Справа № 2а-2535/11/0970
Суддя: Тимощук О.Л.
Дата ухвалення: 2011-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" вересня 2011 р. Справа № 2a-2535/11/0970

15:30 год.

м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського окружного адміністративного суду Тимощук О.Л., розглянувши у порядку скороченого провадження в приміщенні суду адміністративну справу за позовом Головавтотрансінспекції в особі територіального управління Головавтотрансінспекції в Івано-Франківській області до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про стягнення фінансових санкцій в сумі 510,00 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

Головавтотрансінспекція в особі територіального управління Головавтотрансінспекції в Івано-Франківській області звернулася в суд з адміністративним позовом до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про стягнення фінансових санкцій в сумі 510,00 грн., мотивуючи тим, що під час перевірки останнього встановлено порушення ст. 39 Закону України Про автомобільний транспорт, а саме: надання послуг з перевезення пасажирів на таксі за відсутності документів - ліцензійної картки, за наслідками чого було складено акт від 22.03.2011 р., у відповідності до якого 21.04.2011 р. позивачем прийнято постанову №119560 про застосування до відповідача фінансових санкцій в сумі 510,00 грн. В наданий позивачем термін для добровільної сплати, відповідач суму фінансових санкцій не сплатив.

Відповідно до частини 3 статті 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України про відкриття скороченого провадження суд виносить ухвалу, копія якої невідкладно надсилається відповідачу разом з копією позовної заяви та доданих до неї документів. В ухвалі в обов'язковому порядку зазначаються строк подання заперечення проти позову, порядок його подання, а також наслідки неподання такого заперечення. Відповідач у десятиденний строк з дня одержання такої ухвали та копій документів може подати заперечення проти позову та необхідні документи або заяву про визнання позову.

05.08.2011 року судом прийнято ухвалу про відкриття скороченого провадження по даній адміністративній справі, копії якої разом із копіями позовної заяви та доданих до неї документів направлено відповідачу для подання заперечення або заяви про визнання позову за двома адресами: за адресою, яка зазначена як місце проживання відповідача та значиться в даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, а також за фактичною адресою проживання відповідача, яка вказана в матеріалах адміністративного позову. Проте, поштові відправлення в обидвох випадках повернулись на адресу суду з відмітками - "за зазначеною адресою не проживає" та відповідно - "за закінченням терміну зберігання".

Відповідно до вимог частини 11 статті 35 Кодексу адміністративного судочинства України, розписку про одержання повістки (повістку у разі неможливості вручити її адресату чи відмови адресата її одержати) належить негайно повернути до адміністративного суду. У разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином.

Суд, розглянувши та оцінивши матеріали справи в порядку скороченого провадження, відповідно до вимог статті 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України - без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 22.03.2011 року при здійсненні перевірки працівниками територіального управління Головавтотрансінспекції в Івано-Франківській області автомобіля відповідача марки Фольцваген (V W), державний номерний знак СЕ 3057АА, який обладнаний розпізнавальним ліхтарем таксі, встановлено порушення, а саме: відсутність ліцензійної картки, про що складено акт №226089 (а.с. 7).

При цьому, відповідач був ознайомлений з актом перевірки, надавши пояснення, що "документи виготовляються", про що зроблені відмітки в акті від 22.03.2011 року.

Згідно із статтею 39 Закону України Про автомобільний транспорт автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред'являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують перевезення.

Документи для фізичної особи, що здійснює перевезення пасажирів на таксі: для автомобільного перевізника - ліцензія, інші документи, передбачені законодавством України;

для водія таксі - посвідчення водія відповідної категорії, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, ліцензійна картка, інші документи, передбачені законодавством України.

Статтею 60 Закону України Про автомобільний транспорт встановлено, що за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються санкції за, зокрема, експлуатацію легкового автомобіля, облаштованого як таксі, без наявності ліцензійної картки - штраф у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Від імені центрального органу виконавчої влади з питань автомобільного транспорту розглядати справи про стягнення у вигляді штрафів за порушення, викладені у цій статті, мають право посадові особи урядового органу державного управління з питань контролю на автомобільному транспорті.

Статтею 6 Закону України Про автомобільний транспорт встановлено, що державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України. Державний контроль автомобільних перевізників здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок.

Порядок стягнення у вигляді штрафу за порушення, викладені у цій статті, та порядок оскарження і опротестування постанови по справі про правопорушення визначає Кабінет Міністрів України. Відповідно п.3 Постанови Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 року №1567 "Про затвердження Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті" органами державного контролю на автомобільному транспорті є Головавтотрансінспекція, її територіальні управління в областях, Автономній Республіці Крим, м. Києві та Севастополі. Відповідно до п.п. 21, 27 Постанови Кабінету Міністрів України від 08.11.2006року №1567 Про затвердження Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті державний контроль на автомобільному транспорті здійснюється посадовими особами органу державного контролю, шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок. При виявлені порушення законодавства складається акт, на підставі якого керівник органу державного контролю виносить постанову про застосування фінансових санкцій, що є обов'язковою до виконання. У відповідності до п. 28 Постанови Кабінету Міністрів України від 08.11.2006року №1567 Про затвердження Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті фінансова санкція повинна бути перерахована суб'єктом господарювання на зазначений у постанові рахунок не пізніше ніж протягом п'ятнадцяти днів після отримання ним копії постанови про застосування фінансових санкцій.

Судом встановлено, що на виконання вимог Закону України Про автомобільний транспорт, Постанови Кабінету Міністрів України від 08.11.2006року №1567 Про затвердження Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті під час здійснення перевірки дотримання суб'єктами господарювання вимог законодавства про автомобільний транспорт, а також акту №226089 від 22.03.2011 р., 21.04.2011 року позивачем прийнято постанову №119560 про застосування фінансових санкцій в сумі 510,00 грн. на підставі абз. 4 ч. 1 ст. 60 Закону України Про автомобільний транспорт за порушення, передбачені ст. 39 цього Закону (а.с.9).

Постанова в порядку передбаченому п. 32 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті до вищого за підпорядкуванням органу державного контролю протягом 10 днів після її винесення чи до суду відповідачем не оскаржувалась (а.с.12).

Відповідачем, у передбачений законом термін, сума застосованих до нього фінансових санкцій в розмірі 510,00 грн. добровільно не сплачена, а тому підлягає стягненню в судовому порядку.

Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку про те, що позивачем правомірно прийнято постанову щодо застосування до відповідача фінансових санкцій в розмірі 510,00 грн., відтак позовні вимоги є обґрунтованими, а позов таким, що підлягає до задоволення.

Враховуючи вищевикладене, на підставі ст.124 Конституції України, керуючись ст.2, ст.ст. 8-14, ст.ст.86, 183-2, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (вул. Гонти, буд. 3, с. Стримба, Надвірнянського району, Івано-Франківська область, 78441, ідентифікаційний код №) в дохід бюджету фінансові санкції по постанові №119560 від 21.04.2011 року в сумі 510 (Пятсот десять гривень) 00 коп.

Постанову суду звернути до негайного виконання.

Відповідно до ч.9 ст.183-2 постанова, прийнята у скороченому провадженні, крім випадків її оскарження в апеляційному порядку, є остаточною.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 КАС України, апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя /підпис/ ОСОБА_2