Справа № 815/4534/15
Суддя: Завальнюк І. В.
Дата ухвалення: 2015-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/4534/15
УХВАЛА

11 вересня 2015 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі: головуючого - судді Завальнюка І.В., розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Київського районного відділу Одеського міського управління Головного Управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області, начальника Київського районного відділу Одеського міського управління Головного Управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області ОСОБА_2, першого заступника начальника слідчого відділу Київського районного відділу Одеського міського управління Головного Управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області ОСОБА_3 про визнання протиправною бездіяльності, зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду із вказаним позовом, в якому просить визнати протиправною бездіяльність керівництва Київського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області щодо ненадання позивачу письмової відповіді по суті на її запит про доступ до публічної інформації від 14.07.2015 р.; зобов'язати начальника Київського РВ ОМУ ГУ МВС України в Одеській області ОСОБА_2 надати письмову відповідь на запит від 14.07.2015 р.; зобов'язати першого заступника начальника - начальника слідчого відділу Київського РВ ОМУ ГУ МВС України в Одеській області ОСОБА_3 надати письмову відповідь на запит на інформацію від 14.07.2015 р.; притягнути винних в ненаданні відповіді на запит до відповідальності.

До суду з'явився представник позивача, який позовні вимоги із викладених вище підстав підтримав у повному обсязі та просив задовольнити.

Представники відповідачів до суду не з'явилися, про час та місце судового розгляду справи повідомлені належним чином; заперечення проти адміністративного позову не надали.

Згідно ч.6 ст.128 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність закриття провадження по справі у зв'язку із непідсудністю спору суду адміністративної юрисдикції.

З огляду на матеріали справи, 14.07.2015 р. о 14:40 год. представник ОСОБА_1 подав на ім'я начальника Київського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області запит про доступ (мовою оригіналу «допуск») до публічної інформації, в якому просив у триденний термін: 1) видати копію витягу з ЄРДР, завірений слідчим, першим заступником Київського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області та печаткою; 2) надати копію звернення з додатками, що спричинило порушення кримінального провадження та внесення його до ЄРДР, згідно якого ОСОБА_1 неналежним чином викликано слідчим СВ Київського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_4

В зазначеному запиті вказано, що 13.07.2015 р. ОСОБА_1 за телефоном НОМЕР_1 зателефонувала слідчий СВ Київського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_4, яка повідомила про наявність кримінального провадження, в межах якого слідчий хоче допитати ОСОБА_1 в якості свідка. У запиті також обґрунтовано причини його подання, зокрема перебування ОСОБА_1 на стаціонарному лікуванні, чим й обумовлена необхідність дізнатись по якому кримінальному провадженню її мають намір допитати в якості свідка, хто є заявником кримінального правопорушення тощо.

Відповідно до п.25 ст.3 КПК України учасники кримінального провадження - сторони кримінального провадження, потерпілий, його представник та законний представник, цивільний позивач, його представник та законний представник, цивільний відповідач та його представник, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, особа, стосовно якої розглядається питання про видачу в іноземну державу (екстрадицію), заявник, свідок та його адвокат, понятий, заставодавець, перекладач, експерт, спеціаліст, секретар судового засідання, судовий розпорядник.

Згідно з п.1 ст.65 КПК України свідком є фізична особа, якій відомі або можуть бути відомі обставини, що підлягають доказуванню під час кримінального провадження, і яка викликана для давання показань.

Відповідно до ч.1 ст.133 КПК України слідчий, прокурор під час досудового розслідування має право викликати підозрюваного, свідка, потерпілого або іншого учасника кримінального провадження у встановлених цим Кодексом випадках для допиту чи участі в іншій процесуальній дії.

Порядок здійснення виклику в кримінальному провадженні регламентований статтею 135 КПК України, частиною 1 якої передбачено, що особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв'язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою.

Допит проводиться за місцем проведення досудового розслідування або в іншому місці за погодженням із особою, яку мають намір допитати. Кожний свідок допитується окремо, без присутності інших свідків. Перед допитом встановлюється особа, роз'яснюються її права, а також порядок проведення допиту (ст.224 КПК України).

Частиною 1 ст.66 КПК України передбачені права свідка, у т.ч. знати, у зв'язку з чим і в якому кримінальному провадженні він допитується (п.1).

Цією ж статтею визначені обов'язки свідка: 1) прибути за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду; 2) давати правдиві показання під час досудового розслідування та судового розгляду; 3) не розголошувати без дозволу слідчого, прокурора, суду відомості, які безпосередньо стосуються суті кримінального провадження та процесуальних дій, що здійснюються (здійснювалися) під час нього, і які стали відомі свідку у зв'язку з виконанням його обов'язків.

Зі змісту наявного в матеріалах справи запиту від 14.07.2015 р. вбачається, що ОСОБА_1 слідчим у телефонній розмові було повідомлено, що її викликають в якості свідка в межах кримінального провадження. Тобто слідчим було здійснено виклик ОСОБА_1 засобами телефонного зв'язку в порядку ст.ст. 66, 133, 135 КПК України.

Слід зазначити, що особа, яку залучають до проведення процесуальних дій під час досудового розслідування як понятого або яка стала очевидцем таких дій, зобов'язана на вимогу слідчого, прокурора не розголошувати відомості щодо проведеної процесуальної дії.

Згідно з ст.222 КПК України відомості досудового розслідування можна розголошувати лише з дозволу слідчого або прокурора і в тому обсязі, в якому вони визнають можливим. У необхідних випадках слідчий, прокурор попереджає осіб, яким стали відомі відомості досудового розслідування, у зв'язку з участю в ньому, про їх обов'язок не розголошувати такі відомості без його дозволу. Незаконне розголошення відомостей досудового розслідування тягне за собою кримінальну відповідальність, встановлену законом.

Відповідне попередження оформлюється протоколом попередження про недопустимість розголошення відомостей досудового розслідування.

Вивчивши подані матеріали, суд дійшов висновку, що звернення позивача від 14.07.2015 р. є спробою реалізації права свідка знати, у зв'язку з чим і в якому кримінальному провадженні вона допитується, а не зверненням фізичної особи до розпорядника інформації в порядку Закону України «Про доступ до публічної інформації». При цьому запитувані позивачем відомості не підлягають розголошенню без дотримання відповідних процесуальних заходів, зокрема без встановлення її особи, роз'яснення права, порядку проведення допиту, попередження про кримінальну відповідальність за відмову давати показання і за давання завідомо неправдивих показань тощо. Крім того, нормами КПК України не передбачено повідомлення свідку відомостей про заявника кримінального правопорушення.

Крім того, відповідно до п.4.1. розд. І Наказу Генерального прокуратура «Про Єдиний реєстр досудових розслідувань» № 69 від 17.08.2012 р. відомості з Реєстру надаються у вигляді витягу в порядку, встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України.

Відповідно до ч.2 ст.4 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення. Варто зазначити, що при визначенні судової юрисдикції щодо вирішення справи необхідно виходити з характеру спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, суб'єктного складу сторін, предмета спірних правовідносин.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно з п.1 ч.1 ст.17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.3 КАС України справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень

З аналізу вказаних норм вбачається, що публічно-правовим спором за Кодексом адміністративного судочинства України є не будь-який публічно-правовий спір, а лише той, який випливає із здійснення суб'єктом владних повноважень своїх владних управлінських функцій.

Главою 26 цього КПК України визначено порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування. Частиною 1 статті 303 цього КПК України передбачено, які рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора підлягають оскарженню під час досудового провадження та ким (заявником, потерпілим, підозрюваним, володільцем майна тощо) такі рішення, дії або бездіяльність можуть бути оскаржені. Зазначений перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора під час досудового розслідування є вичерпним. Тому скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді за правилами статей 314 - 316 цього КПК.

Таким чином, звернення позивача 14.07.2015 р. до начальника Київського РВ ОМУ ГУ МВС України в Одеській області регламентовано нормами кримінального процесуального законодавства, а не Законом України «Про доступ до публічної інформації», у зв'язку із чим спірні відносини, які виникли між заявником та відповідачами не є управлінськими, а спір не підсудний суду адміністративної юрисдикції.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.157 КАС України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

При зазначених вище обставинах суд вважає, що провадження у справі підлягає закриттю.

На підставі викладеного та керуючись п.1 ч.1 ст.157 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Провадження у справі № 815/4534/15 за позовом ОСОБА_1 до Київського районного відділу Одеського міського управління Головного Управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області, начальника Київського районного відділу Одеського міського управління Головного Управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області ОСОБА_2, першого заступника начальника слідчого відділу Київського районного відділу Одеського міського управління Головного Управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області ОСОБА_3 про визнання протиправною бездіяльності, зобов'язання вчинити певні дії закрити.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 5-денний строк з дня отримання копії ухвали апеляційної скарги.

Суддя І.В. Завальнюк

.