Збройних Сил України на мирний час, затвердженого наказом Міністра оборони України від 09.12.2002 № 402 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20.12.2002 за № 992/7280 передбачено, що військовослужбовці, які прибули у військову частину, зараховуються на продовольче забезпечення наказом командира військової частини.
Відповідно до пункту 2.3. вищевказаного Положення у Збройних Силах України забезпечення харчуванням військовослужбовців та інших категорій за встановленими нормами здійснюється за рахунок держави. Уточнення вартості норм харчування проводиться Головним продовольчим управлінням, виходячи із середніх діючих цін на продукти харчування, і доводиться ним до військ (сил) не частіше одного разу на квартал. Військовослужбовцям та іншим категоріям норми харчування видаються через відповідні їдальні або замість установлених норм харчування (основні й додаткові продукти) виплачується грошова компенсація у розмірі вартості цих норм.
З аналізу вищевикладеного вбачається, що військовослужбовці, при прибутті у військову частину, зараховуються на продовольче забезпечення наказом командира військової частини та останнім видаються через відповідні їдальні норми харчування або замість установлених норм харчування виплачується грошова компенсація у розмірі вартості цих норм.
Так, наказом військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 від 10.12.2014 № 575 ОСОБА_1 було зараховано на продовольче забезпечення при в/ч НОМЕР_1 та встановлено грошову компенсацію замість встановлених норм харчування за період з 18.03.2014 по 30.11.2014 включно у сумі 4228,80 грн. (а.с.27-28).
При цьому, наказом військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 від 16.04.2015 № 275 внесено зміни до наказу від 10.12.2014 № 575 та, зокрема, додаток № 16 викладено в іншій редакції, згідно з яким ОСОБА_1 встановлено грошову компенсацію замість встановлених норм харчування за період з 18.03.2014 по 30.11.2014 включно у сумі 4387,38 грн.
Вищевказані накази є чинними на момент розгляду даної справи.
Разом з тим, відповідачем до суду не надано жодних доказів щодо сплати позивачу вищевказаної грошової компенсації.
За таких обставин та з урахуванням того, що позивача було зараховано на продовольче забезпечення при в/ч НОМЕР_1 та встановлено грошову компенсацію замість встановлених норм харчування в загальному розмірі 4387,38грн, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та стягнення з військової частини НОМЕР_1 на його користь нарахованої грошової компенсації у сумі 4387,38 грн.
Аналогічна правова позиція була виловлена і в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 22.07.2015 у справі № К/800/33586/15.
При вирішенні даної справи судом були враховані положення частини 3 статті 2, частини 1 статті 11 та частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України.
Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову повністю
Керуючись статтями 122, 158 - 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
П О С Т А Н О В И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.
Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 нараховану суму грошової компенсації у сумі 4387 (чотири тисячі триста вісімдесят сім) грн. 38 коп.
Постанова суду може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду в порядок та строки, передбачені статтями 185, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Падій