Справа № 815/5901/15
Суддя: Завальнюк І. В.
Дата ухвалення: 2015-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/5901/15
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2015 року Одеський окружний адміністративний суд у складі:

о 16:10 год. головуючого судді - Завальнюк І.В.,

суддів - Бутенко А.В., Харченко Ю.В.,

за участю секретаря - Маковейчук Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі справу за адміністративним позовом Одеської міської організації Української морської партії ОСОБА_1, яка висунула кандидатів у депутати в багатомандатному виборчому окрузі з виборів депутатів Одеської міської ради на місцевих виборах 25 жовтня 2015 року до Одеської міської виборчої комісії Одеської області, треті особи, які заявляють самостійні вимоги на предмет спору, ОСОБА_2 та ОСОБА_3, про визнання протиправною та скасування постанови, зобов'язання поновити порушені права,

В С Т А Н О В И В :

Одеська міська організація Української морської партії ОСОБА_1, яка висунула кандидатів у депутати в багатомандатному виборчому окрузі з виборів депутатів Одеської міської ради на місцевих виборах 25 жовтня 2015 року (далі - ОМО УМП, позивач) звернулася до суду із зазначеним позовом, у якому просить суд визнати протиправною та скасувати постанову Одеської міської виборчої комісії Одеської області (далі - ОМВК, відповідач) від 28 вересня 2015 року № 34 «Про відмову в реєстрації кандидатів в депутати в багатомандатному виборчому окрузі з виборів депутатів Одеської міської ради, включених до виборчого списку кандидатів у депутати від Одеської міської організації Української морської партії ОСОБА_1»; зобов'язати ОМВК поновити порушені права позивача у спосіб повторного розгляду питання про реєстрацію кандидатів у депутати в багатомандатному виборчому окрузі громадян України ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

В обґрунтування позовних вимог ОМО УМП зазначено, що оскаржуваною постановою відповідач відмовив у реєстрації кандидатів у депутати в багатомандатному виборчому окрузі з виборів депутатів Одеської міської ради, що відбудуться 25 жовтня 2015 року, включених до виборчого списку кандидатів у депутати - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з підстав недотримання встановленого законодавством порядку висування кандидатів у депутати, оскільки, на думку відповідача, вказані громадяни місцевою організацією партії не висувалися. Зважаючи на те, що в ході проведення 23 вересня 2015 року XV Конференції ОМО УМП було вирішено висунути кандидатами у депутати саме третіх осіб, про що вказано у самому рішенні конференції, яке було надано відповідачу разом із іншими документами для реєстрації кандидатів у депутати, при цьому невірне оголошення головуючим на конференції прізвищ кандидатів може свідчити лише про технічні помилки та не може бути підставою для відмови в їх реєстрації, позивач вважає постанову № 34 від 28.09.2015 року протиправною та підлягаючою скасуванню, у зв'язку із чим звернувся до суду із вказаним позовом.

З аналогічних підстав треті особи ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися із самостійними позовними вимогами до ОМВК, у яких просили суд визнати протиправною та скасувати постанову Одеської міської виборчої комісії Одеської області від 28 вересня 2015 року № 34 «Про відмову в реєстрації кандидатів в депутати в багатомандатному виборчому окрузі з виборів депутатів Одеської міської ради, включених до виборчого списку кандидатів у депутати від Одеської міської організації Української морської партії ОСОБА_1»; зобов'язати відповідача поновити порушені права шляхом внесення змін до Додатку № 1 до постанови ОМВК № 36 від 28.09.2015 року «Про реєстрацію кандидатів у депутати в багатомандатному виборчому окрузі, включених до виборчого списку кандидатів у депутати від ОМО УМП для приведення його у відповідність до рішення конференції, що відбулася 23.09.2015 року та виборчого списку кандидатів у депутати Одеської міської ради, висунутих ОМО УМП у багатомандатному виборчому окрузі на конференції цієї організації політичної партії, що відбулася 23.09.2015 року.

В судовому засіданні представники позивача підтримали заявлені позовні вимоги із викладених вище підстав, просили суд позови задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовів заперечував, пояснивши, що в ході проведення конференції ОМО УДП висунула та закріпила за виборчими округами не третіх осіб, а інших громадян, що підтверджується відповідним аудіозаписом, який був здійснений присутнім на конференції головою ОМВК ОСОБА_4 Оскільки вказана обставина свідчить про порушення порядку висування кандидатів у депутати представник вважав оскаржувану постанову законною, а позовні вимоги такими, що не підлягають до задоволення.

Третя особа ОСОБА_2 в судовому засіданні просила суд задовольнити адміністративні позови з підстав, викладених у них, додатково пояснивши, що вона не була присутньою на конференції, що відбулася 23.09.2015 року, однак рішення про її висування у кандидати було прийнято заздалегідь, з приводу чого нею 16.09.2015 року до організаційного комітету конференції партії було подано відповідну заяву та автобіографію.

Третя особа ОСОБА_3 також просив суд задовольнити адміністративні позови, додатково пояснивши, що ним заздалегідь було прийнято рішення про висування у кандидати в депутати, про що ним було повідомлено ще до початку конференції, в ході телепередачі в студії на третьому цифоровому каналі, яка мала місце 22.09.2015 року.

Вислухавши пояснення учасників процесу та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість адміністративного позову ОМО УМП, наявність підстав для його задоволення та про необхідність відмови у задоволенні адміністративних позовів третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги на предмет спору, ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Судом встановлено, що постановою ОМВК від 28 вересня 2015 року № 34 «Про відмову у реєстрації кандидатів у депутати в багатомандатному виборчому окрузі з виборів депутатів Одеської міської ради, включених до виборчого списку кандидатів у депутати від Одеської міської організації Української морської партії ОСОБА_1» відмовлено у реєстрації кандидатів у депутати в багатомандатному виборчому окрузі з виборів депутатів Одеської міської ради, що відбудуться 25 жовтня 2015 року, включених до виборчого списку кандидатів у депутати від ОМО УМП, - ОСОБА_2 та ОСОБА_3, третіх осіб по справі.

Як убачається зі змісту зазначеного рішення, останнє ґрунтується на положеннях абз.1 ч.1 статті 46 Закону України «Про місцеві вибори» та прийнято у зв'язку із порушенням встановленого цим Законом порядку висування кандидата. Підставою для прийняття оскаржуваного рішення слугувало звернення ОСОБА_4 від 28.09.2015 року, який відповідно до вимог ст.37 Закону України «Про місцеві вибори» був присутній 23.09.2015 року на конференції ОМО УМП в якості члена ОМВК та фіксував даний захід на аудіоносій. Зокрема, із наданого до ОМВК аудіозапису вбачається, що під час проведення конференції головуючим було озвучено для висунення та закріплення за територіальним виборчим округом № 15 кандидата у депутати ОСОБА_5, а за територіальним виборчим округом № 41 - ОСОБА_6, а не третіх осіб ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які вказані у рішенні конференції. Зазначені обставини учасниками судового процесу не заперечуються; при цьому позивач у позові та представники позивача у своїх поясненнях посилаються на помилкове зазначення головуючим на конференції вказаних осіб, що пов'язане виключно із нервовою перенапруженістю та людським фактором, в той час як проект рішення конференції, так і саме рішення конференції містить вірні прізвища кандидатів - ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Оцінивши належність та допустимість наданих учасниками процесу доказів, а також їх достатність та зв'язок у своїй сукупності, суд встановив наступне.

Відповідно до вимог положень статті 10 Закону України «Про місцеві вибори» право висування кандидатів належить громадянам України, які мають право голосу. Це право реалізується відповідно через міські організації політичних партій або шляхом самовисування відповідно до цього Закону.

Згідно ч.1 ст.36 Закону України «Про місцеві вибори» висування кандидатів у депутати відбувається на підставі цього Закону, статуту політичної партії за рішенням вищого керівного органу партії про участь її місцевої організації у відповідних чергових виборах, прийнятого після початку виборчого процесу відповідних виборів. Частиною першою ст. 37 Закону України «Про місцеві вибори» передбачено, що висування кандидатів місцевою організацією партії проводиться на зборах (конференціях) цієї організації, які проводяться у порядку передбаченому статутом партії.

Як убачається із Статуту УМП (нова редакція), затвердженого 26.04.2014 року, керівними органами обласної, районної, міської районної у місті, селищної та сільської організації партії є: Конференція, Рада (у разі її створення) та Голова відповідних організації Партії (п.5.4.8 Статуту); найвищим керівним органом міської організації Партії є Конференція (п.5.4.9.); конференція міської організації партії висуває кандидатів, складає відповідні списки кандидатів від партії на виборах міських рад, передає ці списки на затвердження Раді Партії (п.5.4.13.5 Статуту).

Згідно ч.2 та ч.4 ст.37 Закону України «Про місцеві вибори» рішення про висування кандидатів повинні містити прізвище, власне імя (усі власні імена), по батькові (за наявності), число, місяць, рік народження, відомості про громадянство, освіту, партійність, посаду, місце роботи (заняття), місце проживання усіх кандидатів. Рішення зборів (конференції) про висування кандидатів у депутати від місцевої організації підписується керівником місцевої організації та скріплюється печаткою цієї місцевої організації партії або печаткою організації партії вищого рівня.

Судом встановлено, що на засіданні Ради ОМО УМП від 14.09.2015 року вирішено скликати XV конференцію ОМО УМП та провести її 23 вересня 2015 року, створено і затверджено склад оргкомітету конференції. 22.09.2015 року відбулося засідання оргкомітету конференції, в ході якого, у тому числі, було затверджено проект виборчого списку кандидатів у депутати, серед якого значаться також ОСОБА_2 (порядковий номер 7, округ 15) та ОСОБА_3 (порядковий номер 14, округ 41), а також включено вказаних осіб до проекту рішення конференції.

23 вересня 2015 року відбулася XV Конференція ОМО УМП, в ході якої, у тому числі, розглядалося питання висування кандидатів у депутати в багатомандатному виборчому окрузі з виборів депутатів Одеської міської ради. При цьому перед початком конференції її делегати отримали проект рішення конференції про висування кандидатів, копію якого було надано представником позивача на вимогу суду, рівно як і докази ознайомлення делегатів із вказаним проектом. Як убачається із проекту рішення за територіальним виборчим округом № 15 пропонувалося висунути та включити до виборчого списку кандидатів у депутати ОСОБА_2, а за територіальним виборчим округом № 41 - ОСОБА_3.

У подальшому в ході проведення конференції було прийнято рішення про висунення вказаних третіх осіб кандидатами у депутати та їх включення до виборчого списку кандидатів у депутати. Як убачається із протоколу конференції № 15 від 23.09.2015 року та змісту самого рішення конференції, останнє підписане головою ОМО УМП, скріплене печаткою цієї місцевої організації партії, погоджене на підставі рішення від 23.09.2015 року № 4 Ради УМП Головою партії вищого рівня та містить всі передбачені положеннями ч.2 ст. 37 Закону України «Про місцеві вибори» дані щодо кандидатів у депутати, у тому числі й щодо третіх осіб по справі. Саме вказане рішення конференції, із зазначенням у ньому третіх осіб, було подано до ОМВК для реєстрації кандидатів у депутати, про що не заперечувалося представником відповідача у судовому засіданні.

З огляду на викладені вище обставини, суд приходить до висновку, що у ОМВК не було визначених Законом України «Про місцеві вибори» підстав для відмови у реєстрації кандидатів у депутати ОСОБА_2 та ОСОБА_3, оскільки ст.46 Закону України «Про місцеві вибори» містить вичерпний перелік підстав для відмови в реєстрації кандидатів у депутати у багатомандатному виборчому окрузі. Доводи відповідача про порушення ОМО УМП встановленого Законом України «Про місцеві вибори» порядку висування кандидата не знайшли свого підтвердження в ході офіційного з'ясування обставин у справі. При цьому суд враховує, що визначення порядку висування кандидатів у депутати належить до внутрішньої організаційної діяльності місцевої організації партії та встановлюється статутом на підставі закону. Оголошення головуючим на конференції прізвища, імені, по батькові кандидатів у депутати та закріплених за ними територіальних виборчих округів не передбачено Законом та Статутом УМП як частина процедури висування кандидатів у депутати, тому помилки, допущені під час проголошення прізвища, імені, по батькові кандидатів у депутати не можуть стати підставою для відмови у реєстрації кандидата в депутати відповідно до п.1 ч.1 ст.46 Закону України «Про місцеві вибори». При цьому факт затвердження кандидатів у депутати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 під час засідання оргкомітету Конференції, яке відбулося 22.09.2015 року, наявність їх прізвищ у проекті рішення конференції, яке було перед початком конференції отримано під підпис делегатами, свідчить про вчинення ОМО УМП системних дій, пов'язаних із висуненням вказаних осіб кандидатами у депутати.

Крім того, про дійсність наміру бути висунутими кандидатами у депутати та закріпленими за відповідними територіальними округами свідчать заяви громадян ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які вони подавали разом із своїми автобіографіями до організаційного комітету Конференції. Також суд приймає до уваги як беззаперечний доказ наміру бути висунутим від ОМО УМП у кандидати в депутати ОСОБА_3 його участь в якості гостя студії разом із іншими кандидатами у депутати від ОМО УМП на третьому цифровому каналі 22.09.2015 року (http://tretiy.tv/44129), тобто ще до початку проведення конференції.

Таким чином, оскільки виборче законодавство не містить підстав для відмови в реєстрації кандидата у депутати з підстав допущення помилок при зачитуванні (оголошенні) виборчого списку кандидатів у депутати, при цьому саме рішення конференції про висування кандидатів у депутати відповідає за змістом та формою вимогам ст.37 Закону України «Про місцеві вибори», суд вважає постанову ОМВК від 28.08.2015 року № 34 протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

17 липня 1997 року Україна прийняла Закон України N 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції». Пунктом 1 цього Закону, зокрема, визначено, що Україна повністю визнає на своїй території дію статті 46 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року щодо визнання обов'язковою і без укладення спеціальної угоди юрисдикцію Європейського суду з прав людини (далі також - Європейський Суд) в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції.

23 лютого 2006 року Верховна Рада України прийняла Закон України "Про виконання та застосування практики Європейського суду з прав людини". Згідно з цим Законом, при розгляді справ судами України Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практика Європейського суду з прав людини повинні використовуватися як джерела права. Це положення спрямоване на реалізацію згаданих конституційної норми і норм Конституції та Закону України "Про міжнародні договори України".

Тому Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року є частиною національного законодавства України і підлягає застосуванню поряд з національним законодавством України. При цьому на законодавчому рівні діє принцип примату норм міжнародного права у разі, якщо вони суперечать нормам національного законодавства України. Таким чином, рішення Європейського суду повинні слугувати для національних органів публічної влади та їхніх посадовців орієнтирами у сфері забезпечення прав людини, і в цьому запорука дотримання положень Конвенції.

Право обирати і бути обраним відображене у статті 3 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Проте право, визначене у статті 3 Першого протоколу, не є абсолютним. Існує простір для ймовірних обмежень, і Договірні Сторони мають широкі межі повноважень у цій сфері. (Mathieu-Mohin and Clerfaytv. Belgium, judgment of 2 March 1987, Series A no. 113, p. 23 § 52, and Py v. France, no. 66289/01, § 46, ECHR 2005...(extracts)).

Держави-члени мають широку самостійність при встановленні конституційних норм щодо статусу депутатів. Зокрема, стосовно права на висунення своєї кандидатури на вибори можуть застосовуватись жорсткіші умови, на відміну від права голосувати. Хоча вони й мають спільне походження, з огляду на необхідність гарантувати як незалежність обраних представників, так і свободу виборців, ці вимоги відрізняються відповідно до історичних та політичних факторів, особливих для кожної держави. Різноманітність ситуацій, передбачених в конституційному та виборчому законодавствах держав - членів Ради Європи, вказує на широкий спектр можливих підходів у цій сфері. З огляду на цілі, зазначені в статті 3, будь-яке виборче законодавство повинно оцінюватись у світлі політичного розвитку конкретної держави, оскільки риси, що були б неприйнятними в контексті однієї системи, можуть бути виправданими у контексті іншої.

Звертаючись до обставин справи, суд має визначати в кінцевому випадку, чи було дотримано положень статті 3 Першого протоколу; переконатися, що умови не звужують зазначені права до такої міри, що обмежують їх суть та позбавляють їх ефективності; вони повинні переслідувати законну мету; засоби, які використовуються, повинні бути співрозмірними меті (Labita v. Italy [GC], no. 26772/95, § 201, ECHR 2000-IV). Будь-який відхід від принципу загального виборчого права несе в собі ризик підриву демократичності законодавчої гілки влади, обраної таким чином, та законів, які вона приймає. Винятки з будь-яких груп чи категорій населення повинні бути відповідним чином сумісними із цілями, закладеними в статті 3 Першого протоколу (Hirst v. the United Kingdom (no. 2) [GC], no. 74025/01, § 60, ECHR 2005-...).

Вирішуючи спір, суд враховує, що сфера її дії статті 3 Першого протоколу не поширюється на вибори до міської ради та інших місцевих органів влади, проте у будь-якому разі Європейський суд наголошує, що для оцінки важлива наявність розумного пропорційного співвідношення між застосованими владою засобами та поставленою законною метою. Аналогічні критерії оцінювання рішення суб'єкта владних повноважень передбачені положеннями частини 3 статті 2 КАС України.

Крім того, Європейський суд з прав людини звертає увагу, що у виборчому контексті ефективними можуть вважатися лише ті засоби юридичного захисту, які гарантуватимуть правильність результатів виборчого процесу та за допомогою яких учасники виборчого процесу можуть звернутися до нього безпосередньо.

Віднедавна Європейський суд почав аналізувати обмеження виборчих прав відповідно до притаманного Конвенції критерію законності. Згідно з цим критерієм закон, який встановлює обмеження виборчого права, повинен відповідати мінімальним стандартам якості, таким як ясність, точність і передбачуваність. У практиці Суду закріплено принцип, за яким норма вважається передбачуваною, якщо її сформульовано з достатньою точністю, яка дає можливість особі регулювати свою поведінку, за потреби, після відповідної консультації (справа "Сеїдзаде проти Азербайджану", рішення від 3 грудня 2009 року).

На думку суду, стійка позиція органів партії - позивача стосовно кандидатів у депутати - третіх осіб, поряд із невірно оголошеними ПІБ головуючим на конференції, не може призводити до такого обмежувального заходу з боку виборчої комісії як відмова у їх реєстрації, оскільки є довільним та непропорційним.

Метою виборчої комісії з місцевих виборів є організація підготовки та проведення відповідних місцевих виборів, а також забезпечення додержання та однакового застосування законодавства України про місцеві вибори. Тобто безпосередньою та кінцевою метою комісії є забезпечення вільного, на основі гарантованого Конституцією України загального, рівного і прямого виборчого права шляхом таємного голосування.

В аспекті спірних правовідносин, суд вважає, що комісія могла б краще оцінити загрози для встановлення й охорони демократичного правопорядку, з огляду на підстави для прийняття спірного рішення, які зводяться до невірно оголошених ПІБ кандидатів, проте відомості про яких (із належними ПІБ) включені як до проекту рішення конференції, так і в самому рішенні конференції.

На сучасному етапі розвитку України, її громадянами повинна бути надана свобода оцінювання потреб суспільства на шляху формування впевненості у нових демократичних інститутах, включаючи і органи місцевого самоврядування.

Суд вбачає довільність і непропорційність у такій оцінці рішення про включення позивачем громадян України ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до виборчого списку, з огляду на що визнає доводи відповідача про правозастосування та його методологічну основу, які покладені в основу спірного рішення та заперечень проти позову, такими, що засновані виключно на засадах юридичного позитивізму, що в свою чергу суперечить засаді розумності правового регулювання та безумовно призводить до незабезпечення справедливого балансу.

Суд також враховує встановлений ст.3 Конституції України, ст.7 КАС України принцип верховенства права, який в адміністративному судочинстві зобов'язує суд надавати законам та іншим нормативно-правовим актам тлумачення у спосіб, який забезпечує пріоритет прав людини при вирішенні справи. Тлумачення законів та нормативно-правових актів не може спричиняти несправедливих обмежень прав людини, у т.ч. й пасивне виборче право.

Згідно з ч.1 ст.177 КАС України суд, установивши порушення законодавства про вибори, визначає у рішенні спосіб захисту порушеного права та інтересів, а також порядок усунення усіх наслідків цих порушень відповідно до закону або приймає інше передбачене законом рішення.

При викладених вище обставин, враховуючи, що постанова ОМВК від 28.08.2015 року № 34 про відмову в реєстрації кандидатів в депутати в багатомандатному виборчому окрузі не відповідає критеріям, визначеним ч.3 ст.2 КАС України, з метою повного захисту порушеного права ОМО УМП, суд вважає за необхідне зобов'язати ОМВК поновити порушені права шляхом внесення змін до Додатку № 1 до постанови ОМВК № 36 від 28.09.2015 року «Про реєстрацію кандидатів у депутати в багатомандатному виборчому окрузі, включених до виборчого списку кандидатів у депутати від ОМО УМП» для приведення його у відповідність до рішення конференції, що відбулася 23.09.2015 року та виборчого списку кандидатів у депутати Одеської міської ради, висунутих ОМО УМП у багатомандатному виборчому окрузі на конференції цієї організації політичної партії, що відбулася 23.09.2015 року, шляхом реєстрації кандидатів у депутати ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Таким чином, суд вважає позовні вимоги ОМО УМП обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення у повному обсязі.

При вирішенні питання щодо позовних вимог третіх осіб із самостійними позовними вимогами суд враховує, що відповідно до вимог ч.1 ст. 53 КАС України задоволення позову таких осіб має повністю або частково виключати задоволення вимог позивача до відповідача. При викладених обставинах, враховуючи, що судом адміністративний позов ОМО УМП задоволено повністю, у повному обсязі поновлено порушені права партії, як безпосереднього суб'єкта висування кандидатів у депутати третіх осіб, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 та ОСОБА_3 слід відмовити.

Керуючись ст.ст.158-165, 172, 177 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Одеської міської організації Української морської партії ОСОБА_1, яка висунула кандидатів у депутати в багатомандатному виборчому окрузі з виборів депутатів Одеської міської ради на місцевих виборах 25 жовтня 2015 року, задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову Одеської міської виборчої комісії Одеської області від 28 вересня 2015 року № 34 «Про відмову в реєстрації кандидатів в депутати в багатомандатному виборчому окрузі з виборів депутатів Одеської міської ради, включених до виборчого списку кандидатів у депутати від Одеської міської організації Української морської партії ОСОБА_1».

Зобов'язати Одеську міську виборчу комісію Одеської області внести зміни до Додатку № 1 до постанови ОМВК № 36 від 28 вересня 2015 року «Про реєстрацію кандидатів у депутати в багатомандатному виборчому окрузі, включених до виборчого списку кандидатів у депутати від Одеської міської організації Української морської партії ОСОБА_1» для приведення його у відповідність до рішення конференції, що відбулася 23.09.2015 року та виборчого списку кандидатів у депутати Одеської міської ради, висунутих ОМО УМП у багатомандатному виборчому окрузі на конференції цієї організації політичної партії, що відбулася 23.09.2015 року, шляхом реєстрації кандидатів у депутати в багатомандатному виборчому окрузі громадян України ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

В задоволенні позовних вимог третіх осіб ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відмовити.

Постанова набирає законної після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі її апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в дводенний строк з дня її проголошення.

Головуючий суддя _____________ І.В. Завальнюк

Суддя _____________ А.В. Бутенко

Суддя _____________ Ю.В. Харченко

.