Справа № 805/1806/15-а
Суддя: В.П. Тимошенко
Дата ухвалення: 2015-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

805/1806/15-а

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2015 року справа № 805/1806/15-а

П/823/4/15

м. Черкаси

09 год. 00 хв.

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого – судді Тимошенко В.П.,

секретаря судового засідання – Цаплі І.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси адміністративну справу за позовом Маріупольської об’єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Донецькій області до товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-будівельна компанія «Марбуд» про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Позивач надав до суду клопотання про розгляд справи без участі представника за наявними у справі матеріалами.

Відповідач не прибув в судове засідання, явку свого представника не забезпечив з невідомих причин, заперечень на позов не надав, хоча повідомлений про час та місце судового розгляду справи в установленому законом порядку.

Згідно з частиною 1 статті КАС України не здійснювалось фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у зв’язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, судом встановлено таке.

Відповідач зареєстрований як юридична особа 26.12.2006, ідентифікаційний код 34745995.

Згідно з довідкою позивача відповідач має відкриті рахунки у банківських установах.

Податковою інспекцією встановлено, що відповідач не виконав свій обов’язок та не погасив у встановлені законом терміни борг зі сплати орендної плати з юридичних осіб.

Згідно пункту 4.1.1 статті 4 Податкового кодексу України (далі – Кодекс) однією з основних засад податкового законодавства України є загальність оподаткування – кожна особа зобов'язана сплачувати встановлені цим Кодексом, законами з питань митної справи податки та збори, платником яких вона є згідно з положеннями цього Кодексу.

З письмових доказів у справі суд встановив, що відповідач не сплатив податкові зобов’язання згідно з наступними документами:

Пунктом 54.1. статті 54 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (далі – ПК України) визначено, що сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою, у разі якщо платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Грошове зобов’язання, яке самостійно визначене платником податків, оскарженню не підлягає (пункт 56.11 статті 56 ПК України).

Абзацом 1 пункту 57.1 статті 57 розділу II ПК України встановлено обов’язок платника податків самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання відповідно до підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України визнається податковим боргом.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що грошові зобов’язання, визначені вищевказаними деклараціями, є податковим боргом відповідача, що відображено в даних зворотного боку його облікових карток.

Відповідно до пункту 59.1. статті 59 ПК України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

У зв’язку з несплатою узгодженої суми грошового зобов’язання позивач прийняв податкову вимогу форми «Ю» від 02.12.2014 №5903-25 на суму 8233,28 грн. Вказана вимога направлена відповідачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення однак повернута поштою із зазначенням причини повернення «за закінченням терміну зберігання».

Відповідно до абзацу 3 пункту 58.3. статті 58 ПК України у разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

Беручи до уваги пункт 58.3 статті 58 Податкового кодексу України, повернуті податкова вимога вважається врученою.

Відповідно до пункту 59.5 статті 59 ПК України у разі коли у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується, погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що виник після надіслання (вручення) податкової вимоги.

З даних зворотного боку облікової картки суд встановив, що податковий борг відповідача з часу прийняття податкової вимоги та до часу судового розгляду справи не переривався, а недоїмка збільшувалась. Тому погашенню підлягає вся сума податкового боргу відповідача, у т.ч. яка виникла після прийняття податкової вимоги.

Пунктом 95.2. статті 95 ПК України встановлено, що стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Тому суд вважає доведеним право заявника на примусове стягнення з відповідача вищевказаної заборгованості з рахунків у банках, що обслуговують відповідача, і позов підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 56, 58, 86, 94, 159, 162, 163, 254 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Постанова набирає законної сили відповідно до вимог статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд у строки та порядку, передбачені статтями 185-187 цього Кодексу.

Суддя В.П. Тимошенко