Справа № 815/1112/15
Суддя: Андрухів В. В.
Дата ухвалення: 2015-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/1112/15
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2015 року Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Андрухіва В.В.

при секретарі Рижук В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Одесі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ГУМВС України в Луганській області про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, зобов'язання поновити на посаді та виплатити заробітну плату за час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИВ:

17 лютого 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до ГУМВС України в Луганській області про визнання протиправним та скасування наказу ГУМВС України в Луганській області №375 о/с від 04.11.2014 року про звільнення ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ України у запас Збройних Сил України за п. 64 "є" Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України за порушення дисципліни; зобов'язання поновити ОСОБА_1 на посаді старшого оперуповноваженого карного розшуку в спеціальному званні - майор міліції, про що внести відповідний запис до трудової книжки, зобов'язання виплатити заробітну плату за час вимушеного прогулу у розмірі 32869,76 грн. з липня 2014 року по лютий 2015 року.

Позивач обґрунтував свої позовні вимоги тим, що наказом начальника ГУ МВС України в Луганській області №375 о/с від 04.11.2014 року його було звільнено з органів внутрішніх справ України в запас Збройних сил України за п.64 "є" Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ за порушення дисципліни. Позивач зазначає, що станом на 23.07.2014 року працював на посаді старшого оперуповноваженого сектору карного розшуку Краснолуцького МВ ГУ МВС України в Луганській області та мав спеціальне звання - майор міліції. 24.07.2014 року йому було видано відпускне посвідчення №14 та дозволена чергова відпустка за 2014 рік з перебуванням в м.Одесі. В період перебування в черговій відпустці територія на якій він проживав та працював, місто Красний Луч Луганської області було окуповано терористичною організацією, так званою "Луганською народною республікою". Як зазначає позивач, після виходу з чергової відпустки він з'явився до ГУ МВС України в Луганській області, яке було переміщено з міста Луганськ до міста Сєвєродонецьк Луганської області, з метою подальшого проходження служби в органах внутрішніх справ України, до м.Сєвєродонецьк, де знаходилось ГУ, яке було евакуйоване з окупованих територій. Позивач вказує, що в ГУ МВС України в Луганській області його повідомили, що його особова справа втрачена, а можливо не відомо де знаходиться і позивач може деякий час займатись своїми особистими справами та постановки себе як особи, переміщеної з тимчасово окупованих територій України та районів проведення антитерористичної операції, з виробом місця свого проживання. Повернувшись до міста Одеси та взявши разом з собою свою сім'ю, позивач став на облік, як особа переміщена з тимчасово окупованих територій України та районів проведення антитерористичної операції та отримав довідку від 26.11.2014 року №, зареєструвавшись за адресою: АДРЕСА_1. Позивач стверджує, що деякий час телефонував співробітнику кадрового забезпечення ГУ МВС України в Луганській області капітану міліції ОСОБА_2, та запитував коли йому необхідно виходити на роботу, в який районний відділ міліції, оскільки місто Красний Луч знаходиться на окупованій території, але будь-якої чіткої відповіді не отримував. Через деякий час позивачу зателефонувала старший інспектор ОД ВКПС УКЗ ГУ МВС України в Луганській області капітан міліції ОСОБА_2, та повідомила про необхідність з'явитися 19.01.2014 року до управління кадрового забезпечення ГУ МВС України в Луганській області. З'явившись 19.01.2015 року до УКЗ ГУ МВС України в Луганській області, позивачу під підпис було доведено наказ начальника ГУ МВС України в Луганський області №375 о/с від 04.11.2014 року про звільнення з органів внутрішніх справ України за порушення дисципліни, але при цьому трудову книжку йому видано не було та заробітну плату за відпустку він не отримав. Позивач вказує, що в порушення вимог Інструкції про порядок проведення службового розслідування, затвердженої наказом МВС України № 230 від 12.03.2013 року, надати письмові пояснення під час службового розслідування йому не пропонувалося, з висновком службового розслідування та зібраними в ході проведення розслідування матеріалами його за рапортом та заявою ознайомлено не було. За таких обставин, позивач вважає наказ начальника ГУ МВС України в Луганській області №375 о/с від 04.11.2014 року в частині його звільнення з органів внутрішніх справ України протиправним та таким, що підлягає скасуванню з поновленням позивача на роботі на посаді старшого оперуповноваженого сектору карного розшуку в званні майор міліції. Крім того, посилаючись на норми ст.ст.47, 116, 117 КЗпП України, п.2.4, 2.5, 4.1 Інструкції про порядок ведення труджових книжок працівників, позивач просить зобов'язати відповідача виплати йому заробітну плату за час вимушеного прогулу в розмірі 32869 грн. 76 коп.

У судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги повністю та просили задовольнити. При цьому, позивач у судовому засіданні пояснив, що після виходу у відпустку, з 24.07.2014 року до 07.08.2014 року він перебував у м.Красний Луч та був обізнаний про захоплення міськвідділу міліції 31.07.2015 року незаконним збройними формуваннями. Тому 07.08.2014 року позивач з сім'єю поїхав до м.Одеси, де зареєстрував своє прибуття на залізничному вокзалі у встановленому законом порядку. По закінченні відпустки 30.08.2014 року він вибув з м.Одеси через м.Харків до м.Красний Луч (на окуповану територію), де з'ясував, що Краснолуцький МВ не звільнений (є захопленим). Після цього, 01.09.2014 року з питання виходу на службу він телефонував своєму безпосередньому начальнику ОСОБА_4, начальнику сектору карного розшуку Краснолуцького МВ, але той повідомив, що знаходиться у відпустці в м.Києві. Також 02.09.2014 року позивач телефонував співробітнику сектору кадрового забезпечення Краснолуцького МВ ОСОБА_2, яка повідомила про передислокацію ГУ МВС до м.Сєвєродонецьк та що його особова справа в м.Сєвєродонецьку відсутня, і він може деякий час займатися своїми справами. Тому позивач до м.Сєвєродонецьк не прибував, а повернувся до м.Одеси. Про необхідність прибуття на службу до м. Сєвєродонецьк до цього часу позивачу відомо не було, оскільки інформацію про передислокацію ГУ МВС України в Луганській області до м.Сєвєродонецька йому не доводили, а розміщення такої інформації на сайті МВС України позивач не вважає належним його повідомленням про місце прибуття для проходження служби.

Відповідач в судове засідання не з'явився, повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи належним чином, просив суд про розгляд справи за відсутності представника ГУМВС України в Луганській області, а також надав суду витяги з матеріалів службового розслідування відносно ОСОБА_1 та письмові заперечення, згідно яких просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Заперечення на адміністративний позов відповідач обґрунтував тим, що з 19 травня 2014 року, після захоплення адміністративної будівлі ГУМВС України у Луганській області незаконними озброєними формуваннями самопроголошеної "Луганської народної республіки", тимчасовим місцем дислокації Головного управління МВС України у Луганській області було визначено м. Сватово Луганської області. До МВ-РВ та галузевих служб ГУМВС України у Луганській області неодноразово було спрямовано службові телеграми щодо необхідності прибуття особового складу до тимчасового місця дислокації для реєстрації та подальшого проходження служби, але, у зв'язку з ускладненням обстановки на території Луганської області окремі працівники ГУ МВС України в Луганській області зайняли вичікувальну позицію та самоусунулись від виконання безпосередніх обов'язків. Керівництвом МВС України були висунуті вимоги щодо проведення службових розслідувань за фактами невиконання працівниками визначених посадовими інструкціями обов'язків та у разі підтвердження цих фактів - прийняття рішення про припинення виплати таким працівникам грошового забезпечення (службова телеграма МВС НР-11756/46 від 13.06.2014). Окрім того, 04.07.2014 року на офіційному веб-сайті МВС України (mvs.gov.ua) було розміщено звернення колегії МВС України до особового складу органів і підрозділів внутрішніх справ Донеччини та Луганщини, згідно якого всі працівники органів та підрозділів внутрішніх справ ГУМВС України у Луганській області були зобов'язані прибути до м. Сватово Луганської області. В подальшому, з 04.08.2014 року відповідно до наказу ГУМВС України у Луганській області від 31.07.2014 № 1363 ГУ МВС України в Луганській області було передислоковано до м. Сєвєродонецьк Луганської області, у зв'язку з чим до органів та підрозділів була направлена службова телеграма ГУ МВСУ в Луганській області (№6/2-17 від 20.08.2014 року) щодо необхідності прибуття особового складу до м. Сєвєродонецька Луганської області для реєстрації та подальшого проходження служби. Одночасно була ведена інформація, що у випадку не прибуття таким працівникам буде припинено нарахування та виплату грошового утримання, а також розглянуто питання щодо звільнення з ОВС за невихід на службу під час проведення на території області антитерористичної операції. 27.09.2014 року за №ВДЗ/2354 керівництвом ГУМВСУ булла направлена чергова телеграмма з вимогою всім співробітникам ОВС Луганської області у період з 27 вересня до 03 жовтня прибути до Сєвєродонецького міського відділу за місцем тимчасової дислокації ГУМВС для реєстрації та подальшого проходження служби. Крім цього, як зазначає відповідач, керівники усіх рівнів постійно у телефонному режимі інформували підлеглих працівників, з якими був наявний зв'язок, щодо необхідності прибуття до місця тимчасової дислокації ГУМВС. Враховуючи факт неприбуття до місця тимчасової дислокації ГУМВС деяких працівників ОВС області, в тому числі ОСОБА_1, 22.10.2014 року наказом ГУ МВС України в Луганській області № 3357 було призначено службове розслідування за фактом невиходу на службу окремих співробітників міліції. 23.10.2014 року був затверджений висновок службового розслідування за результатами якого прийняте рішення щодо звільнення співробітників ОВС області, в тому числі ОСОБА_1, які не прибули до тимчасового місця дислокації ГУ МВС України в Луганській області для подальшого проходження служби. 24.10.2014 року був виданий наказ ГУ МВС України в Луганській області № 3405 про покарання окремих співробітників, в тому числі і ОСОБА_1 Наказом ГУ МВС України в Луганській області від 04.11.2014 року № 375 о/с ОСОБА_1 був звільнений з ОВС за п. 64 "є" (за порушення дисципліни) Положення про проходження служби особами рядового і начальницького складу ОВС. Відповідач зазначив, що відповідно до матеріалів службового розслідування, ОСОБА_1 до ГУ МВС України в Луганській області за тимчасовим місцем дислокації у м. Севєродонецку не прибував. З питань, коли позивачу необхідно виходити на службу та до якого районного відділу, співробітнику міліції ОСОБА_2 він не телефонував. Зі слів ОСОБА_2, ОСОБА_1 телефонував їй у січні поточного року із питання щодо його переведення до ГУ МВС України в Одеській області, під час розмови йому було повідомлено, що він звільнений з ОВС за порушення дисципліни. Причини, за яких позивач не забажав ознайомлюватися з висновком службового розслідування, а також з матеріалами, зібраними в процесі його проведення, відповідачу не відомі. Відповідач вказує, що доводи позивача щодо надання заяв та рапортів до Управління кадрового забезпечення з метою ознайомлення з матеріалами службового розслідування не відповідають дійсності, так як жодних заяв та рапортів від ОСОБА_1 до управління кадрів не надходило. Позивачу не була видана трудова книжка разом з наказом про звільнення у зв'язку з тим, що 18.05.2014 року незаконним озброєним формуванням було захоплено адміністративну будівлю ГУ МВС України в Луганській області разом з усією документацією, а також особовими справами працівників ГУ МВС України в Луганській області в яких знаходяться трудові книжки співробітників ОВС області. Крім того, як стверджує відповідач, жодних доказів щодо надання позивачу відпустки в ГУ МВС України в Луганській відсутні. Таким чином, ГУ МВС України в Луганській області при звільненні позивача з ОВС діяло в межах та порядку, передбачених законом, а тому будь-яких правових підстав для поновлення позивача на службі та виплати грошового забезпечення позивачу не має, у зв'язку з невиконанням останнім своїх службових обов'язків.

Заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши надані сторонами докази, показання свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_4, яких було допитано Луганським окружним адміністративним судом за судовим дорученням Одеського окружного адміністративного суду, суд встановив наступні обставини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 обіймав посаду старшого оперуповноваженого сектору карного розшуку Краснолуцького МВ ГУ МВС України в Луганській області, спеціальне звання - майор міліції.

24.07.2014 року Краснолуцьким МВ ГУМВС України в Луганській області майору міліції ОСОБА_1 видане відпускне посвідчення №14 у тому, що йому дозволена чергова відпустка за 2014 рік з 24.07.2014 року по 30.08.2014 року з перебуванням у м.Одесі, де позивач знаходився з 08.08.2014 року по 30.08.2014 року (а.с.12).

31.07.2014 року прийнято наказ ГУ МВС України в Луганській області № 1363, яким передислоковано ГУ МВС України в Луганській області до Сєверодонецького МВ ГУ МВС України в Луганській області та згідно якого, вирішено вважати цей ОВС, як тимчасово базовий для ГУ МВС України в Луганській області.

22 жовтня 2014 року комісією у складі керівників управлінь та відділів ГУМВС у Луганській області, начальників міських та районних відділів ГУМВС у Луганській області складено акт № 6/2-273/1 про те, що підлеглий особовий склад (список додається) станом на 21.10.2014 року до місця дислокації ГУ МВС України в Луганській області не прибули та на службі відсутні, при цьому рапортів про своє звільнення з ОВС України, або інших документів, що підтверджують законність відсутності на робочому місці, до УКЗ ГУМВС не надавали, безпосереднє керівництво не попереджали. Також, будь-які пояснення з приводу невиходу на службу не надавали. (а.с.61-63, 93-95).

Згідно витягу з додатку до акту № 6/2-273/1 від 22 жовтня 2014 року, встановлено факт неприбуття до місця дислокації ГУ МВСУ та відсутність на службі майора міліції ОСОБА_1, старшого оперуповноваженого сектору карного розшуку Краснолуцького міського відділу ГУ МВС України у Луганській області (а.с.96).

Наказом ГУ МВС України в Луганській області № 3357 від 22.10.2014 року призначено службове розслідування за фактом невиходу на службу окремих працівників ГУ МВС України в Луганській області, у зв'язку з тим, що незважаючи на вимоги МВС, ГУМВС щодо обов'язкового прибуття співробітників міліції ГУ МВС України в Луганській області до м. Сватово та м.Сєвєродонецька для подальшого проходження служби, окремі працівники ГУ МВС до місця тимчасової дислокації Головного управління не прибули (а.с.64).

Призначеною вказаним наказом комісією було проведено службове розслідування фактів невиходу на службу працівників ГУ МВС України в Луганській області, в тому числі майора міліції ОСОБА_1, та складено висновок службового розслідування за фактом порушення службової дисципліни окремими працівниками ГУМВС України у Луганській області, в тому числі за фактом порушення службової дисципліни майором міліції ОСОБА_1

23.10.2014 року начальником ГУ МВС України в Луганській області генерал-лейтенантом міліції ОСОБА_5 затверджено висновок службового розслідування за фактом порушення службової дисципліни окремими працівниками ГУ МВС України в Луганській області, яким встановлено вчинення ОСОБА_1 грубих порушень ст.7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22.02.2006 року № 3460-IV, ігнорування вимог наказу МВС України від 22.02.2012 року №155 "Про затвердження Правил поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України", що виразилось у невиході на службу без поважних причин під час проведення АТО, ігноруванні вимог керівництва щодо належного виконання службових обов'язків. Комісія вважала за доцільне звільнити з органів внутрішніх справ України, зокрема, майора міліції ОСОБА_1 за п.64 "є" Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (а.с.67-73).

24.10.2014 року начальником ГУ МВС України в Луганській області видано наказ № 3405 про покарання окремих співробітників ГУ МВС України в Луганській області, яким за грубе порушення ст.7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22.02.2006 року № 3460-IV, ігнорування вимог наказу МВС України від 22.02.2012 року №155 "Про затвердження Правил поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України", що виразилось у невиході на службу без поважних причин під час проведення АТО, ігноруванні вимог керівництва щодо належного виконання службових обов'язків - звільнено з органів внутрішніх справ окремих співробітників, у тому числі, майора міліції ОСОБА_1, старшого оперуповноваженого карного розшуку Краснолуцького МВ ГУ МВС України в Луганській області, за п.64 "є" Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ. (а.с.74).

04.11.2014 року на підставі наказу ГУ МВС України в Луганській області № 3405 від 24.10.2014 року начальником ГУ МВС України в Луганській області прийнято наказ № 375о/с, яким звільнено з органів внутрішніх справ у запас ЗС України (з постановленням на військовий облік), зокрема, майора міліції ОСОБА_1, старшого оперуповноваженого карного розшуку Краснолуцького МВ ГУ МВС України в Луганській області за п.64 "є" (за порушення дисципліни) Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ (а.с.75).

Відповідно до статті 1 Закону України "Про міліцію" від 20 грудня 1990 року №565-XII (далі за текстом - Закон № 565-XII), в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, міліція в Україні - державний озброєний орган виконавчої влади, який захищає життя, здоров'я, права і свободи громадян, власність, природне середовище, інтереси суспільства і держави від протиправних посягань. Статтею 7 даного Закону визначено, що міліція є єдиною системою органів, яка входить до структури Міністерства внутрішніх справ України, виконує адміністративну, профілактичну, оперативно-розшукову, кримінально-процесуальну, виконавчу та охоронну (на договірних засадах) функції.

Відповідно до статті 18 Закону № 565-XII порядок та умови проходження служби в міліції регламентуються Положенням про проходження служби особовим складом органів внутрішніх справ, затверджуваним Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 25 Закону № 565-XII, працівник міліції у межах повноважень, наданих цим Законом та іншими законодавчими актами, самостійно приймає рішення і несе за свої протиправні дії або бездіяльність дисциплінарну чи кримінальну відповідальність.

Згідно п.10 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженим постановою КМ України від 29.07.1991 року № 114 в редакції, чинній на момент спірних правовідносин між сторонами (далі за текстом - Положення), особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ користуються всіма соціально-економічними, політичними та особистими правами і свободами, виконують усі обов'язки громадян, передбачені Конституцією та іншими законодавчими актами, а їх права, обов'язки і відповідальність, що випливають з умов служби, визначаються законодавством, Присягою, статутами органів внутрішніх справ і цим Положенням.

Абзацом 4 п.21 Положення встановлено, що особи рядового і начальницького складу зобов'язані проходити службу там, де це викликано інтересами служби і обумовлено наказами прямих начальників.

Відповідно до п.23 Положення, особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну та кримінальну відповідальність згідно з законодавством.

Згідно з п.26 Положення, начальники та інші службові особи органів внутрішніх справ несуть персональну відповідальність за суворе дотримання вимог цього Положення та інших нормативних актів з питань проходження служби і роботи з кадрами. Порушене право особи рядового або начальницького складу підлягає негайному поновленню, а службові особи, з вини яких допущено таке порушення, притягаються до відповідальності в установленому законодавством порядку.

Відповідно до п.64 «є» Положення особи старшого, середнього і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) за порушення дисципліни.

Сутність службової дисципліни, обов'язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень визначає Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України, затверджений Законом України від 22 лютого 2006 року № 3640-ІV (далі за текстом - Дисциплінарний статут ОВС).

Відповідно до ст.1 Дисциплінарного статуту ОВС службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Згідно ст.2 Дисциплінарного статуту ОВС, дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

Згідно ч.1 ст.5 Дисциплінарного статуту ОВС, за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Відповідно до ст.7 Дисциплінарного статуту ОВС, службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоров'я, права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави; поважати людську гідність, виявляти турботу про громадян і бути готовим у будь-який час надати їм допомогу; дотримуватися норм професійної та службової етики; берегти державну таємницю; у службовій діяльності бути чесною, об'єктивною і незалежною від будь-якого впливу громадян, їх об'єднань та інших юридичних осіб; стійко переносити всі труднощі та обмеження, пов'язані зі службою; постійно підвищувати свій професійний та культурний рівень; сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку; виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють; берегти та підтримувати в належному стані передані їй в користування вогнепальну зброю, спеціальні засоби, майно і техніку.

Пунктом 8 ч.1 ст.12 Дисциплінарного статуту ОВС встановлено, що на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни може накладатися такий вид дисциплінарного стягнення, як звільнення з органів внутрішніх справ.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 4, 5 ст.14 Дисциплінарного статуту ОВС, з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування. Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником. Порядок проведення службового розслідування встановлюється міністром внутрішніх справ України. Перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. Небажання порушника надавати пояснення не перешкоджає накладенню дисциплінарного стягнення.

Згідно ч.10 ст.14 Дисциплінарного статуту ОВС, при визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо.

Наказом МВС України від 12.03.2013 року № 230, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 02.04.2013 року за № 541/23073, затверджено Інструкцію про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України (далі за текстом - Інструкція № 230).

Згідно п.1.2 Інструкції № 230, службове розслідування - комплекс заходів, які здійснюються у межах компетенції з метою уточнення причин і умов подій, що стали підставою для призначення службового розслідування, ступеня вини особи (осіб), якою (якими) вчинено дисциплінарний проступок, а також з'ясування інших обставин.

Пунктом 2.1. Інструкції № 230 встановлено, що підставою для проведення службового розслідування є порушення особами РНС, зокрема, службової дисципліни.

Відповідно пп.2.2.1 п. 2.2 Інструкції № 230, службове розслідування проводиться уповноваженим на те начальником у разі невиконання або неналежного виконання особами РНС під час службової діяльності вимог чинного законодавства, що призвело до порушення прав та законних інтересів громадян або негативно вплинуло на забезпечення виконання покладених на ОВС завдань з охорони громадського порядку, боротьби зі злочинністю.

З витягу з висновку службового розслідування від 23.10.2014 року за фактом порушення службової дисципліни окремими працівниками ГУ МВС України в Луганській області вбачається, що до МВ-РВ та галузевих служб ГУМВС України у Луганській області неодноразово було спрямовано службові телеграми щодо необхідності прибуття особового складу до тимчасового місця дислокації для реєстрації та подальшого проходження служби, але, у зв'язку з ускладненням обстановки на території Луганської області окремі працівники ГУ МВС України в Луганській області зайняли вичікувальну позицію та самоусунулись від виконання безпосередніх обов'язків. Керівництвом МВС України були висунуті вимоги щодо проведення за фактами невиконання працівниками визначених посадовими інструкціями обов'язків службових розслідувань та у разі підтвердження прийняття рішення про припинення виплати таким працівникам грошового забезпечення (службова телеграма МВСУ НР-11756/46 від 13.06.2014). Окрім того, 04.07.2014 на офіційному веб-сайті МВС України (mvs.gov.ua) було розміщено звернення колегії МВС України до особового складу органів і підрозділів внутрішніх справ Донеччини та Луганщини, згідно якого всі працівники органів та підрозділів внутрішніх справ ГУМВС України у Луганській області були зобов'язані прибути до м. Сватово Луганської області. В подальшому, з 04.08.2014 відповідно до наказу ГУМВС України у Луганській області від 31.07.2014 № 1363 ГУ МВС України в Луганській області було передислоковано до м. Сєвєродонецьк Луганської області. У зв'язку з чим, до органів та підрозділів були направлені службові телеграми ГУ МВСУ в Луганській області (№6/2-17 від 20.08.2014 року та №ВДЗ/2354 від 27.09.2014) щодо необхідності прибуття особового складу до м. Сєвєродонецька Луганської області для реєстрації та подальшого проходження служби. Одночасно була доведена інформація, що у випадку не прибуття таким працівникам буде припинено нарахування та виплату грошового утримання, а також розглянуто питання щодо звільнення з ОВС за невихід на службу під час проведення на території області антитерористичної операції.

Як стверджував позивач у судовому засіданні, у зв'язку з перебуванням у черговій відпустці з 24.07.2014 року по 30.08.2014 року, він був необізнаний про передислокацію ГУ МВС України в Луганській області, а публікація інформації щодо передислокації на інтернет-сайті МВС не є належним доказом його сповіщення щодо даної обставини. Проте, у позові він стверджував, що після виходу з відпустки з'явився до ГУМВС в Луганській області, яке було переміщено до м.Сєвєродонецька.

Таким чином, суд вважає, що позивач надає неправдиву інформацію щодо його необізнаності про передислокацію ГУМВС до м.Сєвєродонецька.

Крім того, інформація про передислокацію ГУ МВС України в Луганській області офіційно опублікована на веб-сайті МВС України.

Також слід зазначити, що з пояснень позивача випливає, що про передислокацію ГУМВС до м.Сєвєродонецька йому стало відомо щонайпізніше 02.09.2014 року з телефонної розмови з працівником сектора кадрового забезпечення міськвідділу, в якому він проходив службу - ОСОБА_2, що підтверджує обізнаність позивача про необхідність прибуття на службу до м.Сєвєодонецька.

Допитаний судом свідок ОСОБА_2 повідомила суду, що інформація про передислокацію ГУ МВСУ в Луганській області до м.Сєвєроденецьк доводилася в телефонному режимі всім працівникам. Крім того, всім співробітникам, хто їй телефонував, вона повідомляла про необхідність прибуття на службу до ГУМВС до м.Сєвєродонецька, та інформації позивачу чи будь-кому іншому зі співробітників про можливість не виходити на службу вона не надавала. При цьому свідок зазначила, що не пам'ятає достойменно, чи телефонував їй саме позивач у вересні 2014 року.

Свідок ОСОБА_4, який працював начальником сектору карного розшуку Краснолуцького МВ, підтвердив суду, що у вересні 2014 року ОСОБА_1 йому телефонував, і він повідомив останньому про необхідність прибуття до кінця місяця до м.Сєвєродонецьк для подальшого проходження служби. Свідок підтвердив, що вказівки про передислокацію ГУМВС спочатку до м.Сватово, а потім до м.Сєвєродонецьк доводилися всьому особовому складу.

Таким чином, суд вважає підтвердженою ту обставину, що позивач був обізнаний про необхідність прибуття після закінчення відпустки для подальшого проходження служби до ГУМВС України в Луганській області до м.Сєвєродонецька, проте без поважних причин він цього не зробив, допустивши невихід на службу, що є порушенням службової дисципліни.

Доводи позивача про дозвіл йому не прибувати до місця служби та вирішувати деякий час особисті справи суд не бере до уваги, оскільки співробітник міліції ОСОБА_2 не наділена повноваженнями дозволяти позивачу не прибувати на службу, і крім того, як зазначено вище, ОСОБА_2 не підтвердила суду факту надання такої інформації позивачу чи будь-кому іншому зі співробітників, підпорядкованих ГУМВС в Луганській області.

За таких обставин, факт невиходу позивача на службу та порушення службової дисципліни був об'єктивно встановлений службовим розслідуванням, висновок якого став підставою для видання дисциплінарного наказу від 24.10.2014 року за № 3405 про покарання окремих співробітників ГУ МВС України в Луганській області, зокрема, ОСОБА_1

Також суд зазначає, що дисциплінарний наказ ГУ МВСУ в Луганській області від 24.10.2014 року за № 3405 про покарання окремих співробітників ГУ МВС України в Луганській області, що слугував підставою для прийняття оскаржуваного наказу по особовому складу від 04.11.2014 року за № 375 о/с, позивачем оскаржено не було, і цей наказ є чинним.

Доводи представника позивача про ненадання суду матеріалів особової справи та невидачу трудової книжки, як підстави для скасування наказу про звільнення позивача з органів ОВС, суд не бере до уваги з урахуванням тих обставин, що будівля ГУ МВС в Луганській області, що розташована в м. Луганську, є захопленою незаконними озброєними формуваннями, що унеможливлює надання цих документів суду та унеможливило видачу позивачу трудової книжки.

Суд вважає, що факт невидачі трудової книжки не може бути підставою для скасування наказу про звільнення.

Сам факт відсутності позивача на службі в період з 31 серпня 2014 року до 19 січня 2015 року, тобто моменту видачі йому копії наказу, позивачем не оспорювався.

Доводи позивача про відсутність в матеріалах службового розслідування його пояснень суд не вважає підставою для скасування наказу по звільнення позивача, оскільки позивач був відсутній у м.Сєвєродонецьку, змінив номер мобільного телефона, що підтвердив у судовому засіданні, місце йоо перебування відповідачу не було відомо, що об'єктивно унеможливлювало запропонувати йому надати пояснння з приводу невиходу на службу.

Щодо неознайомлення з матеріалами службового розслідування та висновками суд погоджується здоводами відповідача про відсутність заяв чи рапортів позивача на таке ознайомлення, оскільки позивач цих доводів відповідача не спростував.

Згідно з п. 64 "є" Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого Постановою КМ України від 29 липня 1991 р. № 114, особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) за порушення дисципліни.

З огляду на наведені вище положення ст.ст.1, 7 Дисциплінарного статуту ОВС, ОСОБА_1 було допущено порушення службової дисципліни, за яке відповідачем до нього було застосоване дисциплінарне стягнення, передбачене п.8 ч.1 ст.12 Дисциплінарного статуту ОВС.

Суд вважає, що при визначенні виду дисциплінарного стягнення відповідачем було враховано вимоги ч.10 ст.14 Дисциплінарного статуту ОВС, щодо врахування тяжкості проступку, обставин, за яких його скоєно, попередня поведінка особи, її ставлення до виконання службових обов'язків.

Таким чином, суд дійшов висновку про законність та обгрунтованість оскарженого позивачем наказу ГУМВС України в Луганській області від 04.11.2014 року за № 375 о/с про звільнення позивача, а тому вимоги про скасування цього наказу та поновлення позивача на службі в ОВС задоволенню не підлягають.

З приводу розрахунків з позивачем з липня 2014 року, суд зазначає, що відповідно до наказів МВС України від 28.07.2014 № 740 та від 06.08.2014 № 782 нарахування грошового забезпечення за липень та серпень 2014 року проводилось лише за списками, які направлялись до МВС України для перевірки, тобто в списках були зазначенні особи рядового та начальницького складу ОВС, які прибули до тимчасового місця дислокації ГУМВСУ та виконували службові обов'язки, а тому у відповідача не було підстав для нарахування грошового забезпечення позивачу через його неприбуття на службу.

Крім того, згідно п.3.1 наказу МВС України від 06.08.2014 № 782 виплату грошового забезпечення працівникам підрозділів, підпорядкованих ГУМВС в Луганській області за переліками, що додаються, було покладено на ГУМВС України в Харківській області.

Тому, враховуючи викладене, а також невихід позивача на службу з 31.08.2014 року, необгрунтованість позовних вимог позивача про поновлення на службі, відповідача у справі не може бути зобов'язано виплатити позивачу заробітну плату за період з липня 2014 року по лютий 2015 року.

За таких обставин, суд дійшов висовку, що в задоволенні позову ОСОБА_1 належить відмовити повністю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 6-9, 11, 71, 86, 159-163 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до ГУМВС України в Луганській області про визнання протиправним та скасування наказу ГУМВС України в Луганській області №375 о/с від 04.11.2014 року про звільнення ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ України у запас Збройних Сил України за п. 64 "є" Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ України за порушення дисципліни, зобов'язання поновити ОСОБА_1 на посаді старшого оперуповноваженого карного розшуку в спеціальному званні - майор міліції, про що внести відповідний запис до трудової книжки, зобов'язання виплатити заробітну плату за час вимушеного прогулу у розмірі 32869, 76 грн. з липня 2014 року по лютий 2015 року - відмовити повністю.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції з одночасним надісланням її копії до суду апеляційної інстанції - протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду набирає законної сили у разі неподання апеляційної скарги у 10-денний строк з дня отримання копії постанови. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст постанови суду виготовлено 14.09.2015 року.

Суддя В.В. Андрухів

у позові відмовлено повністю.

14 вересня 2015 року.