Справа № 817/2060/15
Суддя: Жуковська Л.А.
Дата ухвалення: 2015-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 817/2060/15

09 вересня 2015 року м. Рівне

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Жуковської Л.А. розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом:

Приватного сільськогосподарського підприємства «ОРІАНА»
до Острозького районного управління юстиції Рівненської області, Державного реєстратора Реєстраційної служби Острозького районного управління юстиції Рівненської області Баталової Катерини Миколаївни третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «ІДЕК-2006»
про визнання протиправним та скасування рішення,
ВСТАНОВИВ:

Приватне сільськогосподарське підприємство «ОРІАНА» (надалі ПСП «ОРІАНА») звернулося до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Острозького районного управління юстиції Рівненської області, Державного реєстратора Реєстраційної служби Острозького районного управління юстиції Рівненської області Баталової Катерини Миколаївни про визнання протиправним та скасування рішення Державного реєстратора Реєстраційної служби Острозького районного управління юстиції Рівненської області Баталової Катерини Миколаївни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 18386260.

Ухвалою від 24.07.2015 року, залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «ІДЕК-2006» (надалі ТОВ «ІДЕК-2006»).

В обґрунтування позову, позивач вказує на те, що ПСП «ОРІАНА» укладено договір оренди землі відповідно до якого, орендодавець, ОСОБА_4, передав позивачу в строкове платне користування земельну ділянку. Зазначив, що вказаний договір оренди зареєстрований в Управлінні Держкомзему в Острозькому районі про що у державному реєстрі земель вчинено відповідний запис. Отримавши інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, позивачу стало відомо про те, що право оренди щодо зазначеної земельної ділянки зареєстроване за ТОВ «ІДЕК-2006».

Таким чином, зазначив, що державний реєстратор не перевіривши відомості державного земельного кадастру про земельну ділянку, а також факт існування договірних відносин між ПСП «ОРІАНА» та власником вищезазначеної земельної ділянки, вчинив реєстраційні дії щодо реєстрації договору оренди земельної ділянки за ТОВ «ІДЕК-2006» при наявності вже зареєстрованого права на зазначену земельну ділянку за позивачем, в той час як право користування позивача земельною ділянкою на підставі договору оренди землі зареєстроване значно раніше ніж право користування вказаною земельною ділянкою за ТОВ «ІДЕК-2006».

Представник позивача в судове засідання не прибув, подав заяву про розгляд справи без участі представника ПСП «ОРІАНА». Позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач 1, Острозьке районне управління юстиції Рівненської області заперечень на адміністративний позов не подало, представник в судове засідання не прибув, причини неприбуття суду не повідомив. Про дату та місце судового розгляду справи повідомлене належним чином. Судом не визнавалася обов'язковою участь відповідача в судовому засіданні.

Відповідач 2, Державний реєстратор Реєстраційної служби Острозького районного управління юстиції Рівненської області Баталова Катерина Миколаївна, надала суду заяву про визнання позову (а.с.19). У судове засідання не прибула, причини неприбуття суду не повідомила. Про дату та місце судового розгляду справи повідомлена належним чином. Судом не визнавалася обов'язковою участь відповідача в судовому засіданні.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ТОВ «ІДЕК-2006», в судове засідання не прибуло, про дату і час його проведення було повідомлене належним чином, про причини неявки суд не повідомило.

Згідно ч.4 ст.128 КАС України, у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Відповідно до частини 6 статті 128 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу без участі представників сторін на підставі наявних доказів.

Враховуючи неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч.6 ст.12, ч.1 ст.41 КАС України, повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши позовну заяву та дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що між позивачем та орендодавцем, фізичною особою ОСОБА_4, укладено договір оренди землі відповідно до якого, орендодавець передав Позивачу в строкове платне користування земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_1, для вирощування сільськогосподарських культур (а.с.25-29).

Вказаний договір оренди зареєстрований в Управлінні Держкомзему в Острозькому районі Рівненської області про що у державному реєстрі земель та відповідно в книзі реєстрації договорів оренди землі цього Управління вчинено запис від 18.10.2012 року НОМЕР_2.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 5), вбачається, що право оренди щодо земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_1, яка належить вищезазначеній фізичній особі, було пізніше зареєстроване також за ТОВ «ІДЕК-2006» відповідно до рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 18386260 від 26.12.2014 року. Підставою виникнення речового права є договір оренди землі від 23.09.2013 року, укладений ТОВ «ІДЕК-2006» з ОСОБА_4.

Приймаючи рішення по суті заявлених вимог, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.4 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 № 1952-IV, права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за умови якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення.

Відносини із реєстрації договорів оренди землі на час виникнення спірних правовідносин, а саме проведення реєстрації спірного договору оренди землі позивачем, регулювалися, зокрема, Законом України «Про оренду землі» від 06.10.1998 № 161-XIV, «Порядком ведення Поземельної книги і Порядком ведення Книги записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі», затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 9 вересня 2009 року №1021, Тимчасовим порядком ведення державного реєстру земель, затвердженим наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 2 липня 2003 року №174, Порядком державної реєстрації договорів оренди землі, затвердженим Постановою Кабінету міністрів України від 25 грудня 1998 року №2073, Постановою Кабінету міністрів України від 20 липня 2011 року №791 «Про внесення змін до постанов Кабінету Міністрів України від 9 вересня 2009 року №1021 і від 18 серпня 2010 року №749 та визнання такою, що втратила чинність, Постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 1998 року №2073».

Пунктом 3 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та інших законодавчих актів України» від 11.02.2010 року встановлено, що до 01.01.2013 року державна реєстрація договорів оренди земельних ділянок проводиться територіальними органами земельних ресурсів.

Відповідно до п.2 Порядку державної реєстрації договорів оренди землі, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 25 грудня 1998 року №2073, державна реєстрація договорів оренди є офіційним визнанням і підтвердженням державою факту виникнення або припинення права оренди земельних ділянок.

Згідно з п.12 вказаного Порядку факт державної реєстрації засвідчується у 10-денний термін гербовою печаткою та підписом голови відповідної ради, Київської, Севастопольської міської державної адміністрації або уповноваженої ними посадової особи.

Відповідно до п.13 Порядку після засвідчення факту державної реєстрації договір оренди реєструється у Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі, яка ведеться державним органом земельних ресурсів за формою згідно з додатком.

Датою реєстрації договору оренди у Книзі записів є дата засвідчення факту державної реєстрації (п.14 вказаного Порядку).

Пунктом 1 Порядку ведення Книги записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 9 вересня 2009 року №1021, встановлено, що книга записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі - є документом, який є власністю держави і складовою частиною державного реєстру земель та містить відомості про зареєстровані державні акти на право власності на земельну ділянку, на право постійного користування земельною ділянкою та договори оренди (суборенди) землі із зазначенням кадастрових номерів земельних ділянок.

Відповідно до п.16-1 Постанови Кабінету міністрів України від 20 липня 2011 року №791 «Про внесення змін до Постанов Кабінету Міністрів України від 9 вересня 2009 року №1021 і від 18 серпня 2010 року №749 та визнання такою, що втратила чинність, Постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 1998 року №2073», державна реєстрація здійснюється шляхом внесення відповідних відомостей до Книги записів.

Крім того, п.4.2 Тимчасового порядку ведення державного реєстру земель, затвердженим наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 2 липня 2003 року №174 встановлювалось, що державна реєстрація державного акта на право власності на земельну ділянку, державного акта на право постійного користування земельною ділянкою, договору оренди землі здійснюється шляхом внесення записів реєстрації до книги реєстрації.

Тим самим, на думку суду, державна реєстрація договорів оренди землі, відповідно до законодавства, яке діяло на момент укладання позивачем договорів оренди, здійснювалась шляхом відповідного запису у Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі. Факт державної реєстрації засвідчувався гербовою печаткою та підписом відповідної посадової особи, що, зокрема, і знаходить своє підтвердження в договорі, який наданий позивачем на обґрунтування своїх позовних вимог.

У свою чергу, договір оренди землі ПСП «ОРІАНА», згідно з реєстраційного номеру був внесений до Книги записів державної реєстрації договорів оренди землі, що підтверджується наявним в матеріалах справи листом Управління Держземагенства в Острозькому районі Рівненської області від 29.07.2015 року №01-12/410 (а.с.22).

У частині правомірності прийняття спірного рішення щодо проведення державної реєстрації права оренди вищезазначеної земельної ділянки за ТОВ «ІДЕК-2006», суд зазначає наступне.

Так, Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації за цим Законом, та їх обтяжень і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою цих прав, створення умов для функціонування ринку нерухомого майна. Нерухоме майно, за цим законом визначається як - земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення.

Частиною .4 ст.3 вказаного Закону, визначено, що права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень.

Згідно приписів ч.2 ст.9 зазначеного Закону передбачено, що Державний реєстратор:

1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, встановлених законом); відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію прав та їх обтяжень; відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього Закону; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав;

2) приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав;

3) відкриває і закриває розділи Державного реєстру прав, вносить до них відповідні записи;

4) веде реєстраційні справи щодо об'єктів нерухомого майна;

5) присвоює реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна під час проведення державної реєстрації;

6) видає свідоцтво про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону;

7) надає інформацію з Державного реєстру прав або відмовляє у її наданні у випадках, передбачених цим Законом;

8) у разі потреби вимагає подання передбачених законодавством додаткових документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень;

8-1) під час проведення державної реєстрації прав, які виникли та зареєстровані в установленому порядку до 1 січня 2013 року, запитує від органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, які відповідно до чинного на момент реєстрації законодавства проводили таку реєстрацію, інформацію (довідки, копії документів тощо), необхідну для реєстрації прав та їх обтяжень, якщо такі документи не були подані заявником або якщо документи, подані заявником, не містять передбачених цим Законом відомостей про правонабувача або про нерухоме майно. Органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, до яких надійшов запит, зобов'язані безоплатно в установленому законодавством порядку протягом трьох робочих днів надати державному реєстратору відповідну інформацію, зокрема щодо зареєстрованих речових прав на нерухоме майно, у тому числі земельні ділянки;

9) здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом та іншими законами України.

Згідно з ч.1 ст.15 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: 1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; 4) внесення записів до Державного реєстру прав; 5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; 6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Ст.28-1 вказаного Закону передбачено взаємодію органу державної реєстрації прав та органу, що здійснює ведення Державного земельного кадастру. Так, у ч.2 цієї статті визначено, що орган, який здійснює ведення Державного земельного кадастру, надає органу державної реєстрації прав інформацію про: державну реєстрацію земельної ділянки (дату державної реєстрації, орган, що здійснив таку реєстрацію); кадастровий номер, площу, місце розташування земельної ділянки; кадастровий план зареєстрованої земельної ділянки в електронній (цифровій) формі.

Порядок надання інформації встановлений Постановою Кабінету Міністрів України №118 від 22.02.2012 р. «Про інформаційну взаємодію органу, що здійснює ведення Державного земельного кадастру, та органу державної реєстрації прав», якою затверджено «Порядок надання інформації про зареєстровані земельні ділянки органу державної реєстрації прав та про зареєстровані речові права на земельні ділянки органу, що здійснює ведення Державного земельного кадастру» та «Порядок надання органом, що здійснює ведення Державного земельного кадастру, органу державної реєстрації прав доступу до перегляду кадастрових карт (планів)».

Крім того, аналогічну правову позицію стосовно необхідності запитувати інформацію про зареєстровані права оренди на земельні ділянки відповідно до законодавства, яке діяло до 01.01.2013 року висловила і Державна реєстраційна служба України листом від 06 серпня 2013 року № 2951/05-15-13 «Щодо запобігання випадкам подвійної реєстрації прав оренди на земельну ділянку за різними правонабувачами», де, зокрема, вказала, що з метою недопущення одночасного iснування державної реєстрацiї декiлькох прав оренди на одну земельну дiлянку, у випадку проведення державної реєстрацiї права оренди на земельну дiлянку, сформовану у результатi видiлення в натурi (на мiсцевості) земельних дiлянок власникам земельних часток (паїв), державному реєстратору слiд запитувати iнформацiю про наявнiсть або вiдсутнiсть зареєстрованих договорiв у органiв, що здiйснювали таку реєстрацiю до 01.01.2013.

Таким чином, Державний реєстратор здійснюючи державну реєстрацію договору оренди за ТОВ «ІДЕК-2006» не виконав вимоги статті 9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та не перевірив наявність іншого договору оренди на вказану земельну ділянку, а отже прийняв рішення про реєстрацію договору без врахування обставин з порушенням діючого законодавства.

Виходячи з наведеного, вказані дії Державного реєстратора щодо реєстрації спірного договору оренди не відповідають приписам ч.3 ст.2 КАС України, так як вони вчинені незаконно та необґрунтовано, тобто без урахування всіх обставин, що мають значення для правильного прийняття рішення.

Крім того, не можуть вважатись правомірними дії державного реєстратора під час реєстрації спірного договору оренди, оскільки конкретного способу встановлення суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно законодавством не встановлені, так як не визначення законодавцем способу дій відповідного органу з перевірки певних обставин, що мають значення для правильного прийняття рішення не звільняють такий орган від виконання покладеного на нього законом обов'язку.

Оскільки державна реєстрація речових прав на нерухоме майно це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, то з урахуванням приписів ч.4 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових на нерухоме майно та їх обтяжень», вбачається обов'язок Державних реєстраторів перевіряти відомості про вже зареєстровані права оренди щодо земельних ділянок, які були зареєстровані до набрання чинності цим Законом, з метою недопущення порушення прав осіб, що зареєстрували право оренди відповідно до законодавства що діяло на момент такої реєстрації, а також формування достовірних відомостей про орендарів земельних ділянок, в силу підтвердження державою в особі Державних реєстраторів фактів виникнення права оренди.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що відповідач - державний реєстратор, не перевіривши наявність вже зареєстрованого права на спірну земельну ділянку, зокрема, факт існування договірних відносин між ПСП «ОРІАНА» та орендодавцем, ОСОБА_4, та належної реєстрації права оренди ПСП «ОРІАНА» відповідно до законодавства, яке діяло на момент такої реєстрації, в порушення приписів статті 9, ч.4 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та іншого законодавства, неправомірно прийняв спірне рішення про державну реєстрацію права оренди за новим орендарем - ТОВ «ІДЕК-2006», відтак дане рішення підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених ст. 72 цього Кодексу. У відповідності до п.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до частини 1 статті 136 КАС України, позивач може відмовитися від адміністративного позову, а відповідач - визнати адміністративний позов протягом всього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову від адміністративного позову чи визнання адміністративного позову викладено в адресованій суду письмовій заяві, ця заява приєднується до справи.

Згідно з частиною 3 вказаної статті, судове рішення у зв'язку з відмовою від адміністративного позову, визнанням адміністративного позову чи примиренням сторін ухвалюється за правилами, встановленими статтями 112, 113 цього Кодексу. Згідно з частиною 3 статті 112 КАС України, у разі часткового визнання адміністративного позову відповідачем і прийняття його судом може бути прийнята постанова суду про задоволення визнаних відповідачем позовних вимог відповідно до статті 164 цього Кодексу. У разі повного визнання відповідачем адміністративного позову і прийняття його судом приймається постанова суду про задоволення адміністративного позову.

Судом встановлено, що вимоги позивача є законними, а тому суд приймає визнання відповідачем позову.

Згідно з ч.1 ст.94 КАС України, суд присуджує на користь позивача з Державного бюджету України судові витрати у вигляді судового збору на суму 73 грн. 08 коп.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Державного реєстратора Реєстраційної служби Острозького районного управління юстиції Рівненської області Баталової Катерини Миколаївни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 18386260 від 26.12.2014 року.

Присудити на користь позивача Приватного сільськогосподарського підприємства «ОРІАНА» із Державного бюджету України судовий збір у розмірі 73, 08 грн.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Жуковська Л.А.