Справа № 808/937/15
Суддя: Калашник Юлія Вікторівна
Дата ухвалення: 2015-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2015 року (10 год.25 хв.)Справа № 808/937/15 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Калашник Ю.В., за участю представника відповідача ОСОБА_1, розглянув у письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до Токмацької обєднаної державної податкової інспекції ДФС у Запорізькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення рішення,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_2 (позивач) до Токмацької обєднаної державної податкової інспекції ДФС у Запорізькій області (далі відповідач, ОДПІ), в якому позивач просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 03.02.2015 № на суму 72028,46грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач у позовній заяві зазначає, що між ОСОБА_2 та банком було укладений кредитний договір, зобовязання за яким позивачем виконанні банку повернута вся сума тіла кредиту. Списані банком кошти у розмірі 340309,93грн. є нарахованими штрафними санкціями за несвоєчасне повернення кредиту. Такі штрафні санкції банк нарахував самостійно не довівши це до відома позивача. Списані банком штрафні санкції не є доходом позивача як вигляді додаткового блага, а тому донарахування відповідачем податку з доходів фізичних осіб є неправомірним.

У судове засідання представник позивача не прибув та надав через канцелярію суду клопотання про розгляд справи у письмовому провадженні.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечив із підстав, викладених у письмових запереченнях на позов. Просив розглянути справу у письмовому провадженні.

Відповідно до ч.6 ст. 128 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

З огляду на викладене суд розглянув справу у письмовому провадженні без фіксації судового засідання звукозаписувальним пристроєм.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв'язок у сукупності, встановив наступні обставини.

З матеріалів справи встановлено, що ПАТ «Укрсиббанк», виконуючи функції податкового агента відобразив у даних «Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку» (форма 1-ДФ) відомості про отримання позивачем доходу за ознакою «126»-додаткове благо (лист банку від 19.08.2014 №10-21/27007).

08.09.2014 відповідачем на адресу позивача направлено лист-запит №4729/08-33-03-17 про надання для пояснень та їх документального підтвердження, повязаних з отриманням доходу у 2013 році доходу у вигляді додаткового блага від банківської установи.

19.09.2014 до відповідача надійшло пояснення позивача на указаний лист, у якому ОСОБА_2 пояснила, що в результаті реалізації договірних відносин між нею та банком у позивача не відбулось збільшення загального майнового стану, а тому і відсутній обєкт оподаткування у розумінні приписів Податкового кодексу України.

Відповідачем проведено невиїзну позапланову документальну перевірку з питань дотримання вимог податкового законодавства фізичною особою ОСОБА_2 за період з 01.01.2013 по 31.12.2013, за результатами якої складено акт № 4/172/НОМЕР_1 від 12.01.2015.

В ході перевірки контролюючим органом виявлено порушення позивачем пп. 164.1.1 п.164.1 ст. 164, пп.164.2.17 «д», п.164.2 ст.164, пп.168.1.3 п.168.1 ст.168, п.176.1 «в» ст.176 ПК України, в результаті донараховано податок з доходів фізичних осіб за 2013 рік у розмірі 57622,77грн.

Не погодившись з висновками зазначеного акту, позивач 21.01.2015 подав заперечення, на які листом від 30.01.2015 відповідачем надано відповідь про правомірність висновків акту перевірки.

03.02.2015 відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення № про збільшення суми грошового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 72028,46грн., у тому числі: 57622,77грн. за основним платежем та 14405,69грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.

Не погодившись з цим рішенням, позивач звернувся до суду.

Згідно положень пп. «д» пп.164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК України (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку, крім іншого, включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо у вигляді суми боргу платника податку, анульованого кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Якщо кредитор повідомляє платника податку-боржника про анулювання боргу та включає суму анульованого боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано, такий боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.

Відповідно до пп.14.1.47 п.14.1 ст.14 ПК України додаткові блага - кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов'язаний з виконанням обов'язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Аналізуючи дані норми, суд дійшов висновку, що обовязок щодо самостійної сплати сум податку з доходу фізичної особи, отриманого у вигляді анульованого (прощеного) боргу, та відображення зазначених сум у річній податковій декларації, виникає у платника податків за наявності наступних умов:

- отримання платником податку додаткового блага у вигляді анульованого боргу;

- ануляція боргу за самостійним рішенням кредитора, не повязаним з процедурою банкрутство, до закінчення строку позовної давності;

- належне повідомлення платника податку-боржника про ануляцію боргу;

- включення сум анульованого боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано.

З матеріалів справи вбачається, що 15 квітня 2008 року між позивачем та АКІБ «УкрСиббанк» укладений договір споживчого кредиту №0.

30.05.2013 позивачу вручено повідомлення про анулювання боргу (в порядку пп. «д» пп.164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК України). Зі змісту даного повідомлення вбачається, що станом на 30.05.2013 за позивачем обліковувалась кредитна заборгованість у сумі 42575,62 дол. США, що складає еквівалент 340306,93 грн. по курсу НБУ станом на 30.05.2013. Також, АТ «Укрсиббанк» повідомило позивача про те, що Банком прийнято рішення про анулювання його кредитної заборгованості.

Крім того, позивача повідомлено, що анульована сума заборгованості відповідно до пп.164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК України є його доходом, отриманим як додаткове благо, та йому необхідно самостійно сплатити податок з такого доходу та відобразити його у річній податковій декларації з податку на доходи фізичних осіб. Зазначене повідомлення отримано позивачем особисто, про що свідчить підпис на повідомленні, датований 30.05.2013.

Крім того, банківська установа, виконуючи ухвалу суду про витребування доказів, надала суду інформацію, а саме, лист від 24.09.2015 №58-3/21, відповідно до якого АТ «УкрСиббанк» прийняте рішення про анулювання кредитної заборгованості позивачу, яка станом на 30.05.2013 становила 340306,93грн.

Відповідно до ч.1 ст.69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.

Згідно з положеннями ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

З огляду на викладене, суд вважає, що позивач був обізнаний про прийняття банком рішення про анулювання (прощення) йому заборгованості за кредитним договором, а також був повідомлений банком, що анульована сума боргу є доходом, що спричиняє обовязок відображення такого доходу у річній податковій декларації з ПДФО та сплати податку.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позивачем у 2013 році отримано дохід у вигляді додаткових благ, що складаються із сум самостійно анульованого кредитором боргу за кредитним договором, а також, що позивач належним чином повідомлений відповідно до приписів ПК України про таку ануляцію та необхідність сплатити відповідні податкові зобовязання. Також, матеріалами справи підтверджено, що банк включив суму анульованого боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано, подавши відповідний звіт за формою 1-ДФ.

За таких обставин, суд вважає доведеним порушення позивачем пп.164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК України, та зазначає про обґрунтованість висновків контролюючого органу.

Статтею 168 ПК України врегульований порядок нарахування, утримання та сплати (перерахування) податку до бюджету.

Так, відповідно до пп.168.1.3 п.168.1 згаданої статті якщо згідно з нормами цього розділу окремі види оподатковуваних доходів (прибутків) не підлягають оподаткуванню під час їх нарахування чи виплати, але не є звільненими від оподаткування, платник податку зобов'язаний самостійно включити суму таких доходів до загального річного оподатковуваного доходу податку та подати річну декларацію з цього податку.

За приписами п.179.1 ст.179 ПК України платник податку зобов'язаний подавати річну декларацію про майновий стан і доходи (податкову декларацію) відповідно до цього Кодексу.

Згідно пп.49.18.4 п.49.18 ст.49 ПК України податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб - до 1 травня року, що настає за звітним, крім випадків, передбачених розділом IV цього Кодексу.

Із матеріалів справи вбачається, що у річній податковій декларації про майновий стан і доходи за 2013 рік, яка надана позивачем до контролюючого органу, позивач не відобразив дохід у вигляді у вигляді суми боргу платника податку, анульованого кредитором.

Відповідно до пп.54.3.2 п.54.3 ст.54 ПК України контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов'язань, суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках.

Відповідно до п.167.1 ст.167 ПК України ставка податку становить 15 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2-167.5 цієї статті), у тому числі, але не виключно у формі заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у звязку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами; виграшу в державну та недержавну грошову лотерею, виграш гравця (учасника), отриманий від організатора азартної гри.

Якщо база оподаткування, яка визначена з урахуванням норм пункту 164.6 статті 164 цього розділу щодо доходів, зазначених в абзаці першому цього пункту, в календарному місяці перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного податкового року, до суми такого перевищення застосовується ставка 17 відсотків.

Згідно з приписами п.123.1 ст.123 ПК України, у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов'язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Стаття 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В силу приписів ч.2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідачем доведено правомірність свого рішення.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що при прийнятті оскаржуваного податкового повідомлення-рішення відповідач діяв обґрунтовано, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому в задоволенні позову належить відмовити в повному обсязі.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч.3 ст.4 Закону України «Про судовий збір» (у редакції, яка діяла на момент подання адміністративного позову до суду) під час подання адміністративного позову майнового характеру сплачується 10 відсотків розміру ставки судового збору. Решта суми судового збору стягується з позивача або відповідача пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимоги. Отже, у звязку з відмовою в задоволенні позовних вимог, суд дійшов висновку про стягнення з позивача решти судового збору в розмірі 1644,30 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 7-12, 14, 86, 158-163 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Державного бюджету України суму судового збору в розмірі 1644,30 грн. (одна тисяча шістсот сорок чотири гривні 30 коп.).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанову в повному обсязі виготовлено відповідно до ч.3 ст.160 КАС України.

Суддя Ю.В.Калашник