Справа № П/811/389/15.
Суддя: Р.В. Жук
Дата ухвалення: 2015-08-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 серпня 2015 року справа № П/811/389/15.

провадження № 2-ап/811/42/15

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Жука Р.В. розглянувши в порядку письмового провадження справу

за позовом Новоархангельського районного центру зайнятості в Кіровоградській області

до ОСОБА_1

про стягнення безпідставно виплаченого матеріального забезпечення у

розмірі 8271,60 грн., -

В С Т А Н О В И В:

Новоархангельський районний центр зайнятості в Кіровоградській області звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно отриманих коштів в розмірі 8271,60 грн.

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 13.02.2015 року було відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі та повернуто позивачу позовну заяву разом з усіма додатками.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 19.05.2015 року скасовано ухвалу від 13.02.2015 року, а справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 16.07.2015 року у справі відкрито провадження, а справу призначено до судового розгляду.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що внаслідок приховування відповідачем набуття статусу фізичної особи-підприємця ним було незаконно отримано кошти на загальну суму 8271,60 грн. Відповідачу направлялись наказ та лист-повідомлення про наявність заборгованості, проте добровільно відповідач кошти не сплатив.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, до суду подав заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить розглядати справу без його участі (а.с.132).

Відповідачем до суду подано заперечення на позовну заяву у відповідності до яких позовні вимоги ним не визнаються у повному обсязі, оскільки він припинив займатись підприємницькою діяльністю, а тому вважає, що допомогу отримував законно. Також зазначив, що припинення підприємницької діяльності було здійснено на підставі судового рішення, прийнятого господарським судом Кіровоградської області 19.10.2006 року. Вказане рішення суду було направлено до Новоархангельської РДА для внесення до Єдиного державного реєстру відомостей про припинення підприємницької діяльності, проте через допущення державним реєстратором протиправної бездіяльності не вчинено дії по припиненню підприємницької діяльності відповідача (а.с.119-120).

Відповідно до ч.1 ст.41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

На підставі ч.6 ст. 128 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження.

Суд, дослідивши письмові докази у справі, дійшов наступних висновків.

18.07.2012 року ОСОБА_1 звернувся із заявою до Новоархангельського районного центру зайнятості в Кіровоградській області про надання статусу безробітного, в якій, зокрема, зазначив, що не зареєстрований як фізична особа-підприємець (а.с.33).

08.01.2013 року ОСОБА_1 звернувся із заявою до Новоархангельського РЦЗ про надання (поновлення) статусу безробітного в якій, зокрема, зазначив, що не зареєстрований як фізична особа-підприємець (а.с.34).

Згідно персональних карток (а.с.31-32) та наказів керівника Новоархангельського РЦЗ відповідачеві був наданий статус безробітного та призначена виплата допомоги по безробіттю; з того ж часу розпочато виплату відповідної допомоги (а.с.35-36).

Так, за час перебування на обліку як безробітній за період 11.07.2012 року по 15.10.2013 року відповідач отримав допомогу по безробіттю у розмірі 8271,60 грн., що підтверджується розрахунком матеріальних виплат (а.с.38).

Новоархангельським районним центром зайнятості в Кіровоградській області при перевірці додержання законодавства про зайнятість населення, виявлено, що у період перебування на обліку у центрі зайнятості та отримуючи допомогу по безробіттю ОСОБА_1 зареєстрований з 04.09.2001 року в реєстраційних органах як фізична особа підприємець; вказане підтверджується відповідним витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а.с.37,41-42).

На підставі виявленого вищезазначеного факту директором Новоархангельського районного центру зайнятості в Кіровоградській області видано наказ від 06.01.2015 року, яким прийнято рішення про вжиття заходів по поверненню зайво виплачених коштів по безробіттю ОСОБА_1 (а.с.39), копію якого, разом з листом про повернення коштів направлено відповідачу (а.с.40).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Статтею 46 Конституції України громадянам гарантується право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх, зокрема, у разі безробіття з незалежних від них обставин.

З огляду на те, що відповідач набув статусу безробітного 18.07.2012 року, до спірних правовідносин підлягає застосуванню Про зайнятість населення від 01.03.1991 р. №803-ХІІ (чинного до 01.01.2013 р.)

У відповідності до ч.1 ст.2 Закону України Про зайнятість населення від 01.03.1991 р. №803-ХІІ, чинного до 01.01.2013 р., безробітними визнаються працездатні громадяни працездатного віку, які через відсутність роботи не мають заробітку або інших передбачених законодавством доходів і зареєстровані у державній службі зайнятості як такі, що шукають роботу, готові та здатні приступити до підходящої роботи.

На підставі п.б ч.3 ст.1 вказаного Закону, в Україні до зайнятого населення належать громадяни, що проживають на території держави на законних підставах, які самостійно забезпечують себе роботою, включаючи підприємців, осіб, зайнятих індивідуальною трудовою діяльністю, творчою діяльністю, члени кооперативів, фермери та члени їх сімей, що беруть участь у виробництві.

Таким чином, особа, зареєстрована як фізична особа-підприємець відноситься до категорії зайнятого населення, а відтак, не може отримати статус безробітного та, відповідно, не має права на отримання допомоги по безробіттю.

Пунктом 8 частини 1 статті 31 Закону України Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття від 02.03.2000 р. №1533-ІІІ визначено, що виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі призначення виплати на підставі документів, що містять неправдиві відомості.

Відповідно до ч.2, 3 ст.36 вказаного Закону, застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобовязані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обовязків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

У відповідності до п.6.14 Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 20.11.2000 р. №307, якщо під час одержання допомоги по безробіттю безробітний своєчасно не подав відомості про обставини, що впливають на умови її виплати, у тому числі встановлені під час розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення, з безробітного стягується сума виплаченої допомоги по безробіттю з моменту виникнення цих обставин.

Згідно з п.6 Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Державної податкової адміністрації України від 13.02.2009 р. №60/62, постановою правління Пенсійного фонду України від 13.02.2009 р. №7-1 у разі встановлення центром зайнятості відповідно до цього Порядку належності безробітної особи до категорії зайнятих така особа знімається з обліку як безробітна в установленому законодавством порядку та повертає суму незаконно отриманого матеріального забезпечення і вартості наданих соціальних послуг з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати матеріального забезпечення та надання соціальних послуг.

На підставі п.7 зазначеного Порядку рішення про повернення коштів особою чи роботодавцем оформлюється наказом. Протягом двох робочих днів після прийняття рішення центр зайнятості надсилає особі чи роботодавцю рекомендованим листом повідомлення про необхідність протягом 15 календарних днів з дня отримання повідомлення повернути незаконно виплачені кошти.

З огляду на те, що відповідач повторно набув статусу безробітного 08 січня 2013 року, до спірних правовідносин також підлягає застосуванню Закон України „Про зайнятість населення від 5 липня 2012 року № 5067-VI (набрав чинності з 01 січня 2013 року).

Відповідно до статті 44 вказаного Закону зареєстровані безробітні мають право на матеріальне забезпечення на випадок безробіття та соціальні послуги відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" та цього Закону.

Пунктом 2 частини першої статті 1 Закону України „Про зайнятість населення визначено, що безробітною є особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 43 вказаного Закону статусу безробітного може набути, зокрема, особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи.

Водночас, згідно частини першої статті 4 Закону України „Про зайнятість населення до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, що навчаються за денною формою у загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах та поєднують навчання з роботою.

Частина друга статті 1 вказаного Закону є бланкетною та, зокрема, для визначення поняття "особи, які забезпечують себе роботою самостійно", відсилає до Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування".

Так, відповідно до пункту 5 частини першої статті 4 Закону України „Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування особи, які забезпечують себе роботою самостійно - займаються незалежною професійною діяльністю, а саме науковою, літературною, артистичною, художньою, освітньою або викладацькою, а також медичною, юридичною практикою, в тому числі адвокатською, нотаріальною діяльністю, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід безпосередньо від цієї діяльності, за умови, що такі особи не є найманими працівниками чи підприємцями.

Із системного аналізу положень Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" суд дійшов висновку, що законодавцем не утотожнюються поняття особи, яка забезпечує себе роботою самостійно, та фізичної особи-підприємця.

За таких умов суд вважає помилковими твердження позивача про те, що факт реєстрації фізичної особи-підприємця унеможливлює набуття такою особою статусу безробітного та виключає отримання нею допомоги по безробіттю.

При цьому суд наголошує, що положення вказаного Закону України "Про зайнятість населення" не містять застережень щодо неможливості надання статусу безробітного особі, яка зареєстрована фізичною особою-підприємцем.

Натомість визначальною умовою для набуття такого статусу згідно вищезазначених приписів Закону України "Про зайнятість населення" є відсутність в особи роботи та, як наслідок, заробітку або інших доходів.

Позивачем не надано доказів того, що ОСОБА_1 в оскаржуваний період мав роботу та отримував заробіток або інший дохід внаслідок зайняття підприємницькою діяльністю, а відтак безпідставно отримував допомогу по безробіттю у періоді з липня 2012 року по жовтень 2013 року.

Відповідач у письмових запереченнях пояснив, що такою діяльністю не займався, дохід від неї не отримував, що підтверджується довідкою від 02.032015 року №284 (а.с.93) та вважав, що його статус як фізичної особи-підприємця припинено за рішенням суду у 2006 році. До того ж, відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, до такого Реєстру 19.11.2014 року внесено судове рішення щодо припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, що не повязано з її банкрутством (а.с.57).

Стосовно заперечень відповідача щодо допущення державним реєстратором протиправної бездіяльності, суд зазначає наступне

Так, згідно частини 1 статті 49 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців" (в редакції чинній станом на 19.10.2006 р. - дата винесення рішення про припинення підприємницької діяльності), суд, який постановив рішення про припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця, у тому числі рішення про визнання фізичної особи - підприємця недієздатною або про обмеження її цивільної дієздатності, в день набрання таким рішенням законної сили направляє його копію державному реєстратору за місцем реєстрації фізичної особи - підприємця для внесення до Єдиного державного реєстру запису про судове рішення щодо припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця.

Дата надходження судового рішення щодо припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця вноситься державним реєстратором до журналу обліку реєстраційних дій.

Частиною 3 ст..49 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців" (в редакції чинній станом на 19.10.2006 р.), державний реєстратор зобов'язаний не пізніше наступного робочого дня з дати надходження судового рішення щодо припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем внести до Єдиного державного реєстру запис про судове рішення щодо припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця та в той же день повідомити органи статистики, державної податкової служби, Пенсійного фонду України, фондів соціального страхування та фізичну особу - підприємця, щодо якої було постановлено судове рішення, про внесення такого запису.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що постановою господарського суду Кіровоградської області від 19.10.2006 року припинено підприємницьку діяльність ФОП ОСОБА_1 В п.3 постанови визначено, що після набрання законної сили копію направити державному реєстратору для внесення відповідно запису до Єдиного державного реєстру.

З огляду на викладене суд зазначає, що чинним законодавством та яке діяло на час винесення судового рішення не існувало норми, яка зобовязувала відповідача здійснювати контроль щодо виконання судового рішення.

З матеріалів справи вбачається, що державним реєстратором запис про припинення підприємницької діяльності ОСОБА_1 внесено лише 19.11.2014 року (тобто після 8 років, після винесення судового рішення), що є порушенням ч.3 ст.49 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців".

Отже, суд приходить до висновку, що відповідач правомірно звернувся з заявою про надання статусу безробітного, вважаючи, що його підприємницька діяльність припинена.

Частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Суд вважає, що позивачем не обґрунтовано належними доказами своїх позовних вимог, а тому доходить висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову.

Керуючись ст. ст. 86, 94, 159-163, 167 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову Новоархангельського районного центру зайнятості в Кіровоградській області до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно отриманих коштів в розмірі 8271,60 грн. - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили у порядку та у строк, що передбачені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Кіровоградський окружний адміністративний суд в десятиденний строк з дня отримання копії цієї постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Р.В. Жук