Справа № 2а-1670/772/11
Суддя: Є.Б. Супрун
Дата ухвалення: 2011-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2011 року м. ПолтаваСправа № 2a-1670/772/11

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Супруна Є.Б.,

при секретарі Дубовик О.І.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1,

представників відповідача - ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 до Державної податкової інспекції у м.Полтаві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень рішень, -

В С Т А Н О В И В:

24 січня 2011 року до Полтавського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов фізичної особи-підприємця (далі - ФОП) ОСОБА_4 до Державної податкової інспекції у м. Полтаві (далі - ДПІ у м. Полтаві, відповідач) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень:

- №/0 від 04.12.2010 р., яким визначено суму податкового зобов'язання за платежем збір за забруднення навколишнього природного середовища в розмірі 533,80 грн. (193,88 грн. - за основним платежем, 340,00 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями);

- №/0 від 21.12.2010 р., яким визначено суму податкового зобов'язання з податку з доходів фізичних осіб у розмірі 54 803,85 грн. (за основним платежем);

- №/0 від 21.12.2010 р., яким визначено суму податкового зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 47 461,50 грн. (31 641,00 грн. - за основним платежем, 15 820,50 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями);

- №/0 від 21.12.2010 р., яким визначено суму податкового зобов'язання зі збору на розвиток виноградарства, садівництва та хмелярства в розмірі 20 425,50 грн. (13 617,00 грн. - за основним платежем, 6 808,50 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями).

Мотивуючи свої вимоги позивач стверджує, що висновки акту перевірки від 09.12.2010 р. №12107/1703/НОМЕР_1 щодо заниження податкового зобов'язання з податку з доходів фізичних осіб, зі збору на розвиток виноградарства, садівництва та хмелярства та з податку на додану вартість (далі - ПДВ) не відповідають фактичним даним, що містять первинні документи та облікові регістри, які були надані для проведення перевірки. Відтак, на думку позивача, оскаржувані податкові повідомлення-рішення, що винесені на підставі вказаного акту перевірки, суперечать чинному законодавству та підлягають скасуванню.

Ухвалою суду від 26.01.2011 р. позовну заяву в частині вимог щодо оскарження податкового повідомлення-рішення №/0 від 04.12.2010 р. залишено без розгляду на підставі ч.1 ст. 100 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС) України у зв'язку з пропуском строку звернення до суду з позовом.

У судових засіданнях позивач підтримала позовні вимоги, просила позов задовольнити.

Відповідач проти позову заперечував, посилаючись на те, що ФОП ОСОБА_4 проведено коригування податкових зобов'язань з ПДВ на більшу суму, ніж це зазначено в деклараціях та уточнених розрахунках. Зазначав, що перевіркою встановлено завищення податкового кредиту по причині включення до складу податкового кредиту неналежно оформлених податкових накладних. Також вказував на неналежне ведення позивачем обліку результатів своєї підприємницької діяльності, у зв'язку з чим податковий орган самостійно визначив суму належного до сплати в бюджет зобов'язання зі сплати податку з доходів фізичних осіб та збору на розвиток виноградарства, садівництва та хмелярства.

У судовому засіданні представники відповідача підтримали заперечення проти позову та просили суд у позові відмовити.

Заслухавши пояснення осіб, які з'явилися у судове засідання, дослідивши залучені до матеріалів справи та зібрані судом письмові докази, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступних висновків.

З матеріалів справи суд встановив, що ОСОБА_4 зареєстрована як фізична особа-підприємець виконавчим комітетом Полтавської міської ради 23.03.2007 р. (ідентифікаційний номер НОМЕР_1), з 26.03.2007 р. взята на облік платника податків у ДПІ в м. Полтаві, згідно свідоцтва №100105584 від 19.03.2008 р. зареєстрована платником ПДВ.

Відповідно до направлення від 15.10.2010 р. №2638, від 02.11.2010 р. №2836 та плану-графіка проведення планових виїзних перевірок суб'єктів господарювання головним державним податковим ревізором-інспектором проведена документальна планова перевірка дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_4 за період з 01.07.2009 р. по 30.06.2010 р., результати якої оформлено актом від 09.12.2011 р. №12107/1703/НОМЕР_1.

Висновками акту перевірки встановлено порушення ФОП ОСОБА_4, зокрема:

- ст. 19.1 Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб", п.6 ст. 128 Господарського кодексу України, а саме: відсутність ведення результатів підприємницької діяльності (облік валового доходу та витрат) в Книзі обліку доходів та витрат приватного підприємця (форма 10) за видом діяльності, ст. 13 Декрету Кабінету Міністрів України "Про прибутковий податок з громадян" та додатково визначено податкове зобов'язання з доходів фізичних осіб в сумі 54 803,85 грн.;

- ст. 2 Закону України ''Про збір на розвиток виноградарства, садівництва і хмелярства" та додатково визначено податкове зобов'язання зі збору на розвиток виноградарства, садівництва та хмелярства до бюджету в сумі 13 617,00 грн.;

- пп.7.3.1 п.7.3, пп."е" пп.7.2.1 п.7.2 ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість" та додатково визначено податкове зобов'язання з ПДВ на загальну суму заниження податкових зобов'язань з ПДВ у сумі 31 641,00 грн.

На підставі акту перевірки ДПІ у м. Полтаві винесено оскаржувані податкові повідомлення-рішення від 21.12.2011 р. №/0 про визначення суми податкового зобов'язання з податку з доходів фізичних осіб, що є суб'єктами підприємницької діяльності у розмірі 54 803,85 грн. (за основним платежем), № про визначення суми податкового зобов'язання з ПДВ у розмірі 47 461,50 грн. (31 641,00 грн. за основним платежем, 15 820,50 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями) та № про визначення суми податкового зобов'язання зі збору на розвиток виноградарства, садівництва та хмелярства у розмірі 20 425,50 грн. (13 617,00 грн. за основним платежем, 6 808,50 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями).

Не погодившись із вказаними податковими повідомленнями-рішеннями, позивач оскаржила їх до суду.

Відповідно до ч.3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судовим розглядом встановлено, що фактичною підставою для винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення від 21.12.2010 р. №/0 взято висновок перевіряючого про заниження податкового зобов'язання з ПДВ та завищення податкового кредиту, зокрема по причині включення до складу податкового кредиту сум ПДВ за податковими накладними, виписаними ТОВ "Інвест-Торгпром", в яких у графі 3 "Номенклатура поставки товарів (послуг) продавця" вказано "товарно-матеріальні цінності" замість визначення конкретної назви товарної групи. Крім того податкові накладні не містять відбитку печатки (мокрої) постачальника.

Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість вказаного висновку відповідача і винесеного на його підставі спірного акту індивідуальної дії на відповідність вимогам частини 3 статті 2 КАС України, суд виходить з наступного.

Платників податку на додану вартість, обєкти, базу та ставки оподаткування, перелік неоподатковуваних та звільнених від оподаткування операцій, особливості оподаткування експортних та імпортних операцій, поняття податкової накладної, порядок обліку, звітування та внесення податку до бюджету визначає ОСОБА_2 України "Про податок на додану вартість" від 03.04.1997 р. №168/97-ВР (далі ОСОБА_2 №168/97-ВР), який був чинним на час виникнення спірних правовідносин.

Підпунктом 7.3.1 п.7.3 ст. 7 Закону №168/97-ВР встановлено, що датою виникнення податкових зобов'язань з поставки товарів (робіт, послуг) вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

- або дата зарахування коштів від покупця (замовника) на банківський рахунок платника податку як оплата товарів (робіт, послуг), що підлягають поставці, а у разі поставки товарів (робіт, послуг) за готівкові грошові кошти - дата їх оприбуткування в касі платника податку, а при відсутності такої - дата інкасації готівкових коштів у банківській установі, що обслуговує платника податку;

- або дата відвантаження товарів, а для робіт (послуг) - дата оформлення документа, що засвідчує факт виконання робіт (послуг) платником податку.

Відповідно до пп.7.4.5 п.7.4 ст. 7 Закону №168/97-ВР не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з підпунктом 7.2.6 цього пункту).

У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим підпунктом документами, платник податку несе відповідальність у вигляді фінансових санкцій, установлених законодавством, нарахованих на суму податкового кредиту, не підтверджену зазначеними цим підпунктом документами.

Згідно приписів підпункту "е" пп.7.2.1 п.7.2 цієї ж статті платник податку зобов'язаний надати покупцю податкову накладну, що має містити зазначені окремими рядками опис (номенклатуру) товарів (робіт, послуг) та їх кількість (обсяг, об'єм).

Відповідно до пункту 2 Порядку заповнення податкової накладної, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 30.05.1997 р. №165 (який був чинним на час складення податкових накладних), податкову накладну складає особа, яка зареєстрована як платник податку в податковому органі і якій присвоєно індивідуальний податковий номер платника податку на додану вартість.

Статтею 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

У матеріалах справи наявні копії податкових накладних №15/04/01 від 15.04.2010 р. на загальну суму 78 000,00 грн. (в тому числі ПДВ - 13 000,00 грн.), №25/11 від 25.11.2009 р. на загальну суму 28 000,00 грн. (в тому числі ПДВ - 4 666,67 грн.), №15/11 від 15.11.2009 р. на загальну суму 28 000,00 грн. (в тому числі ПДВ - 4 666,67 грн.) та №04/11 від 04.11.2009 р. на загальну суму 28 000,00 грн. (в тому числі ПДВ - 4 666,67 грн.), виписані ТОВ "Інвест-Торгпром" на ім'я ФОП ОСОБА_4, сума ПДВ за якими була виключена ревізором з податкового кредиту покупця - ФОП ОСОБА_4 у зв'язку з тим, що графа 3 "Номенклатура поставки товарів (послуг) продавця" замість визначення конкретної номенклатури поставки товарів всупереч приписам п.12.2. Порядку заповнення податкової накладної містить лише запис "товарно-матеріальні цінності". На податкових накладних також відсутня печатка (мокра) постачальника.

Крім цього з матеріалів справи суд встановив, що зазначені податкові накладні в порушення пункту 6 Порядку заповнення податкової накладної не містять відмітки про оригінал чи копію накладної та підпису відповідальної особи, яка її виписала.

У судове засідання ФОП ОСОБА_4 надала копії податкових накладних з тими ж реквізитами, але вже заповнених у відповідності до вимог чинного законодавства, пояснивши, що ревізор під час проведення перевірки відмовився їх приймати.

Проте до уваги такі пояснення суд не приймає, оскільки доказів надання зазначених документів перевіряючому чи направлення їх засобами поштового зв'язку позивач не надала.

Отже податкові накладні №15/04/01 від 15.04.2010 р., №25/11 від 25.11.2009 р., №15/11 від 15.11.2009 р. та №04/11 від 04.11.2009 р. не підтверджують фактичне отримання товарів від ТОВ "Інвест-Торгпром" та їх використання у власній господарській діяльності, що у свою чергу свідчить про правильність висновків податкового органу щодо завищення ФОП ОСОБА_4 податкового кредиту та відповідно заниження суми ПДВ, що за підсумками звітного періоду підлягає сплаті платником податку до бюджету в розмірі зазначеному в акті перевірки.

На підтвердження зазначеного висновку слід також зазначити, що відповідно до пункту 7 Порядку заповнення податкової накладної податкова накладна видається платником податку, який поставляє товари (послуги), на вимогу їх отримувача. У будь-якому разі видається товарний чек, інший платіжний чи розрахунковий документ, що підтверджує передачу товарів (послуг) та (або) прийняття платежу із зазначенням загальної суми такого платежу, суми податку та податкового номера постачальника.

Проте позивач не підтвердила факту передачі товару будь-яким з вищенаведених документів.

Визначаючи суму податкового зобов'язання, ревізор також зазначив, що перевіркою відображеного платником показника з податкового зобов'язання за ІІІ-ІV квартали 2009 року у розмірі 358 927,00 грн. встановлено розбіжність у сумі 4 097,00 грн.

Так, причиною заниження податкового зобов'язання з ПДВ у сумі 161,00 грн. у II півріччі 2009 року є невключення до складу податкового зобов'язання з ПДВ сум доходу, що сплачений кінцевим споживачем (за даними звіту РРО) у вересні 2009 року в сумі 963,52 грн., в т.ч. ПДВ - 161,00 грн.

Вказану обставину позивач у судовому засіданні визнала, підстав для сумнівів у її правильності суд не знаходить.

Причиною заниження податкових зобов'язань з ПДВ на загальну суму 3 936,00 грн. слугував висновок перевіряючого про розбіжність у розрахунках коригування податкових зобов'язань з ПДВ згідно наданих на перевірку податкових накладних, коригуючих розрахунків, податкових декларацій з ПДВ за перевіряємий період.

У зв'язку із запереченнями позивача про правильність висновку щодо вказаних розбіжностей суд зобов'язав ревізора здійснити повторний перерахунок на підставі наданих позивачем первинних документів. За наслідками перерахунку помилок виявлено не було, складено відповідну таблицю розрахунків, яку приєднано до матеріалів справи, натомість позивач документально спростувати ці висновки не спромігся.

Таким чином висновок про заниження податкових зобов'язань з ПДВ на суму 4 097,00 грн. суд визнає правомірним.

Також актом перевірки встановлено порушення позивачем ст. 19.1 Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб", п.6 ст.128 Господарського кодексу України, а саме: відсутність ведення результатів підприємницької діяльності (облік валового доходу та витрат) в Книзі обліку доходів та витрат приватного підприємця (форма 10) за видом діяльності, ст. 13 Декрету Кабінету Міністрів України "Про прибутковий податок з громадян" №13-92 від 26.12.1992 р., що є фактичною підставою для винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення від 21.12.2010 р. № /0.

Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість вказаного висновку відповідача і винесеного на його підставі спірного акту індивідуальної дії на відповідність вимогам частини 3 статті 2 КАС України, суд виходить з наступного.

Платників податку з доходів фізичних осіб, порядок, пов'язаний з визначенням об'єкта оподаткування, обчисленням та сплатою (утриманням) податку з доходів фізичних осіб, базу та ставки оподаткування, порядок обліку, звітування та внесення податку до бюджету визначає ОСОБА_2 України "Про податок з доходів фізичних осіб" від 22.05.2003 р. №889 - ІУ (далі ОСОБА_2 №889), який був чинним на час виникнення спірних правовідносин.

Пунктом 19.1 Закону №889 встановлено, що платники податку зобов'язані:

а) вести облік доходів і витрат у обсягах, достатніх для визначення суми загального річного оподатковуваного доходу, у разі коли такий платник податку зобов'язаний цим Законом подавати декларацію або має право на таке подання з метою повернення надміру сплачених податків, у тому числі при застосуванні права на податковий кредит.

Форми такого обліку та порядок його ведення визначаються центральним податковим органом за узгодженням з комітетом Верховної Ради України, відповідальним за проведення податкової політики;

б) отримувати та зберігати протягом строку давності, встановленого законом, документи первинного обліку, на підставі яких формується податковий кредит платника податку;

в) подавати декларацію за встановленою формою у визначені строки у випадках, коли згідно з нормами цього Закону таке подання є обов'язковим;

на вимогу податкового органу та у межах його компетенції, визначеної законодавством, пред'являти документи і відомості, пов'язані з виникненням доходу або права на отримання податкового кредиту, обчисленням і сплатою податку, та підтверджувати необхідними документами достовірність відомостей, зазначених у декларації з цього податку;

Відповідно до п.6 ст. 128 Господарського кодексу України громадянин-підприємець зобов'язаний, зокрема:

- вести облік результатів своєї підприємницької діяльності відповідно до вимог законодавства.

Статтею 13 Декрету Кабінету Міністрів України "Про прибутковий податок з громадян" №13-92 від 26.12.1992 р. передбачено, що згідно з цим розділом Декрету оподаткуванню підлягають доходи громадян, одержані протягом календарного року від здійснення підприємницької діяльності без створення юридичної особи, а також інші доходи громадян, не передбачені як об'єкти оподаткування у розділах II та III цього Декрету.

Оподатковуваним доходом вважається сукупний чистий доход, тобто різниця між валовим доходом (виручки у грошовій та натуральній формі) i документально підтвердженими витратами, безпосередньо пов'язаними з одержанням доходу. Якщо ці витрати не можуть бути підтверджені документально, то вони враховуються податковими органами при проведенні остаточних розрахунків за нормами, визначеними Головною державною податковою інспекцією України за погодженням з Міністерством економіки України та Державним комітетом України по сприянню малим підприємствам та підприємництву.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 26.09.2001 р. № 1269 "Про затвердження Порядку ведення книги обліку доходів і витрат" книга обліку доходів і витрат (далі - книга) ведеться суб'єктами підприємницької діяльності - фізичними особами, оподаткування доходів яких здійснюється згідно із законодавством з питань оподаткування суб'єктів малого підприємництва (у тому числі шляхом отримання свідоцтва про сплату єдиного податку).

Форма Книги обліку доходів та витрат передбачена додатком №10 до Інструкції про оподаткування доходів фізичних осіб від зайняття підприємницькою діяльністю, затвердженої наказом Головної державної податкової інспекції України від 21.04.1993 р. №12.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи у позивача відсутня Книга обліку доходів та витрат приватного підприємця (форма 10) за видом діяльності, у ДПІ в м. Полтаві така не реєструвалася.

За вказане порушення відносно ФОП ОСОБА_4 складено протоколи про адміністративні правопорушення.

На підтвердження обліку руху власних коштів позивач приєднала до матеріалів позову таблиці обліку доходів та витрат ФОП ОСОБА_4, де відобразила дохід від реалізації товарів, послуг та витрати, здійснені у перевіряємий період.

Проте суд розцінює відомості, наведені у цих таблицях, як неналежний доказ, оскільки їх зафіксовано з порушенням Порядку ведення книги обліку доходів і витрат, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 26.09.2001 р. №1269.

Отже відповідачем правомірно зроблено висновок про неналежний облік результатів своєї підприємницької діяльності (доходів і витрат) ФОП ОСОБА_4

Згідно з пунктом 13 Інструкції про оподаткування доходів фізичних осіб від зайняття підприємницькою діяльністю, затвердженої наказом Головної державної податкової інспекції від 21.04.1993 р. №12, загальним оподатковуваним доходом вважається сукупний чистий дохід, тобто різниця між валовим доходом (виручкою у грошовій та натуральній формі) і документально підтвердженими витратами, безпосередньо пов'язаними з одержанням доходу. Якщо ці витрати не можуть бути підтверджені документально, то вони враховуються податковими органами при проведенні остаточних розрахунків за нормами у відсотках до валового доходу, наведеними в додатку №6 до цієї Інструкції.

Шляхом аналізу руху коштів на рахунках підприємця, відкритих у банківських установах, перевіряючий встановив, що перевіркою правильності визначення оподатковуваного доходу, відображеного в деклараціях про доходи, з даними про суми оподатковуваного доходу встановлено розбіжність у сумі 365 358,99 грн., виходячи з чого та у відповідності до п.7.1 ст. 7, п.22.3 ст. 22 Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб" обчислено суму податку за ставкою 15%, що склала 54 803,85 грн.

Крім наведеного, актом перевірки встановлено порушення позивачем ст. 2 Закону України ''Про збір на розвиток виноградарства, садівництва і хмелярства" від 09.04.1999 р. №587-XIV (далі - ОСОБА_2 №587-XIV) .

Так, згідно зі статтею 1 Закону №587-XIV платниками збору на розвиток виноградарства, садівництва і хмелярства є суб'єкти підприємницької діяльності незалежно від форм власності та підпорядкування, які реалізують в оптово-роздрібній торговельній мережі та мережі громадського харчування алкогольні напої та пиво.

Відповідно до ст. 2 Закону №587-XIV об'єктом оподаткування збором є виручка - товарооборот, одержаний на всіх етапах реалізації в оптово-роздрібній торговельній мережі та мережі громадського харчування алкогольних напоїв та пива, у тому числі за операціями, що не передбачають оплати у грошовій формі.

Статтею 3 Закону №587-XIV встановлено, що ставка збору становить один відсоток від об'єкта оподаткування, визначеного статтею 2 цього Закону.

У відповідності до вищевикладеного ФОП ОСОБА_4 є платником зазначеного збору, оскільки за результатами документальної перевірки встановлено, що в перевіряємий період при здійсненні господарської діяльності реалізовувала громадянам, підприємствам і організаціям через роздрібну мережу алкогольні напої та пиво.

Згідно ст.ст. 2, 3 Закону №587-XIV підприємець самостійно нараховувала та сплачувала збір в розмірі 1% від реалізації вказаної продукції, а також щомісячно подавала звіти до ДПІ у м. Полтаві про суми нарахованого збору на розвиток виноградарства, садівництва та хмелярства.

Обсяги виручки від реалізації пива становлять за даними платника - 929 414,00 грн., за даними документальної перевірки - 2 290 955,00 грн., звідси - розходження у розмірі 1 361 541,00 грн.

ФОП ОСОБА_4В сплачено збору на розвиток виноградарства, садівництва та хмелярства до бюджету за період, що перевіряється в сумі 15 998,00 грн., розбіжність з даними перевірки становить 13 617,00 грн.

Отже, відповідачем правомірно додатково визначено податкове зобов'язання зі збору на розвиток виноградарства, садівництва та хмелярства до бюджету за період, що перевірявся.

Відповідно до підпункту "б" пп. 4.2.2 п.4.2 ст.4 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" від 21.12.2000 р. №2181 - ІІІ (далі - ОСОБА_2 №2181-ІІІ), що діяв на момент винесення оскаржуваних податкових повідомлень рішень, контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму податкового зобов'язання платника податків у разі якщо дані документальних перевірок результатів діяльності платника податків свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов'язань, заявлених у податкових деклараціях.

Підпунктом 17.1.3 п.17.1 ст.3 Закону №2181-ІІІ встановлено, що у разі коли контролюючий орган самостійно донараховує суму податкового зобов'язання платника податків за підставами, викладеними у підпункті "б" підпункту 4.2.2 пункту 4.2 статті 4 цього Закону, такий платник податків зобов'язаний сплатити штраф у розмірі десяти відсотків від суми недоплати (заниження суми податкового зобов'язання) за кожний з податкових періодів, установлених для такого податку, збору (обов'язкового платежу), починаючи з податкового періоду, на який припадає така недоплата, та закінчуючи податковим періодом, на який припадає отримання таким платником податків податкового повідомлення від контролюючого органу, але не більше п'ятдесяти відсотків такої суми та не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян сукупно за весь строк недоплати, незалежно від кількості податкових періодів, що минули.

Враховуючи встановлені обставини справи, суд приходить до висновку, що відповідач під час проведення перевірки діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством України, правомірно нарахувавши субєкту господарювання податкове зобовязання з ПДВ, податку з доходів фізичних осіб та збору на розвиток виноградарства, садівництва та хмелярства. Спірні податкові повідомлення-рішення винесені відповідачем обґрунтовано, з урахуванням усіх обставин, які були встановлені під час перевірки, неупереджено та своєчасно.

Таким чином вимоги позивача суд визнає необґрунтованими, у звязку з чим позов задоволенню не підлягає.

З огляду на приписи ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати відшкодуванню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 94, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 до Державної податкової інспекції у м. Полтаві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови з одночасним поданням її копії до суду апеляційної інстанції. У разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови виготовлено 30 червня 2011 року.

Суддя Є.Б. Супрун