Справа № 2а/1770/393/2012
Суддя: Друзенко Н.В.
Дата ухвалення: 2012-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2а/1770/393/2012

20 березня 2012 року12год. 51хв. м. Рівне

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Друзенко Н.В. за участю секретаря судового засідання Патрикей Ю.В. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник ОСОБА_1,

відповідача: представник ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ТДВ "Рівнепромзв"язок"
до Державної податкової інспекції у м.Рівному Рівненської області Державної податкової служби
про визнання незаконними дії, скасування податкового повідомлення-рішення, зобов'язання вчинити певні дії
ВСТАНОВИВ:

Товариство з додатковою відповідальністю "Рівнепромзвязок" (далі ТДВ "Рівнепромзвязок") звернулося в суд з позовом до Державної податкової інспекції у м.Рівне (далі ДПІ у м.Рівне) про визнання незаконними дій про зміну призначення платежів, які сплачувалися платіжними дорученнями №1112 від 30.09.2010 року, №1114 від 30.09.2010 року, №1219 від 28.10.2010 року, №1227 від 29.10.2010 року, №1229 від 29.10.2010 року, №1235 від 01.11.2010 року, №1271 від 30.11.2010 року, №1339 від 21.12.2010 року, №1343 від 22.12.2010 року, №1345 від 22.12.2010 року, №1358 від 27.12.2010 року, №1363 від 29.12.2010 року, №1368 від 30.12.2010 року, №46 від 21.01.2011 року, №54 від 25.01.2011 року, №55 від 24.01.2011 року, №61 від 27.01.2011 року та зобовязання внести зміни до облікової картки шляхом відображення в рахунок сплати податкових зобовязань з податку на додану вартість платежів, які сплачувалися даними платіжними дорученнями відповідно до вказаного в них призначення платежу, а також скасування податкового повідомлення № від 22.09.2011 року в частині нарахування штрафної санкції на суму 18797,92 грн.

За клопотанням відповідача, відповідно до вимог ч.1 ст.55 КАС України, у звязку з проведенням реорганізації органів державної податкової служби Рівненської області, судом допущено заміну відповідача - Державної податкової інспекції у м.Рівне на її правонаступника - Державну податкову інспекцію у м.Рівному Рівненської області Державної податкової служби.

Позовні вимоги в повній мірі були підтримані представником позивача в судовому засіданні, який на їх обґрунтування покликався на норми Закону України "Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" №2181-III від 21.12.2000 року та Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України №22 від 21.01.2004 року. Ствердив, що в силу вимог вказаних нормативно-правових актів, податковий орган не мав права змінювати призначення платежів, визначених платником податків у платіжних дорученнях та зараховувати вказані у них кошти в рахунок погашення податкового боргу, що виник у позивача раніше. Також представник позивача зазначив, що невірне спрямування органом державної податкової служби коштів згідно визначених у позові платіжних доручень призвело до виникнення податкового боргу зі сплати податкового зобовязання, визначеного у податкових деклараціях з ПДВ за серпень-листопад 2010 року і, як наслідок, до застосування штрафних санкцій згідно із спірним податковим повідомленням-рішенням. Так, зазначив, що 17.09.2010 року ТДВ "Рівнепромзвязок" подано податкову декларацію з ПДВ за серпень 2010 року, в якій платником податку самостійно задекларовано до сплати в бюджет ПДВ в розмірі 34533,00 грн. Позивач сплатив вказану суму податкового зобовязання в рамках законодавчо встановленого терміну, тобто до 30.09.2010 року платіжними дорученнями №1112 та №1114 від 30.09.2010 року на 533,00 грн. та 34000,00 грн., відповідно. Таким чином у податкового органу не було правових підстав застосовувати до нього штрафну санкцію за несвоєчасну сплату вказаного податкового зобовязання. 19.10.2010 року ТДВ "Рівнепромзвязок" подано податкову декларацію з ПДВ за вересень 2010 року, в якій платником податку самостійно задекларовано до сплати в бюджет ПДВ в розмірі 63853,00 грн. Позивач сплатив частину вказаної суми податкового зобовязання, а саме - 16703,00 грн., в рамках законодавчо встановленого терміну, тобто до 01.11.2010 року платіжними дорученнями №1219 від 28.10.2010 року на 6803,00 грн., №1227 від 29.10.2010 року на 2100,00 грн., №1229 від 29.10.2010 року на 2900,00 грн., №1235 від 01.11.2010 року на 4900,00 грн. Іншу частину 47150,00 грн. пізніше,- платіжними дорученнями №1339 від 21.12.2010 року на 11850,00 грн., №1343 від 22.12.2010 року на 5300,00 грн., №1345 від 22.12.2010 року на 5000,00 грн., №1358 від 27.12.2010 року на 9000,00 грн., №1368 від 30.12.2010 року на 9000,00 грн., №46 від 21.01.2011 року на 3800,00 грн., №55 від 24.01.2011 року на 3200,00 грн. Відтак податковий орган неправомірно нарахував позивачу штраф у розмірі 3340,60 грн. 20% від 16703,00 грн. - суми начебто непогашеного у встановлений строк податкового зобовязання з ПДВ за вересень 2010 року. 19.11.2010 року ТДВ "Рівнепромзвязок" подано податкову декларацію з ПДВ за жовтень 2010 року, в якій платником податку самостійно задекларовано до сплати в бюджет ПДВ в розмірі 25928,00 грн. Позивач сплатив частину вказаної суми податкового зобовязання, а саме 928,00 грн. в рамках законодавчо встановленого терміну, тобто до 30.11.2010 року, платіжним дорученням №1271 від 30.11.2010 року на 928,00 грн. Іншу частину 17300,00 грн. пізніше. При цьому із затримкою до 30 днів - 2000,00 грн. платіжним дорученням №1368 від 30.12.2010 року на 2000,00 грн., із затримкою понад 30 днів 15300,00 грн. платіжними дорученнями №54 від 25.01.2011 року на 4800,00 грн., №61 від 27.01.2011 року на 10500,00 грн. Решту не сплатив. Відтак, податковий орган неправомірно нарахував позивачу штраф у сумі 585,60 грн. 20% від 2928,00 грн. (928,00 грн. сплачено своєчасно, а 2000,00 грн. із затримкою до 30 днів) - суми начебто непогашеного у встановлений строк податкового зобовязання з ПДВ за жовтень 2010 року. 17.12.2010 року ТДВ "Рівнепромзвязок" подано податкову декларацію з ПДВ за листопад 2010 року, в якій платником податку самостійно задекларовано до сплати в бюджет ПДВ в розмірі 56967,00 грн. В подальшому позивач подав уточнюючий розрахунок, за яким зменшив суму сплати на 1332,00 грн. З урахуванням цього, позивач сплатив частину вказаної суми податкового зобовязання (56967,00 грн. - 1332,00 грн. = 55635,00 грн.), а саме 635,00 грн. в рамках законодавчо встановленого терміну, тобто до 30.12.2010 року, платіжним дорученням №1363 від 29.12.2010 року на 635,00 грн. Іншу частину 55000,00 грн. позивач своєчасно не сплатив. Відтак, відповідач мав право застосувати до нього штрафну санкцію в розмірі 20% від 55000,00 грн., тобто 11000,00 грн. Разом з тим, з 01.01.2011 року набрав чинності Податковий кодекс України, нормою пункту 7 підрозділу 10 розділу XX якого передбачено, що штрафні санкції за порушення податкового зобовязання за період з 01 січня по 30 червня 2011 року застосовуються в розмірі 1 грн. Отож відповідач неправомірно нарахував позивачу штраф у вказаній сумі. 19.01.2011 року ТДВ "Рівнепромзвязок" подано податкову декларацію з ПДВ за грудень 2010 року, в якій платником податку самостійно задекларовано до сплати в бюджет ПДВ в розмірі 34196,00 грн. В рамках законодавчо встановленого терміну позивач вказану суму не сплатив, а тому відповідач мав право застосувати до позивача штрафну санкцію в розмірі 20% від 34196,00 грн., тобто 6839,20 грн. Разом з тим, з 01.01.2011 року набрав чинності Податковий кодекс України, нормою пункту 7 підрозділу 10 розділу XX якого передбачено, що штрафні санкції за порушення податкового зобовязання за період з 01 січня по 30 червня 2011 року застосовуються в розмірі 1 грн. Отож відповідач неправомірно нарахував позивачу вказану суму штрафу. Таким чином, представник позивача ствердив, що у податкового органу не було законних підстав для застосування до позивача штрафних санкцій за несвоєчасну сплату узгодженого грошового зобовязання з ПДВ за серпень-грудень 2010 року в загальному розмірі 18797,92 грн. В решті, штрафну санкцію позивач не оспорює. За наведеного просив позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала, суду пояснила, що у позивача з 2009 року наявний податковий борг з ПДВ. ТДВ "Рівнепромзвязок" постійно ігнорує наявність боргу та сплачує ПДВ на власний розсуд, вибірково, зазначаючи обраний період у призначенні платежу відповідних платіжних доручень. При цьому, не зважає і на нарахування пені. Відповідно до норм п.87.9 ст.87 Податкового кодексу України, в разі наявності у платника податків податкового боргу, органи державної податкової служби зобов'язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. Вказала, що аналогічні положення було закріплено у п.7.7. ст.7 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" №2181-III від 21.12.2000 року щодо рівності бюджетних інтересів, відповідно до якої податковий борг погашається попередньо погашенню податкових зобов'язань, які не є податковим боргом, у порядку календарної черговості його виникнення, а в разі одночасного його виникнення за різними податками, зборами (обов'язковими платежами) - у рівних пропорціях. Таким чином, кошти сплачені позивачем згідно платіжних доручень, зазначених у позові, були зараховані органом державної податкової служби в рахунок погашення податкового боргу по ПДВ, який виник у підприємства раніше. Відтак, вважає дії податкового органу законними, а прийняття оспорюваного рішення правомірним та просить в задоволенні позову відмовити повністю.

Заслухавши пояснення представників сторін, повно, всебічно та обєктивно дослідивши за своїм внутрішнім переконанням наявні у матеріалах справи докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково.

Судом встановлено, що 17.09.2010 року ТДВ "Рівнепромзвязок" подано податкову декларацію з ПДВ за серпень 2010 року, в якій платником податку самостійно задекларовано до сплати в бюджет ПДВ в розмірі 34533,00 грн.(а.с.18-19).

Позивач сплачував вказану суму податкового зобовязання частинами: 533,00 грн. - платіжним дорученням №1112 від 30.09.2010 року та 34000,00 грн. - платіжним дорученням №1114 від 30.09.2010 року, де призначення платежу визначено "ПДВ за серпень 2010р." (а.с.29).

19.10.2010 року ТДВ "Рівнепромзвязок" подано податкову декларацію з ПДВ за вересень 2010 року, в якій платником податку самостійно задекларовано до сплати в бюджет ПДВ в розмірі 63853,00 грн.(а.с.20-21).

Позивач сплачував вказану суму податкового зобовязання частинами: 6803,00 грн. - платіжним дорученням №1219 від 28.10.2010 року (а.с.30), 2100,00 грн. - платіжним дорученням №1227 від 29.10.2010 року (а.с.31), 2900,00 грн. - платіжним дорученням №1229 від 29.10.2010 року (а.с.30), 4900,00 грн. - платіжним дорученням №1235 від 01.11.2010 року (а.с.31), 11850,00 грн. - платіжним дорученням №1339 від 21.12.2010 року (а.с.32), 5300,00 грн. - платіжним дорученням №1343 від 22.12.2010 року (а.с.32), 5000,00 грн. - платіжним дорученням №1345 від 22.12.2010 року (а.с.33), на 9000,00 грн. - платіжним дорученням №1358 від 27.12.2010 року (а.с.33), 9000,00 грн. - платіжним дорученням №1368 від 30.12.2010 року (а.с.34), 3800,00 грн. - платіжним дорученням №46 від 21.01.2011 року (а.с.34), 3200,00 грн. - платіжним дорученням №55 від 24.01.2011 року (а.с.36), де призначення платежу (в деяких у відповідній частині) визначено "ПДВ за вересень 2010р.".

19.11.2010 року ТДВ "Рівнепромзвязок" подано податкову декларацію з ПДВ за жовтень 2010 року, в якій платником податку самостійно задекларовано до сплати в бюджет ПДВ в розмірі 25928,00 грн.(а.с.82-83).

Позивач сплатив лише частину вказаного зобовязання, а саме в розмірі 18228,00 грн. і проводив сплату частинами: 928,00 грн. - платіжним дорученням №1271 від 30.11.2010 року (а.с.35), 2000,00 грн. - платіжним дорученням №1368 від 30.12.2010 року (а.с.34), 4800,00 грн. - платіжним дорученням №54 від 25.01.2011 року (а.с.36), 10500,00 грн. - платіжним дорученням №61 від 27.01.2011 року (а.с.36), де призначення платежу (в деяких у відповідній частині) визначено "ПДВ за жовтень 2010р." Решта 7700,00 грн. погашена платежами березня та квітня 2011 року.

17.12.2010 року ТДВ "Рівнепромзвязок" подано податкову декларацію з ПДВ за листопад 2010 року, в якій платником податку самостійно задекларовано до сплати в бюджет ПДВ в розмірі 56967,00 грн. (а.с.24-25). Позивач сплатив лише частину вказаного зобовязання, саме в розмірі 635,00 грн. - платіжним дорученням №1363 від 29.12.2010 року (а.с.37). Решта - 56332,00 грн. позивач до кінця року не сплатив. Разом з тим, 23.12.2010 року подав уточнюючий розрахунок податкових зобовязань з ПДВ у звязку з виправленням самостійно виявлених помилок, яким зменшив суму ПДВ, яка підлягає сплаті до бюджету за листопад 2010 року на 1332,00 грн. (а.с.28).

19.01.2011 року ТДВ "Рівнепромзвязок" подано податкову декларацію з ПДВ за грудень 2010 року, в якій платником податку самостійно задекларовано до сплати в бюджет ПДВ в розмірі 34196,00 грн.(а.с.26-27). Вказану суму позивач своєчасно до бюджету не сплатив. ЇЇ частина, а саме в розмірі 983,85 грн., погашена платежом позивача, здійсненим 29.08.2011 року.

Оскільки за даними зворотного боку облікової картки платника - ТДВ "Рівнепромзвязок" з ПДВ з 30.11.2009 року обліковувалась недоїмка в розмірі 31959,41 грн., здійснювані позивачем після цього платежі зараховувались в порядку календарної черговості виникнення податкового боргу (а.с.55-123). Разом з тим, станом на 30.09.2010 року (строк сплати податкового зобовязання з ПДВ за серпень 2010 року) недоїмка перед бюджетом за позивачем не рахувалась (а.с.81). Станом на 01.01.2011 року недоїмка позивача перед бюджетом склала 145159,03 грн.(а.с.96).

31.01.2011 року позивач звернувся до відповідача із заявою про розстрочення податкового боргу (а.с.7). Таке розстрочення було надано згідно з рішенням заступника начальника ДПІ у м.Рівне №27 від 25.03.2011 року (а.с.9).

12.09.2011 року ДПІ у м.Рівне на підставі пп.20.1.4, пп.20.1.28 п.20.1 ст.20 Податкового кодексу України, проведено камеральну перевірку своєчасності сплати ТДВ "Рівнепромзвязок" узгодженого податкового зобовязання з ПДВ до бюджету. Результати перевірки оформлені актом за №354 від 12.09.2011 року (а.с.11).

Як зазначається у вказаному акті, під час перевірки органом державної податкової служби виявлено порушення підприємством термінів сплати самостійно визначеного грошового зобов'язання з ПДВ, зокрема:

- по декларації з ПДВ за серпень 2010 року на суму 34533,00 грн., граничний термін сплати по якій настав 30.09.2010 року, податкове зобов'язання у розмірі 11778,85 грн. сплачено із затримкою від 32 до 82 днів;

- по декларації з ПДВ за вересень 2010 року на суму 63853,00 грн., граничний термін сплати по якій настав 01.11.2010 року, податкове зобов'язання у розмірі 64705,58 грн. сплачено із затримкою від 59 до 177 днів;

- по декларації з ПДВ за жовтень 2010 року на суму 25928,00 грн., граничний термін сплати по якій настав 30.11.2010 року, податкове зобов'язання у розмірі 29704,45 грн. сплачено із затримкою від 115 до 178 днів;

- по декларації з ПДВ за листопад 2010 року на суму 56967,00 грн., граничний термін сплати по якій настав 30.12.2010 року, податкове зобов'язання у розмірі 56966,90 грн. сплачено із затримкою від 148 до 242 днів;

- по декларації з ПДВ за грудень 2010 року на суму 34196,00 грн., граничний термін сплати по якій настав 30.01.2011 року, податкове зобов'язання у розмірі 983,85 грн. сплачено із затримкою на 211 днів.

Згідно розрахунку штрафних санкцій, який є додатком до акту перевірки, ДПІ у м.Рівне нараховано ТДВ "Рівнепромзвязок" штрафні санкції:

- по декларації з ПДВ за серпень 2010 року 2355,77 грн.;

- по декларації з ПДВ за вересень 2010 року 12941,11 грн.;

- по декларації з ПДВ за жовтень 2010 року 5940,89 грн.;

- по декларації з ПДВ за листопад 2010 року 11393,38 грн.;

- по декларації з ПДВ за грудень 2010 року 196,77 грн.,

разом : 32827,92 грн. (а.с.130).

На підставі таких розрахунків,висновків, викладених в акті перевірки та ст.126 Податкового кодексу України, ДПІ у м.Рівне 22.09.2011 року прийнято податкове повідомлення-рішення №, згідно якого позивача за затримку більш як на 30 календарних днів сплати суми грошового зобов'язання з ПДВ зобов'язано сплатити штраф у розмірі 32827,92 грн. (а.с.6).

Відповідно до п.1, п.3 ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Оцінюючи дії та рішення відповідача на предмет відповідності вимогам законодавства судом враховується наступне.

На момент сплати позивачем податкових зобовязань з ПДВ до 30.12.2010 року чинними були норми Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" №2181-III від 21.12.2000 року.

Відповідно до п.7.7 ст.7 цього Закону, податковий борг погашається попередньо погашенню податкових зобов'язань, які не є податковим боргом, у порядку календарної черговості його виникнення, а в разі одночасного його виникнення, за різними податками, зборами (обов'язковими платежами) - у рівних пропорціях.

Як визначено підпунктом 7.1.1 даної статті, джерелами самостійної сплати податкових зобов'язань або податкового боргу платника податку є будь-які власні кошти такого платника податку, а грошовий платіж є єдиною формою сплати податкових зобов'язань і погашення податкового боргу.

Згідно з п.6 ст.7 Закону України "Про Національний банк України" №679-XIV від 20.05.1999 року систему, порядок і форми платежів визначає Національний банк України.

Пунктом 1.7 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України №22 від 21.01.2004 року, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 29.03.2004 року за №377/89/76, кошти з рахунків клієнтів банки списують лише за дорученнями власників цих рахунків (включаючи договірне списання коштів згідно з главою 6 цієї Інструкції) або на підставі платіжних вимог стягувачів у разі примусового списання коштів згідно з главою 5 цієї Інструкції. При цьому, згідно з п.3.8 зазначеної Інструкції, реквізит "Призначення платежу" платіжного доручення заповнюється платником так, щоб надавати повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється перерахування коштів отримувачу. Повноту інформації визначає платник з урахуванням вимог законодавства України. Платник відповідає за дані, що зазначені в реквізиті платіжного доручення "Призначення платежу". Банк перевіряє заповнення цього реквізиту на відповідність установленим вимогам лише за зовнішніми ознаками.

Із наведеного випливає, що право визначати призначення платежу відповідно до чинного до 01.01.2011 року законодавства, належало виключно платнику. Тому суми податкових зобов'язань або податкового боргу з урахуванням пп.16.5.2 п.16.5 ст.16 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" №2181-III від 21.12.2000 року слід вважати сплаченими у день реєстрації банківською установою платіжного документа із зазначеним у ньому призначенням платежу на сплату відповідних податкових зобов'язань або податкового боргу, визначених платником податків.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Законом України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" №2181-III від 21.12.2000 року, який був спеціальним законом з питань оподаткування, установлювався порядок погашення зобов'язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов'язкових платежів), нарахування і сплати пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків, визначався вичерпний перелік заходів, які вживаються контролюючим органом з метою погашення платниками податків податкового боргу. Серед таких заходів не було зміни призначення платежу, самостійно визначеного платником податків.

Таким чином, у разі недотримання платником податків порядку погашення податкового боргу та виконання податкових зобов'язань, передбаченого п.7.7 ст.7 Закону, податковий орган не був наділений правом чи обов'язком змінювати призначення платежу, визначене платником податків.

За таких обставин, суд вважає, що дії податкового органу по зміні призначення платежів, які здійснювалися позивачем згідно з платіжними дорученнями №1112 від 30.09.2010 року, №1114 від 30.09.2010 року, №1219 від 28.10.2010 року, №1227 від 29.10.2010 року, №1229 від 29.10.2010 року, №1235 від 01.11.2010 року, №1271 від 30.11.2010 року, №1339 від 21.12.2010 року, №1343 від 22.12.2010 року, №1345 від 22.12.2010 року, №1358 від 27.12.2010 року, №1363 від 29.12.2010 року, №1368 від 30.12.2010 року, є незаконними.

Відтак, позовні вимоги ТДВ "Рівнепромзвязок" в цій частині є підставними та такими, що підлягають до задоволення. Разом з тим, зобовязати ДПІ у м.Рівне внести зміни до облікової картки платника податків позивача у справі, шляхом відображення в рахунок сплати податкових зобовязань з податку на додану вартість платежів, які сплачувалися даними платіжними дорученнями відповідно до вказаного в них призначення платежу, суд не може, позаяк в силу вимог пункту 1.6. Інструкції про порядок ведення органами державної податкової служби оперативного обліку платежів до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється органами державної податкової служби України, затвердженої наказом Державної податкової адміністрації України №276 від 18.07.2005 року, проведення операцій в особових рахунках платників здійснюється в хронологічному порядку, а відповідно до розділу 5,- облік надходження платежів до бюджету ведеться згідно з кодами бюджетної класифікації в день отримання від органів Державного казначейства України відомостей про зарахування та повернення надміру сплачених платежів у вигляді електронного реєстру розрахункових документів.

Так як відображення в обліковій картці платника податків зарахування здійснених платежів відповідно до вказаного в них призначення платежу порушить хронологію ведення операцій в особовому рахунку, то суд задовольняє позовні вимоги ТДВ "Рівнепромзвязок" частково, а саме шляхом покладення на ДПІ у м.Рівне обовязку зарахувати платежі ТДВ "Рівнепромзвязок", здійснені згідно з платіжними дорученнями №1112 від 30.09.2010 року, №1114 від 30.09.2010 року, №1219 від 28.10.2010 року, №1227 від 29.10.2010 року, №1229 від 29.10.2010 року, №1235 від 01.11.2010 року, №1271 від 30.11.2010 року, №1339 від 21.12.2010 року, №1343 від 22.12.2010 року, №1345 від 22.12.2010 року, №1358 від 27.12.2010 року, №1363 від 29.12.2010 року, №1368 від 30.12.2010 року, згідно з призначеннями платежів, зазначеними у даних платіжних документах.

Що ж стосується платіжних доручень №46 від 21.01.2011 року, №54 від 25.01.2011 року, №55 від 24.01.2011 року та №61 від 27.01.2011 року, то з 01.01.2011року набули чинності положення Податкового Кодексу України.

Відповідно до п.87.9 ст.87 Податкового Кодексу України, у разі наявності у платника податків податкового боргу органи державної податкової служби зобов'язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. Спрямування коштів платником податків на погашення грошового зобов'язання перед погашенням податкового боргу забороняється, крім випадків спрямування цих коштів на виплату заробітної плати та єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

В силу вимог п.131.2. ст.131 Податкового кодексу України, при погашенні суми податкового боргу (його частини) кошти, що сплачує такий платник податків, у першу чергу зараховуються в рахунок податкового зобов'язання. У разі повного погашення суми податкового боргу кошти, що сплачує такий платник податків, в наступну чергу зараховуються у рахунок погашення штрафів, в останню чергу зараховуються в рахунок пені. Якщо платник податків не виконує встановленої цим пунктом черговості платежів або не визначає її у платіжному документі (чи визначає з порушенням зазначеного порядку), орган державної податкової служби самостійно здійснює такий розподіл такої суми у порядку, визначеному цим пунктом.

Виходячи з наведених норм права, відповідач правомірно направив платежі, сплачені платіжними дорученнями №46 від 21.01.2011 року, №54 від 25.01.2011 року, №55 від 24.01.2011 року та №61 від 27.01.2011 року на погашення податкового боргу, який існував у позивача раніше.

Відтак, правових підстав для задоволення позову в цій частині немає.

Що стосується спірного податкового повідомлення-рішення.

На момент подання позивачем до ДПІ у м.Рівне податкових декларацій з ПДВ за серпень-листопад 2010 року, чинними були норми Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" №2181-III від 21.12.2000 року. Згідно п.5.1. ст.5 вказаного Закону, податкове зобов'язання, самостійно визначене платником податків у податковій декларації, вважається узгодженим з дня подання такої податкової декларації.

В силу вимог пп.5.3.1. п.5.3 ст.5 вказаного Закону, платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, наступних за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пп.4.1.4 п.4.1 ст.4 цього Закону для подання податкової декларації. В свою чергу, пп.4.1.4. п.4.1 ст.4 Закону визначено, що податкові декларації подаються за базовий податковий (звітний) період, що дорівнює календарному місяцю (як у випадку з оподаткування ПДВ), - протягом 20 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

З огляду на вказані положення законодавства, для сплати позивачем податкового зобовязання з ПДВ за серпень 2010 року граничний термін сплати наступив 30.09.2010 року, за вересень 2010 року - 01.11.2010 року, за жовтень 2010 року - 30.11.2010 року, за листопад 2010 року - 30.12.2010 року. Що стосується грудня 2010 року, то граничний термін сплати, відповідно до вимог п.57.1 ст.57, пп.49.18.1 п.49.18 ст.49 та п.202.1 ст.202 Податкового кодексу України, наступив 30.01.2011 року.

Як вбачається із матеріалів справи, податкове зобов'язання з ПДВ за серпень 2010 року у сумі 34533,00 грн. повністю сплачене позивачем до бюджету 30.09.2010 року, тобто в межах законодавчо встановленого терміну.

Як вже встановлено судом, недоїмка за даним видом платежу виникла через зарахування податковим органом платежів за платіжними дорученнями №1112 та №1114 від 30.09.2010 року не згідно з вказаним у них призначенням платежу - "ПДВ за серпень 2010р.", а в рахунок податкового боргу, який виник раніше. Оскільки ж таке зарахування є неправомірним, то висновки про несвоєчасну сплату позивачем вказаного зобовязання є протиправними і, як наслідок, безпідставним є нарахування позивачу штрафної санкції в розмірі 2355,77 грн. (11778,85 грн. сума недоїмки по декларації за серпень 2010 року х 20%).

Частина податкового зобов'язання з ПДВ за вересень 2010 року в розмірі 16703,00 грн. сплачена позивачем до бюджету 30.09.2010 року, тобто в межах законодавчо встановленого терміну.

Як вже встановлено судом, недоїмка за даним видом платежу виникла через зарахування податковим органом платежів за платіжними дорученнями №1219 від 28.10.2010 року, №1227 від 29.10.2010 року, №1229 від 29.10.2010 року та №1235 від 01.11.2010 року не згідно з вказаним у них призначенням платежу - "ПДВ за вересень 2010р.", а в рахунок податкового боргу, який виник раніше. Оскільки ж таке зарахування є неправомірним, то висновки про несвоєчасну сплату позивачем вказаного зобовязання є протиправними і, як наслідок, безпідставним є нарахування позивачу штрафної санкції в розмірі 3340,60 грн. (16703,00 грн. х 20%).

Решта податкового зобовязання з ПДВ за вересень 2010 року: 63853,00 грн. - 16703,00 грн. = 47150,00 грн. і за даними позивача, і за даними відповідача сплачена з просточенням, а тому податковим органом правомірно нараховано штрафну санкцію в розмірі 9430,00 грн. (47150,00 грн. х 20%) і така, по суті, позивачем не оспорюється.

Згідно розрахунку штрафних санкцій, який є додатком до акту перевірки, ДПІ у м.Рівне нараховано ТДВ "Рівнепромзвязок" штрафні санкції за вересень в сумі 12941,11 грн. При цьому, 9430,00 грн. - нараховані законно, 3340,60 грн. ні, а підстав для нарахування решти санкції: 12941,11 грн. 9430,00 грн. 3340,60 грн. = 170,51 грн. податковий орган не зазначив і ході судового розгляду не обґрунтував. Суд встановив, що дана сума виникла через те, що для розрахунку штрафу за вересень 2010 року податковим органом бралась сума 64705,58 грн., в той час, як за даними декларації з ПДВ за жовтень 2010 року сума зобовязання складає лише 63853,00 грн., розбіжність 852,58 грн. Відтак, нарахування позивачу штрафної санкції в розмірі (852,58 грн. х 20%) 170,51 грн. також визнається судом протиправним.

Частина податкового зобов'язання з ПДВ за жовтень 2010 року в розмірі 928,00 грн. сплачена позивачем до бюджету 30.11.2010 року, тобто в межах законодавчо встановленого терміну.

Як вже встановлено судом, недоїмка за даним видом платежу виникла через зарахування податковим органом платежу за платіжним дорученням №1271 від 30.11.2010 року не згідно з вказаним у ньому призначенні платежу - "ПДВ за жовтень 2010р.", а в рахунок податкового боргу, який виник раніше. Оскільки ж таке зарахування є неправомірним, то висновки про несвоєчасну сплату позивачем вказаного зобовязання є протиправними і, як наслідок безпідставним є нарахування позивачу штрафної санкції в розмірі 185,60 грн. (928,00 грн. х 20%).

Решта податкового зобовязання з ПДВ за жовтень 2010 року: 25928,00 грн. - 928,00 грн. = 25000,00 грн. і за даними позивача, і за даними відповідача сплачена з просточенням, а тому податковим органом правомірно нараховано штрафну санкцію в розмірі 5000,00 грн. (25000,00 грн. х 20%).

Згідно розрахунку штрафних санкцій, який є додатком до акту перевірки, ДПІ у м.Рівне нараховано ТДВ "Рівнепромзвязок" штрафні санкції за жовтень в сумі 5940,89 грн. При цьому, 5000,00 грн. - нараховані законно, 185,60 грн. ні, а підстав для нарахування решти санкції: 5940,89 грн. - 5000,00 грн. - 185,60 грн. = 755,29 грн. податковий орган не зазначив і ході судового розгляду не обґрунтував. Суд встановив, що дана сума виникла через те, що для розрахунку штрафу за жовтень 2010 року податковим органом бралась сума 29704,45 грн., в той час, як за даними декларації з ПДВ за жовтень 2010 року сума зобовязання складає лише 25928,00 грн., розбіжність 3776,45 грн. Відтак, нарахування позивачу штрафної санкції в розмірі (3776,45 грн. х 20%) 755,29 грн. також визнається судом протиправним.

Частина податкового зобов'язання з ПДВ за листопад 2010 року в розмірі 635,00 грн. сплачена позивачем до бюджету 29.12.2010 року, тобто в межах законодавчо встановленого терміну.

Як вже встановлено судом, недоїмка за даним видом платежу виникла через зарахування податковим органом платежу за платіжним дорученням №1363 від 29.12.2010 року не згідно з вказаним у ньому призначенні платежу - "ПДВ за листопад 2010р.", а в рахунок податкового боргу, який виник раніше. Оскільки ж таке зарахування є неправомірним, то висновки про несвоєчасну сплату позивачем вказаного зобовязання є протиправними і, як наслідок, безпідставним є нарахування позивачу штрафної санкції в розмірі 127,00 грн. (635,00 грн. х 20%).

Крім того, 23.12.2010 року позивач подав уточнюючий розрахунок податкових зобовязань з ПДВ у звязку з виправленням самостійно виявлених помилок, яким зменшив суму ПДВ, яка підлягає сплаті до бюджету за листопад 2010 року на 1332,00 грн. Відтак нарахування штрафної санкції в розмірі 266,38 грн. на вказану сум також є протиправним (1332,00 грн. х 20% - розбіжність у 0,02 грн. з розрахунком ДПІ).

Решта податкового зобовязання з ПДВ за листопад 2010 року: 56967,00 грн. 635,00 грн. 1332,00 грн. = 55000,00 грн. і за даними позивача, і за даними відповідача сплачена з просточенням, а тому податковим органом правомірно нараховано штрафну санкцію в розмірі 11000,00 грн. (55000,00 грн. х 20%).

Що стосується податкового зобов'язання з ПДВ за грудень 2010 року, загальна сума якого 34196,00 грн., то хоч позивач і не сплати усю суму вказаного зобовязання в межах законодавчо встановленого терміну, штрафні санкції спірним рішенням нараховані лише на платіж в розмірі 983,85 грн., який фактично було зараховано в оплату, позаяк решта за даними ДПІ у м.Рівне залишилася непогашеною. Сума штрафних санкцій складає 196,77 грн. (983,85 грн. х 20%) і є такою, що нарахована правомірно.

Відтак, податкове повідомлення-рішення №, згідно якого позивача за затримку більш як на 30 календарних днів сплати суми грошового зобов'язання з ПДВ зобов'язано сплатити штраф у розмірі 32827,92 грн. є протиправним в частині нарахування ТДВ "Рівнепромзвязок" штрафної санкції в розмірі: 2355,77 грн. + 3340,60 грн. + 170,51 грн. +185,60 грн. + 755,29 грн. + 127,00 грн. + 266,38 грн. = 6414,07 грн.

Що стосується доводів позивача про неможливість застосування до ТДВ "Рівнепромзвязок" штрафної санкції за порушення строків сплати податкового зобовязання з ПДВ за листопад та грудень 2010 року в розмірі, який перевищує 1,00 грн., суд зазначає наступне.

Згідно із п.113.3 ст.113 Податкового кодексу України, штрафні (фінансові) санкції (штрафи) за порушення норм законів з питань оподаткування або іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, застосовуються у порядку та у розмірах, встановлених цим Кодексом та іншими законами України.

Статтею 126 Податкового кодексу України, за порушення строків сплати узгодженої суми грошового зобов'язання, передбачено штрафну санкцію у розмірі 10% погашеної суми податкового боргу при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання та у розмірі 20% погашеної суми податкового боргу - при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання.

Пунктом сьомим підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України дійсно встановлено, що штрафні санкції за порушення податкового законодавства за період з 1 січня по 30 червня 2011 року застосовуються у розмірі не більше 1 грн. за кожне порушення.

Разом з тим, порушення податкового законодавства у вигляді недотримання строків сплати узгодженої суми грошового зобов'язання є триваючим. Що стосується декларації за листопад 2010 року, граничний термін сплати по якій настав 30.12.2010 року, то початком порушення є 31.12.2010 року, а закінченням, згідно з розрахунком штрафних санкцій - 29.08.2011 року. Що стосується декларації за грудень 2010 року, граничний термін сплати по якій настав 30.01.2011 року, то початком порушення є 31.01.2011 року, а закінченням, згідно з розрахунком штрафних санкцій - 29.08.2011 року.

Таким чином, період порушення позивачем норм податкового законодавства не відповідає періоду, визначеному пунктом сьомим підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України, а відтак правових підстав для обмеження у застосуванні до нього штрафної санкції однією гривнею суд не вбачає.

Згідно частини 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати з Державного бюджету на користь позивача присуджуються йому відповідно до розміру задоволених вимог.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м.Рівне № від 22.09.2011 року в частині нарахування Товариству з додатковою відповідальністю "Рівнепромзв"язок" штрафної санкції в сумі 6414,07 грн.

Зобов'язати Державну податкову інспекцію у м.Рівному Рівненської області Державної податкової служби зарахувати платежі Товариства з додатковою відповідальністю "Рівнепромзвязок", здійснені згідно з платіжними дорученнями №1112 від 30.09.2010 року, №1114 від 30.09.2010 року, №1219 від 28.10.2010 року, №1227 від 29.10.2010 року, №1229 від 29.10.2010 року, №1235 від 01.11.2010 року, №1271 від 30.11.2010 року, №1339 від 21.12.2010 року, №1343 від 22.12.2010 року, №1345 від 22.12.2010 року, №1358 від 27.12.2010 року, №1363 від 29.12.2010 року, №1368 від 30.12.2010 року, згідно з призначеннями платежів, зазначеними у даних платіжних документах, визнавши дії податкового органу по зміні призначення платежів у вказаних платіжних дорученнях незаконними.

Присудити на користь позивача ТДВ "Рівнепромзв"язок" із Державного бюджету України судовий збір у розмірі 110,08 грн.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі проголошення судом вступної та резолютивної частин постанови, а також прийняття постанови у письмовому провадженні, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання повного тексту постанови.

Суддя Друзенко Н.В.