Справа № 826/21911/15
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2015-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

25 вересня 2015 року № 826/21911/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії суддів: головуючого судді Келеберди В.І., суддів Данилишин В.М. Качура І.А., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський"
до Національного банку України

провизнання протиправним та скасування рішення

О Б С Т А В И Н И С П Р А В И:

Публічне акціонерне товариство "Банк Михайлівський" звернулось до суду з позовом до Національного банку України про визнання протиправним та скасування розпорядження від 08.09.2015 №502-р "Про проведення позапланової виїзної перевірки ПАТ "Банк Михайлівський".

Позов обґрунтовано тим, що оскаржуване розпорядження прийнято з порушенням Положення про порядок організації та проведення перевірок з питань запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансування тероризму та фінансування розповсюдження зброї масового знищення, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 20.06.2011 №197, оскільки перевірку призначено за відсутності підстави визначених згадуваним Порядком. Крім того позивач вказує, що оскаржуване розпорядження передбачає проведення перевірки з тих самих питань та за той самий період, з яких / за який ПАТ "Банк Михайлівський" вже перевірявся.

Національний банк України (далі - відповідач) заперечував проти задоволення позову з підстав викладених у письмових запереченнях, які долучено до матеріалів справи, з яких вбачається, що оскаржуване розпорядження прийнято за результатом (на підставі) безвиїзного нагляду з питань фінансового моніторингу, документів та інформації структурних підрозділів Національного банку України про порушення позивачем вимог законодавства з питань фінансового моніторингу.

В судовому засіданні за згодою сторін відповідно до ч. 4 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України ухвалено про вирішення справи в порядку письмово провадження.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В:

Розпорядженням Національного банку України від 08.09.2015 №502-р "Про проведення позапланової виїзної перевірки ПАТ "Банк Михайлівський" зобов'язано у період з 08 по 18 вересня 2015 року здійснити позапланову виїзну перевірку ПАТ "Банк Михайлівський" з питань дотримання вимог законодавства у сфері фінансового моніторингу та вимог валютного законодавства. Період діяльності, що підлягає перевірці з 01 січня по 04 вересня 2015 року.

В подальшому, розпорядженням Національного банку України від 18.09.2015 №528-р "Про внесення змін до розпорядження Національного банку України від 08.09.2015 №502-р строк проведення позапланової виїзної перевірки ПАТ "Банк Михайлівський" продовжено до 25.09.2015.

Вирішуючи адміністративну справу по суті, суд, керуючись частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, якою встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, виходить з того, що оскільки позивачем як спосіб захисту порушеного права обрано оскарження постанови Національного банку України, суд досліджуючи надані сторонами докази повинен встановити відповідність змісту рішення суб'єкта владних повноважень чинному законодавству та законність процедури його прийняття.

Зі змісту оскарженого розпорядження вбачається, що оскаржене розпорядження прийнято з метою забезпечення належного контролю за дотриманням вимог законодавства України, що регулює відносини у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення, валютного законодавства.

Відповідно до ч. 2. ст. 5 Закону України "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброй масового знищення" (далі - Закон) суб'єктами первинного фінансового моніторингу є: банки, страховики (перестраховики), страхові (перестрахові) брокери, кредитні спілки, ломбарди та інші фінансові установи.

Згідно п. 11 ст. 1 Закону державний фінансовий моніторинг - сукупність заходів, які здійснюються суб'єктами державного фінансового моніторингу і спрямовуються на виконання вимог законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення.

Відповідно до ст 14 Закону державне регулювання і нагляд у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення здійснюються щодо, зокрема, філій іноземних банків, банків - Національним банком України.

Зазначені у частині першій цієї статті суб'єкти державного фінансового моніторингу в межах їх повноважень зобов'язані, зокрема, здійснювати нагляд у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення за діяльністю відповідних суб'єктів первинного фінансового моніторингу, зокрема шляхом проведення планових та позапланових перевірок, у тому числі безвиїзних, у порядку, встановленому відповідним суб'єктом державного фінансового моніторингу, який згідно з цим Законом виконує функції регулювання і нагляду за суб'єктом первинного фінансового моніторингу.

Суб'єкти державного фінансового моніторингу для виконання своїх функцій мають право одержувати у встановленому ними порядку від суб'єктів первинного фінансового моніторингу (щодо яких вони відповідно до цього Закону виконують функції регулювання і нагляду) інформацію, документи, копії документів, оформлені та засвідчені суб'єктом первинного фінансового моніторингу згідно з вимогами відповідного суб'єкта державного фінансового моніторингу.

Національний банк України для здійснення нагляду за суб'єктами первинного фінансового моніторингу, щодо яких він відповідно до статті 14 цього Закону виконує функції державного регулювання і нагляду, має право безоплатного доступу (у тому числі автоматизованого) до відповідних інформаційних систем (баз даних) органів державної влади у порядку, узгодженому Національним банком України з відповідним органом державної влади.

Отже, Національний банк України має право одержувати у встановленому ними порядку від суб'єктів первинного фінансового моніторингу, в даному випадку позивача, інформацію, документи, копії документів.

Частиною другою статті 63 Закону України "Про банки та банківську діяльність" встановлено, що Національний банк України при здійсненні нагляду за діяльністю банків проводить перевірку банків з питань дотримання ними вимог законодавства, яке регулює відносини у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму, та достатності заходів для запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму.

Відповідно до ст. 71 Закону України "Про банки і банківську діяльність" Національний банк України може прийняти рішення про проведення позапланової перевірки банку при наявності обґрунтованих підстав. Таке рішення має бути підписане Головою Національного банку України або уповноваженою ним особою.

Уповноважені Національним банком України особи мають право одержувати від банку інформацію, документи та їх копії, письмові пояснення з питань діяльності банку, а також вилучати копії документів, що свідчать про порушення законодавства України, у тому числі нормативно-правових актів Національного банку України.

Отже, Національний банк України може прийняти рішення про проведення позапланової перевірки банку при наявності обґрунтованих підстав.

Оскаржуване розпорядження підписане першим заступником Голови Національного банку України Писарук О.В.

Відповідно до довіреностей від 09.09.2014 та від 24.10.2014, копії яких долучено до матеріалів справи перший заступник Голови Національного банку України Писарук О.В. уповноважений підписувати, зокрема, розпорядження щодо проведення позапланових перевірок банків.

З огляду на викладене оскаржуване розпорядження підписано уповноваженою особою Національного банку України.

Положення про порядок організації та проведення перевірок з питань запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансування тероризму та фінансування розповсюдження зброї масового знищення, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 20.06.2011 №197 (далі - Порядок 197).

Положення про порядок проведення виїзних, невиїзних (камеральних) перевірок щодо дотримання банками, іншими установами, національним оператором поштового зв'язку вимог валютного законодавства України та перевірок пунктів обміну іноземної валюти на території України, затверджено постановою Правління Національного банку України від 21.09.2007 №338 (далі - Положення №338).

Відповідно до п. 1, 11-13, Положення №197 перевірка з питань дотримання вимог законодавства з питань фінансового моніторингу (далі - перевірка) - планова або позапланова виїзна перевірка, безвиїзний нагляд з питань фінансового моніторингу; період, що підлягає виїзній перевірці, - це період діяльності банку/установи, що перевіряється інспекційною групою щодо дотримання ним/нею вимог законодавства з питань фінансового моніторингу; позапланова виїзна перевірка - виїзна перевірка, яка проводиться відповідно до розпорядження Національного банку.

Позапланова виїзна перевірка призначається за окремим дорученням Голови Національного банку або уповноваженої ним особи, що оформляється розпорядженням, у якому зазначаються найменування банку/установи, що перевіряється, підстава для проведення виїзної перевірки, строки проведення виїзної перевірки (дати початку і закінчення), період, що підлягає виїзній перевірці, склад інспекційної групи та її керівник (із зазначенням прізвища, імені, по батькові, посади), перелік питань, які підлягають виїзній перевірці, інше (за потреби).

Виїзна перевірка може здійснюватися з окремих питань діяльності банку/установи або охоплювати весь перелік питань діяльності банку/установи у сфері фінансового моніторингу.

Згідно з 22. 2.2, 2.11, 2.15 та 5.1 Порядку 338 позапланові виїзні або невиїзні перевірки проводять уповноважені працівники за наявності обґрунтованих підстав, до яких належать: результати аналізу статистичної звітності, що свідчать про можливі порушення валютного законодавства; результати аналізу отриманої Національним банком інформації про порушення валютного законодавства; негативні тенденції на валютному ринку України, що виявлені під час виконання Національним банком законодавчо закріпленої за ним функції із забезпечення стабільності грошової одиниці України; інші підстави, які передбачені законодавством України.

Під час проведення планових та позапланових перевірок уповноважені працівники використовують комплексний метод (лише для виїзних перевірок) або метод за окремими питаннями, суцільний або вибірковий порядок. Позапланові виїзні перевірки [крім перевірок кас банків (фінансових установ) щодо дотримання встановленого порядку організації та здійснення валютно-обмінних операцій] призначають за письмовим чи усним дорученням Голови Національного банку або уповноваженої особи Національного банку, яка за розподілом функціональних обов'язків здійснює загальне керівництво Департаментом, що оформляється у формі розпорядження.

Розпорядження Голови Національного банку або уповноваженої особи Національного банку, яка за розподілом функціональних обов'язків здійснює загальне керівництво Департаментом, є підставою для проведення Департаментом позапланової виїзної перевірки [крім перевірок кас банків (фінансових установ) щодо дотримання встановленого порядку організації та здійснення валютно-обмінних операцій].

Період, за який вже здійснювалася перевірка в банку (фінансовій установі), не включається до періоду наступної перевірки банку (фінансової установи) з питань, що були охоплені попередньою перевіркою.

Положення абзацу першого цього пункту не поширюється на випадки, коли під час проведення попередньої перевірки банку (фінансової установи) робочу групу (уповноваженого працівника) не було допущено до проведення такої перевірки або робочій групі (уповноваженому працівнику) було відмовлено в наданні матеріалів та документів, потрібних для проведення відповідної перевірки, і за результатами проведення такої перевірки оформлено акт згідно з пунктом 7.5 глави 7 цього Положення.

Отже, норми Порядку 197, як і Порядку 338 рішення про проведення позапланової перевірки приймається з наявності обґрунтованих підстав, при цьому підстави, мають бути зазначені у саме рішення про проведення позапланової перевірки.

Проте, зі змісту оскаржуваного розпорядження вбачається, що перевірку призначено на підставі п. 11, 12 Порядку №197 та Порядку 338. Отже оскаржуване розпорядження містить посилання на загальні норми згадуваних Порядків, проте не містить підстав для проведення перевірки.

Відповідач як на підставу для призначення перевірки позивача посилається на доповідну записку директора департаменту фінансового моніторингу Національного банку України та вказує, що перевірку позивача призначено за результатом безвиїзного нагляду з питань фінансового моніторингу, а також, документів та інформації структурних підрозділів Національного банку України про порушення вимог законодавства з питань фінансового моніторингу.

Проте, оскаржуване розпорядження не містить посилань на вказані вище факти та матеріали, отже доводи позивача, що оскаржуване розпорядження не передбачає підстав проведення перевірки та переліку питань, що підлягають перевірці є обґрунтованими.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що на підставі доручення на проведення планової комплексної перевірки ПАТ "Банк Михайлівський" від 07.08.2015 №25-03001/55885 у період з 12.08.2015 по 31.08.2015 проведено планову комплексну перевірку ПАТ "Банк Михайлівській" з питань дотримання Банком вимог валютного законодавства та нормативно-правових актів Національного банку України за період з 21.06.2013 по 31.07.2015

Отже, оскаржуваним розпорядженням в частині проведення перевірки валютного законодавства за період з 01.01.2015 по 31.07.2015 призначено повторну перевірку з тих самих питань та за той же період, які були предметом планової перевірки проведеної на підставі доручення на проведення планової комплексної перевірки ПАТ "Банк Михайлівський" від 07.08.2015 №25-03001/55885, що вказує на порушення відповідачем п. 2.15 Порядку 338, якою прямо заборонено проведення повторної перевірки за той же період та з тих же питань, що були предметом попередньої перевірки.

При реалізації владної компетенції суб'єкт владних повноважень має дотримуватись принципу юридичної визначеності закріпленого у рішення Європейського суду з прав людини у справі "Гешмен і Герруп проти Сполученого Королівства" (рішення від 25.11.1999) та рішення Конституційний Суд України у Рішенні від 22 вересня 2005 року N 5-рп/2005 (v005p710-05), зокрема, особа щодо якої здійснюється перевірка має чітко розуміти умови перевірки та порядок реалізації своїх прав. В частині призначення повторної перевірки відповідач діяв не у спосіб визначений згадуваними нормами законодавства. Оскаржуване розпорядження є актом індивідуальної дії, його реалізація в частині призначення повторної перевірки виходить за межі умов реалізації зазначених норм, що може призвести до порушення прав та інтересів позивача як господарюючого суб'єкта, а тому за такими формальними ознаками суд вбачає за можливе визнати розпорядження протиправним та вбачає наявними підстави для його скасування.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідачем не доведено правомірність оскаржуваного розпорядження у відповідності до вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов ПАТ "Банк Михайлівський" підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 69, 70, 71, 122, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

1. Задовольнити позов ПАТ "Банк Михайлівський".

2. Визнати протиправним та скасувати розпорядження Національного банку України від 08.09.2015 №502-р "Про проведення позапланової виїзної перевірки ПАТ "Банк Михайлівський".

Постанова набирає законної сили в строки та порядку, встановленому статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя В. І. Келеберда

Судді В. М. Данилишин

І. А. Качур