Справа № 810/3482/15
Суддя: Василенко Г.Ю.
Дата ухвалення: 2015-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 вересня 2015 року 810/3482/15

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Василенко Г.Ю., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Управління Пенсійного фонду України у місті Білій Церкві Київської області до Публічного акціонерного товариства "Техмашремонт" про стягнення заборгованості з відшкодування витрат на виплату та доставку пенсій,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулось Управління Пенсійного фонду України у м. Білій Церкві у Київській області з позовом до Публічного акціонерного товариства "Техмашремонт" про стягнення заборгованості з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до пункту "а" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" за липень 2015 року в загальній сумі 20025,72 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що управління Пенсійного фонду здійснювало виплату пенсії пенсіонерам, які працювали на підприємстві ПАТ "Техмашремонт" і отримали право на пенсію на пільгових умовах зі зменшенням пенсійного віку. Посилаючись на частину другу розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування", позивач просив суд стягнути суму витрат на виплату та доставку пенсії цим пенсіонерам з відповідача.

Відповідач у письмових запереченнях визнав вимоги позивача в частині відшкодування витрат на виплату і доставку пенсії гр. ОСОБА_1 у сумі 541,73 грн., однак зазначив, що станом на день судового розгляду він перерахував вказану суму на рахунок Пенсійного фонду України. Щодо відшкодування витрат на виплату і доставку пенсій решті пенсіонерів, які включені Пенсійним фондом України до розрахунку, позивач позову не визнав, в обґрунтування заперечень проти позову зазначив, що позовні вимоги є безпідставними, оскільки підприємство не має і ніколи не мало робочих місць із шкідливими умовами праці (окрім гр. ОСОБА_1В.). Усі особи, включені відповідачем до розрахунку, працювали і здобули право на пенсію на пільгових умовах за списком № 1 на іншому підприємстві - Білоцерківському виробничому об'єднанні шин та ГАВ (гумово-азбестовах виробів), перейменованому у Білоцерківське виробниче об'єднання "Білоцерківшина", правонаступником якого є ВАТ "Росава". Таким чином, за твердженням відповідача, позивач невірно визначив страхувальника, який має відшкодовувати витрати Пенсійному фонду на виплату пенсій вказаним громадянам, оскільки відповідач не є правонаступником вказаних підприємств, тому й не є належним відповідачем у даній справі.

Представники позивача та відповідача надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності.

Відповідно до ч.4 ст.122 КАС України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Дослідивши надані сторонами документи та інші зібрані по справі матеріали, суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судом встановлено, що Публічне акціонерне товариство "Техмашремонт" є юридичною особою, як платник внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України у місті Білій Церкві Київської області.

Позивач відповідно до розрахунків фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, на підставі пункту "а" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (список № 1), згідно з вимогами частини другої розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування", визначив розмір витрат, які підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача у звязку з виплатою та доставкою пенсій таким громадянам: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_1, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13 за липень 2015 року в загальній сумі 20025,72 грн.

За твердженням позивача, вказані громадяни працювали на підприємстві відповідача і отримали право на пенсію на пільгових умовах.

Відповідач у своїх запереченнях зазначив, що з усіх перелічених громадян лише ОСОБА_1 працював на його підприємстві і розмір витрат на виплату і доставку пенсій цьому пенсіонеру становить 541,73 грн.

Разом із запереченнями, відповідач надав суду копію квитанції № НОМЕР_1 від 12.08.2015 року, відповідно до якої він перерахував на рахунок Пенсійного фонду України вказану суму 541.73 грн.

Щодо решти пенсіонерів, відповідач заперечував факт їх роботи на його підприємстві і стверджував, що вони здобули пільговий стаж і право на пільгову пенсію, працюючи на підприємстві, правонаступником якого є ВАТ "Росава".

Як вже зазначалось, відповідач стверджував, що позивач невірно визначив страхувальника, який має відшкодовувати Пенсійному фонду витрати на виплату і доставку пенсій цим громадянам, тому позов до нього є безпідставним (окрім вимог про відшкодування витрат на виплату та доставку пенсій гр. ОСОБА_1В.).

Суд на підставі письмових доказів, наданих представниками сторін та матеріалів пенсійних справ (копій трудових книжок пенсіонерів) встановив, що громадяни ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_1, ОСОБА_9, ОСОБА_14, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13 в різні часи у минулому працювали у цехах із шкідливими умовами праці на Білоцерківському комбінаті шин та ГАВ (гумово-азбестових виробів), перейменованому у Білоцерківське виробниче об'єднання шин та ГАВ (гумово-азбестових виробів) на підставі наказу Главнефтехімпрому від 12.11.1976 № 808, яке у свою чергу перейменоване у Білоцерківське виробниче об'єднання "Білоцерківшина" на підставі наказу Главнефтехімпрому УРСР від 31.12.1986 № 313, про що свідчать послідовні записи у трудових книжках цих працівників, які вчинені при прийнятті їх на роботу та у зв'язку із зміною умов праці.

Вказані обставини не заперечувались сторонами. Відповідно до наданих письмових пояснень та заперечень, спір виник з приводу того, чи є ПАТ "Техмашремонт" правонаступником вказаних підприємств.

Суд встановив, що в усіх трудових книжках вказаних працівників міститься запис від 10.06.1993 "Орендне ремонтне підприємство перетворено у Акціонерне товариство "Техмашремонт", підстава розпорядження (рішення) виконавчого комітету Білоцерківської міської Ради народних депутатів від 10.06.1993 № 1-3-149", вчинений відділом кадрів Білоцерківського виробничого об'єднання "Білоцерківшина" між записами про прийняття певного працівника на роботу та його звільнення.

Як убачається із статуту Публічного акціонерного товариства "Техмашремонт", Публічне акціонерне товариство "Техмашремонт" створено 25.04.2011 (запис в ЄДР № 8001194) внаслідок перейменування Відкритого акціонерного товариства "Техмашремонт", є правонаступником Білоцерківського орендного ремонтного підприємства.

У свою чергу відкрите акціонерне товариство "Техмашремонт" зареєстроване Виконавчим комітетом Білоцерківської міської ради від 10.06.1993 № 1-3-149. Вказана юридична особа заснована згідно з рішенням Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській області від 04.06.1993 № 1-АТ шляхом перетворення (приватизації) Білоцерківського орендного ремонтного підприємства, таким чином, є правонаступником Білоцерківського орендного ремонтного підприємства.

Білоцерківське орендне підприємство засноване на підставі рішення конференції трудового колективу виробничого об'єднання "Білоцерківшина" (протокол від 06.11.1990 № 2), зареєстроване рішенням виконавчого комітету Білоцерківської міської Ради народних депутатів від 27.11.1990 № 401.

Згідно з даними статуту Білоцерківського орендного ремонтного підприємства та довідкою від 04.11.2010 № 1194/ю/04-11, виданою відділом державної реєстрації Білоцерківської міської ради Київської області, Білоцерківське орендне підприємство зареєстроване рішенням виконавчого комітету Білоцерківської міської Ради народних депутатів від 27.11.1990 № 401, воно не є правонаступником прав та обов'язків будь-якої юридичної особи.

У той же час, Орендне ремонтне підприємство, запис про яке вчинено у трудових книжках пенсіонерів відділом кадрів Білоцерківського виробничого об'єднання "Білоцерківщина", утворено на підставі наказу генерального директора Білоцерківського виробничого об'єднання "Білоцерківщина" від 25.05.1989 № 699 "Про перехід ЦРП на роботу на умовах оренди" (із змінами, внесеними наказом від 31.05.1989 № 714) в якості структурної одиниці Білоцерківського виробничого об'єднання "Білоцерківшина" в цілях запровадження госпрозрахунку, працює на умовах економічної самостійності, має окремий баланс та рахунок.

Наказом по Білоцерківському виробничому об'єднанню "Білоцерківшина" від 24.08.1989 № 1032 затверджено статут Орендного ремонтного підприємства об'єднання, відповідно до якого Орендне ремонтне підприємство знаходиться у підпорядкуванні об'єднання і є його структурною одиницею.

Таким чином, запис у трудових книжках пенсіонерів від 10.06.1993 "Орендне ремонтне підприємство перетворено у Акціонерне товариство "Техмашремонт", підстава розпорядження (рішення) виконавчого комітету Білоцерківської міської Ради народних депутатів від 10.06.1993 № 1-3-149", жодного юридичного значення не має, адже його вчинено неправомірно відділом кадрів Білоцерківського виробничого об'єднання "Білоцерківшина" по відношенню до іншої юридичної особи Відкритого акціонерного товариства "Техмашремонт", адже відділ кадрів Білоцерківського виробничого об'єднання "Білоцерківшина" жодного відношення до Публічного акціонерного товариства "Техмашремонт" не має, записи про прийняття перелічених у розрахунках пенсіонерів на роботу в Білоцерківське орендне підприємство чи Відкрите акціонерне товариство "Техмашремонт" у трудових книжках відсутні.

Із письмових заперечень відповідача встановлено, що підприємство не має і ніколи не мало виробництв із шкідливими умовами праці. Однак, ПАТ "Техмашремонт" видавало довідки пенсіонерам на тій підставі, що в нього зберігались їх трудові книжки і з цього приводу постановлялись судові рішення, згідно з якими суд зобов'язував ПАТ "Техмашремонт" видати певним особам відповідні довідки про наявність у них пільгового стажу.

Суд також встановив, що правонаступником Білоцерківського виробничого об'єднання "Білоцерківшина" є Відкрите акціонерне товариство "Росава", утворене відповідно до рішення Фонду державного майна України від 24.10.1996 № 76-АТ, зареєстроване виконавчим комітетом Білоцерківської міської Ради народних депутатів Київської області від 19.07.1999 № 117, що підтверджується копією статуту цієї юридичної особи.

Факти роботи перелічених у розрахунках пенсіонерів на підприємствах із шкідливими умовами праці, правонаступником яких є саме Відкрите акціонерне товариство "Росава", а не Публічне акціонерне товариство "Техмашремонт", встановлені судовими рішеннями, які набрали законної сили, в інших справах, а саме: постановою Київського окружного адміністративного суду від 28.02.2014 по справі № 810/655/14, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 26.06.2014; постановою Київського окружного адміністративного суду від 26.11.2013 по справі № 810/4667/13-а, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 23.04.2015, залишені без змін ухвалою Вищого адміністративного суду від 02.06.2015 № К/800/26047/14; постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 30.09.2014 по справі № 810/5375/13-а; постановою Київського окружного адміністративного суду від 04.08.2014 по справі № 810/3856/14-а, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 11.11.2014; постановою Київського окружного адміністративного суду від 04.09.2014 по справі № 810/4834/14, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 19.11.2014; постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 19.02.2015 по справі № 810/5838/14; постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.04.2015 по справі № 810/5929/13-а; постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 12.05.2015 по справі № 810/430/15.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між позивачем та відповідачем, суд зазначає наступне.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування визначаються Законом України від 09.07.2003 № 1058-ІV "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон України від 09.07.2003 № 1058-ІV).

Підприємства та організації з коштів, призначених на оплату праці, вносять до Пенсійного фонду плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, крім тих, що були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, починаючи з дня набрання чинності цим Законом, у розмірі 20 відсотків з наступним збільшенням її щороку на 10 відсотків до 100-відсоткового розміру відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій до набуття права на пенсію за віком відповідно до цього Закону.

Коло осіб, які мають право на пенсію на пільгових умовах, визначено статтею 13 Закону України від 05.11.1991 № 1788-XII "Про пенсійне забезпечення".

Тобто, пенсійне законодавство України встановлює обовязок з відшкодування витрат на виплату та доставку пільгових пенсій для страхувальників, які мають або мали виробництва чи робочі місця із шкідливими умовами праці.

Отже, головною умовою для виникнення у працедавця (страхувальника) обов'язку здійснювати відшкодування Пенсійному фонду України витрати на виплату та доставку пенсій пенсіонерам, є факт роботи таких осіб на виробництві чи за професією із шкідливими умовами праці саме у такого страхувальника.

Відповідно до статей 11, 71 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В силу положень статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Крім того, обставини, які визнаються сторонами, можуть не доказуватися перед судом, якщо проти цього не заперечують сторони і в суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання.

У справі, що розглядалась, відповідач визнав, що гр. ОСОБА_1 працював на його підприємстві за професією, що передбачає право на пенсію на пільгових умовах за списком № 1, тому визнав зобов'язання з відшкодування витрат на виплату і доставку пенсії цьому пенсіонеру в сумі 541,73 грн. та надав докази сплати такої заборгованості добровільно до постановлення даного рішення.

У звязку з цим позов у цій частині задоволенню не підлягає, адже на день вирішення справи у відповідача такий борг відсутній.

Щодо вимог про стягнення заборгованості з відшкодування витрат на виплату і доставку пенсій решті пенсіонерів, які включені Пенсійним фондом України до розрахунку, суд встановив, що усі вони працювали і здобули право на пенсію на пільгових умовах за списком № 1 на іншому підприємстві Білоцерківському комбінаті шин та ГАВ (гумово-азбестових виробів), перейменованому у Білоцерківське виробниче об'єднання шин та ГАВ (гумово-азбестових виробів), яке у свою чергу перейменоване у Білоцерківське виробниче об'єднання "Білоцерківшина", перетворене у Відкрите акціонерне товариство "Росава". Відповідач не є правонаступником вказаних підприємств, тому в нього відсутній обов'язок відшкодовувати Пенсійному фонду України витрати на виплату та доставку пенсій вказаним пенсіонерам.

За наведених обставин суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 122, 159-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

Відмовити управлінню Пенсійного фонду України у м. Білій Церкві у Київській області у задоволенні адміністративного позову.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Василенко Г.Ю.