Справа № 826/12079/15
Суддя: Кузьменко В.А.
Дата ухвалення: 2015-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

30 вересня 2015 року 08:54 справа №826/12079/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Кузьменка В.А., за участю секретаря Калужського Д.О., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомПублічного акціонерного товариства "Імпульс плюс"
доНаціональної комісії з цінних паперів та фондового ринку
провизнання протиправним і скасування рішення
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство "Імпульс плюс" (далі по тексту - позивач, ПАТ "Імпульс плюс") звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку (далі по тексту - відповідач, НКЦПФР), в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 12 червня 2015 року №820 "Про встановлення ознак фіктивності ПАТ "Імпульс плюс" та включення його до Переліку емітентів, що мають ознаки фіктивності".

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 серпня 2015 року відкрито провадження в адміністративній справі №826/12079/14, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

В судовому засіданні 03 вересня 2015 року представник позивача позовні вимоги підтримав, представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечив; за спільним клопотанням сторін на підставі частини четвертої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України суд ухвалив здійснити розгляд справи у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В:

Рішенням НКЦПФР від 12 червня 2015 року №820 "Про встановлення ознак фіктивності ПАТ "Імпульс плюс" та включення його до Переліку емітентів, що мають ознаки фіктивності" відповідно до пунктів 3710 та 3711 статті 7 Закону України "Про державне регулювання ринку цінних паперів", пункту 6 Положення про встановлення ознак фіктивності емітентів цінних паперів та включення таких емітентів до переліку (списку) емітентів, що мають ознаки фіктивності, затвердженого рішенням НКЦПФР від 14 жовтня 2014 року №1360, вирішено визнати ПАТ "Імпульс плюс" та його цінні папери такими, що мають ознаки фіктивності та включити ПАТ "Імпульс плюс" до Переліку емітентів, що мають ознаки фіктивності.

Позивач вважає протиправним зазначене рішення, оскільки встановлення фіктивності ПАТ "Імпульс плюс" відбулося із порушенням вимог Закону України "Про державне регулювання ринку цінних паперів" та Положення про встановлення ознак фіктивності емітентів цінних паперів та включення таких емітентів до переліку (списку) емітентів, що мають ознаки фіктивності, затвердженого рішенням НКЦПФР від 14 жовтня 2014 року №1360, а саме: по формі рішення про включення емітента до переліку емітентів, що мають ознаки фіктивності, має бути прийнятим спільно з Державною фіскальною службою України, за наслідками перевірки та містити тільки положення про включення до переліку, а не визнання таким, що має ознаки фіктивності.

Відповідач у письмовому запереченні проти позову зазначив про відповідність оскаржуваного рішення вимогам законодавства та вказав, що законом передбачено право НКЦПФР приймати рішення про включення емітента до списку емітентів, що мають ознаки фіктивності, за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику;

Окружний адміністративний суд міста Києва, вирішуючи спір по суті позовних вимог, виходить з наступних міркувань.

Відповідно до статті 5 Закону України "Про державне регулювання ринку цінних паперів" державне регулювання ринку цінних паперів здійснює Національна комісія з цінних паперів та фондового ринку.

Згідно з пунктами 3710 та 3711 частини другої статті 7 Закону України "Про державне регулювання ринку цінних паперів" Національна комісія з цінних паперів та фондового ринку відповідно до покладених на неї завдань встановлює за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, ознаки фіктивності емітента цінних паперів; приймає рішення про включення емітента до списку емітентів, що мають ознаки фіктивності, у порядку, встановленому Комісією за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики.

Таким чином, НКЦПФР має право приймати рішення про включення емітента до списку емітентів, що мають ознаки фіктивності, у порядку, встановленому Комісією за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики.

На момент прийняття оскаржуваного рішення ознаки фіктивності емітента та його цінних паперів, порядок прийняття рішення про визначення емітента та його цінних паперів такими, що мають ознаки фіктивності та порядок включення (виключення) емітента до (з) переліку (списку) емітентів, що мають ознаки фіктивності визначало Положення про встановлення ознак фіктивності емітентів цінних паперів та включення таких емітентів до переліку (списку) емітентів, що мають ознаки фіктивності, затверджене рішенням НКЦПФР від 14 жовтня 2014 року №1360 (далі по тексту - Положення).

Відповідно до пункту 4 Положення визначено перелік критеріїв, відповідність яким є підставою для прийняття рішення про визначення емітента та його цінних паперів такими, що мають ознаки фіктивності, та включення емітента до Переліку, а саме:

1) встановлений Національною комісією з цінних паперів та фондового ринку (далі - Комісія) та/або Державною фіскальною службою України (далі - ДФС) факт відсутності емітента за місцезнаходженням;

2) неподання емітентом до Комісії регулярної інформації та до органів ДФС податкової звітності в порядку, встановленому законодавством;

3) нескликання акціонерним товариством загальних зборів акціонерів протягом двох років поспіль та/або неутворення органів управління акціонерного товариства, визначених законодавством, протягом року з дня реєстрації Комісією звіту про результати приватного розміщення акцій серед засновників акціонерного товариства;

4) низький рівень (менше 3 відсотків від розміру активів емітента) або відсутність доходів від реалізації товарів, робіт, послуг за основним видом діяльності станом на кінець фінансового року;

5) відсутність сплаченого податку на додану вартість протягом звітного періоду, якщо емітент є платником податку на додану вартість;

6) переважну частку активів емітента (більше ніж 90 відсотків) складають фінансові інвестиції та/або дебіторська заборгованість відповідно до фінансової звітності емітента, поданої до Комісії та/або ДФС станом на кінець звітного періоду;

7) кількість працівників емітента станом на кінець звітного періоду становить менше трьох осіб;

8) середньомісячні витрати емітента на оплату праці одного працівника є меншими від мінімального розміру заробітної плати, встановленого законодавством;

9) реєстрація місцезнаходження емітента у будівлі житлового фонду за адресою, де зареєстровані юридичні особи, що не є афілійованими особами власника такого житлового приміщення;

10) наявність судового рішення, яке набрало законної сили, пов'язаного з використанням цінних паперів емітента з метою ухилення від сплати податків, зборів (обов'язкових платежів).

Згідно з пунктом 5 Положення на підставі наявної інформації Комісія та/або ДФС в межах компетенції проводять аналіз відповідності емітента ознакам фіктивності згідно з критеріями, визначеними у пункті 4 цього Положення.

Пункт 6 Положення встановлює, що у разі відповідності емітента щонайменше трьом критеріям, визначеним у пункті 4 цього Положення, Комісія та/або ДФС в межах компетенції проводять перевірку щодо відповідності емітента іншим критеріям фіктивності. За результатами такої перевірки, у разі відповідності емітента трьом або більше критеріям, визначеним у пункті 4 цього Положення, на підставі відповідного спільного рішення Комісії та ДФС (далі - Рішення), емітент включається до Переліку як такий, що має ознаки фіктивності.

Як визначає пункт 7 Положення, відповідність емітента одночасно двом критеріям фіктивності, визначеним у підпунктах 1 та 2 пункту 4 цього Положення, що підтверджується відповідними документами, є безумовною підставою для прийняття Рішення.

З аналізу наведених норм Закону України "Про державне регулювання ринку цінних паперів" та Положення слідує, що рішення про включення емітента до переліку емітентів, що мають ознаки фіктивності, приймається НКЦПФР за погодженням із з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики, наразі - Державна фіскальна служба України, та за результатами перевірки емітента критеріям фіктивності.

При цьому Положення не встановлює порядку проведення перевірки емітента на відповідність критеріям фіктивності, необхідності повідомлення емітента та оформлення результатів такої перевірки, тому, на думку суду, складання акта перевірки за результатами перевірки емітента на відповідність критеріям фіктивності не обов'язковим.

Суд враховує, що Положення передбачає прийняття спільного рішення НКЦПФР та Державної фіскальної служби України, однак звертає увагу, що норми Положення у цій частині не узгоджуються із положеннями пунктів 3710 та 3711 частини другої статті 7 Закону України "Про державне регулювання ринку цінних паперів", які надають право відповідачу самостійно приймати рішення лише за погодженням Державної фіскальної служби України.

Досліджуючи у межах спору відповідність ПАТ "Імпульс плюс" критеріям фіктивності та дотримання процедури погодження рішення, суд виходить з наступного.

Як зазначає відповідач, під час аналізу обов'язкової звітності емітента наявної у НКЦПФР, а саме річного звіту за 2013 рік, виявлено низькі фінансово-господарські показники, що відповідали критеріям фіктивності, а саме:

- низький рівень (0,018% від розміру активів) доходів від реалізації товарів, робіт, послуг за основним видом діяльності станом на кінець фінансового року;

- переважну частку активів емітента (більше 90 відсотків) складають фінансові інвестиції та дебіторська заборгованість (99,46%);

- кількість працівників емітента станом на кінець звітного періоду становить менше трьох осіб (1 особа);

- середньомісячні витрати емітента на оплату праці одного працівника є меншими від мінімального розміру заробітної плати, встановленого законодавством (0 грн.)

Виходячи зі змісту пункту 4 Положення, відповідність емітента критеріям фіктивності визначається за результатами останнього звітного періоду; разом з тим, як зазначає відповідач та не спростовано позивачем, за 2014 рік ПАТ "Імпульс плюс" не оприлюднювало звітність за 2014 рік, а тому суд вважає обґрунтованою перевірку позивача на підставі звітності за 2013 рік.

Відповідно до частини першої статті 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Частина четверта статті 70 Кодексу адміністративного судочинства України встановлює, що обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

У той же час відповідач не надав суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували, що ПАТ "Імпульс плюс" має низький рівень (0,018% від розміру активів) доходів від реалізації товарів, робіт, послуг за основним видом діяльності станом на кінець фінансового року, що переважну частку його активів (більше 90 відсотків) складають фінансові інвестиції та дебіторська заборгованість (99,46%), кількість працівників позивача станом на кінець звітного періоду становить менше трьох осіб (1 особа) та, що середньомісячні витрати емітента на оплату праці одного працівника є меншими від мінімального розміру заробітної плати, встановленого законодавством (0 грн.), зокрема копії обов'язкової звітності емітента (річна інформація емітента).

На підтвердження погодження оскаржуваного рішення відповідач надав суду копію листа Державної фіскальної служби України від 29 травня 2015 року №13024/5/99-99-22-05-01-15.

Суд встановив, у листі Державної фіскальної служби України від 29 травня 2015 року №1302415/99-99-22-05-01-16 у відповідь на лист НКЦПФР від 27 квітня 2015 року №13/03/8729/НК повідомляється про погодження проекту рішення "Про становлення ознак фіктивності емітентів цінних паперів та включення таких емітентів до переліку (списку) емітентів, що мають ознаки фіктивності".

У свою чергу у листі НКЦПФР від 27 квітня 2015 року №13/03/8729/НК повідомлялось про виявлення ознак фіктивності зокрема ПАТ "Імпульс плюс".

Разом з тим, у листі від 07 вересня 2015 року №846/15/99-99-22-05-01-14 на запит представника позивача - ОСОБА_1, Державна фіскальна служба України підтвердила погодження проекту рішення "Про становлення ознак фіктивності емітентів цінних паперів та включення таких емітентів до переліку (списку) емітентів, що мають ознаки фіктивності", надісланого листом НКЦПФР від 27 квітня 2015 року №13/03/8729/НК, однак повідомила, що рішення від 12 червня 2015 року №820 "Про встановлення ознак фіктивності ПАТ "Імпульс плюс" та включення його до Переліку емітентів, що мають ознаки фіктивності" на погодження до Державної фіскальної служби України не надходило.

Таким чином, оскільки Закон України "Про державне регулювання ринку цінних паперів" встановлює обов'язковість погодження рішення про включення емітента до переліку емітентів, що мають ознаки фіктивності, а не його проекту, рішення від 12 червня 2015 року №820 "Про встановлення ознак фіктивності ПАТ "Імпульс плюс" та включення його до Переліку емітентів, що мають ознаки фіктивності" є таким, що прийнято відповідачем без погодження із Державною фіскальною службою України.

Враховуючи не підтвердження документально критеріїв фіктивності та порушення порядку погодження, суд приходить до висновку, що рішення НКЦПФР від 12 червня 2015 року №820 "Про встановлення ознак фіктивності ПАТ "Імпульс плюс" та включення його до Переліку емітентів, що мають ознаки фіктивності" є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, Окружний адміністративний суд міста Києва вважає, що відповідачем не доведена правомірність оскаржуваного рішення з урахуванням вимог встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому адміністративний позов ПАТ "Імпульс плюс" підлягає задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 69, 70, 71, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов Публічного акціонерного товариства "Імпульс плюс" задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку від 12 червня 2015 року №820 "Про встановлення ознак фіктивності ПАТ "Імпульс плюс" та включення його до Переліку емітентів, що мають ознаки фіктивності".

3. Присудити з Державного бюджету України на користь Публічного акціонерного товариства "Імпульс плюс" понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 73,08 грн. (сімдесят три гривні вісім копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку.

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.А. Кузьменко