Справа № 810/3383/15
Суддя: Василенко Г.Ю.
Дата ухвалення: 2015-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 серпня 2015 року 810/3383/15

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Василенко Г.Ю., розглянувши в порядку письмового провадження в м. Києві адміністративну справу за позовом Управління Пенсійного фонду України в м. Броварах та Броварському районі Київської області до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулось Управління Пенсійного фонду України в Броварах та Броварському районі Київської області з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по страховим внескам на загальнообовязкове державне пенсійне страхування у розмірі 656,34 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що у відповідача наявна заборгованість по сплаті страхових внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування за період липень-грудень 2010 року, що підтверджується даними повідомлення-розрахунку суми страхових внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування за вказаний період і корінця вимоги про сплату боргу.

Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи без його участі в поряду письмового провадження.

Відповідач в судове засідання не прибув, про причини неявки суд не повідомив, заперечень проти позову не надав.

Відповідно до ч.6 ст.128 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні в разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Виходячи з вищевикладеного суд вважає за можливе розглядати справу в порядку письмового провадження.

Розглянувши матеріали справи, суддя дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі з таких підстав.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування в Україні, відносини, що виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, регулюються Законом України від 09.07.2003 №1058-ІV Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування у відповідній редакції (далі - Закон України від 09.07.2003 № 1058 - IV).

Коло осіб, які підлягають загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню, визначено статтею 11 вказаного Закону, до яких належать, зокрема, фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, у тому числі ті, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок), та члени сімей зазначених фізичних осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності (п. 3 ст. 11 Закону України від 09.07.2003 №1058-ІV).

В силу положень пункту 5 статті 14 вказаного Закону, фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, у тому числі ті, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок), є одночасно й страхувальниками.

Відповідно до абзацу 6 частини 2 статті 17 та частини 6 статті 20 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV, страхувальник, яким є відповідач, зобовязаний нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески.

Так, страхувальники зобов'язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду. Базовим звітним періодом для страхувальників, зазначених у пункті 5 статті 14 цього Закону, є квартал (ч. 6 ст. 20 Закону України від 09.07.2003 №1058-ІV).

Обчислення страхових внесків здійснюється щомісячно за ставками, визначеними пунктами 4.1., 4.2. Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої Постановою правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003 № 21-1 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16.01.2004 за № 64/8663 і статтею 4 Закону України від 26.06.1997 № 400/97-ВР Про збір на обовязкове державне пенсійне страхування.

Згідно з підпунктом 4 пункту 8 Прикінцевих положень Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування(у редакції Закону України від 08.07.2010 №2461-VI) фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок), та члени сімей зазначених осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності, на період дії законодавчих актів з питань особливого способу оподаткування сплачують страхові внески в порядку, визначеному цим Законом.

Сума страхового внеску встановлюється зазначеними особами самостійно для себе та членів їх сімей, які беруть участь у провадженні такими особами підприємницької діяльності та не перебувають з ними у трудових відносинах. При цьому сума страхового внеску з урахуванням частини фіксованого або єдиного податку, що перерахована до Пенсійного фонду України, повинна становити не менше мінімального розміру страхового внеску за кожну особу та не більше розміру страхового внеску, обчисленого від максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, оподатковуваного доходу (прибутку), загального оподатковуваного доходу, з якої сплачуються страхові внески.

Крім того, підпунктом 2 пункту 8 Прикінцевих положень Закону України від 09.07.2003 №1058-ІV Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування (у редакції, що діяла до 31.12.2010) передбачено, що особи, зазначені в пунктах 3 і 4 статті 11, у статті 12 цього Закону (до яких належать фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування), сплачують страхові внески, що перераховуються до солідарної системи на умовах і в порядку, визначених цим Законом, та в розмірах, передбачених для платників збору (юридичних і фізичних осіб) Законом України Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, але не менше мінімального страхового внеску. При цьому, під мінімальним страховим внеском розуміється сума коштів, що визначається розрахунково як добуток мінімального розміру заробітної плати на розмір страхового внеску, встановлених законом на день отримання заробітної плати (доходу) (ч.1. ст. 1 Закону України від 09.07.2003 №1058-ІV).

Аналіз положень підпунктів 2, 4 пункту 8 Прикінцевих положень Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування дозволяє дійти висновку про те, що фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок), зобовязані сплачувати страхові внески на загальних підставах, передбачених Законом України Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, але мінімальна сума страхового внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску, встановлений згідно з чинним законодавством.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 зареєстрована фізичною особою-підприємцем і перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України у м. Броварах та Броварському районі Київської області і є платником страхових внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування, а отже є страхувальником в розумінні положень Закону України від 09.07.2003 №1058-IV.

Згідно з абзацом 8 пункту 2 Указу Президента України від 03.07.1998 №728/98 Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва доходи, отримані від здійснення підприємницької діяльності, що обкладається єдиним податком, не включаються до складу сукупного оподатковуваного доходу за підсумками звітного року такого платника та осіб, що перебувають з ним у трудових відносинах, а сплачена сума єдиного податку є остаточною і не включається до перерахунку загальних податкових зобов'язань як самого платника податку, так і осіб, які перебувають з ним у трудових відносинах, включаючи членів його сім'ї, які беруть участь у підприємницькій діяльності.

Відповідно до пункту 3 Розділу ІІ Заключні положення Закону України від 13.02.1998 №129/98-ВР Про внесення змін до Декрету Кабінету Міністрів України Про прибутковий податок з громадян до внесення відповідних змін до порядку здійснення відрахувань на державне пенсійне страхування громадянами-підприємцями, що сплачують фіксований податок, 10 відсотків сум цього податку, що надійшли до відповідного місцевого бюджету, перераховуються до Пенсійного фонду України, а 90 відсотків сум фіксованого податку, що надійшли до місцевого бюджету, спрямовуються на потреби територіальної громади за визначеними нею напрямами.

Однак, в силу положень частини шостої статті 18 Закону України від 09.07.2003 №1058-ІV Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування законодавством не можуть встановлюватися пільги з нарахування і сплати страхових внесків або звільнення від їх сплати.

У позовній заяві позивач зазначив, що у відповідача утворилась заборгованість за період липень-грудень 2010 року у розмірі 656,34 грн.

Таким чином, з огляду на наведені норми законодавства відповідач був зобовязаний сплачувати страхові внески за ІІІ-й квартал 2010 року не пізніше 20 жовтня 2010 року, а за IV-й квартал 2010 року не пізніше 20 січня 2011 року у розмірі, який становить не менше мінімального розміру страхового внеску, що визначається як добуток мінімального розміру заробітної плати на розмір страхового внеску, встановлених на відповідний період.

Відповідно до статті 53 Закону України Про державний бюджет на 2010 рік у липні-вересні 2010 року встановлено місячний розмір мінімальної заробітної плати на рівні 888 грн. 00 коп.

Згідно з абзацом 11 підпункту 4.1 пункту 4 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003 №21-1 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16.01.2004 за № 64/8663 (далі - Інструкція № 21-1) Розміри страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування встановлюються відповідно до Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" за ставками: для платників, зазначених у підпунктах 2.1.1, 2.1.3 та 2.1.5 пункту 2.1 Інструкції, - 33,2 відсотка від сум виплат винагород фізичним особам за виконання робіт (послуг) за угодами цивільно-правового характеру, що підлягають обкладенню податком на доходи фізичних осіб.

Відповідно до статті 53 Закону України Про державний бюджет на 2010 рік у жовтні - листопаді 2010 року встановлено місячний розмір мінімальної заробітної плати на рівні 907 грн. 00 коп.

Таким чином, мінімальний розмір страхового внеску для фізичних осіб - підприємців за липень-вересень 2010 року становить: 888 х 33,2% = 294 грн. 82 коп. на місяць або 294,82 х 3 = 884 грн. 46 коп. за квартал.

Відповідно до статті 53 Закону України Про державний бюджет на 2010 рік у жовтні - листопаді 2010 року встановлено місячний розмір мінімальної заробітної плати на рівні 907 грн. 00 коп., грудень 2010 року - 922 грн. 00 коп.

Мінімальний розмір страхового внеску для фізичних осіб - підприємців за IV-й квартал 2010 року становить: 907 х 33,2% = 301 грн. 12 коп. за жовтень 2010 року та в такому ж розмірі за листопад 2010 року, та 922 х 33,2% = 306 грн. 10 коп. за грудень 2010 року (в загальному розмірі 301,12 грн. х 2 + 306,10 грн. = 908 грн. 34 коп.).

Як вбачається з матеріалів справи, Управлінням Пенсійного фонду України у м. Броварах та Броварському районі Київської області складено повідомлення-розрахунок суми страхових внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування, що підлягають сплаті за липень грудень 2010 року, відповідно до якого сума страхових внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування, що підлягає до сплати становить 656,34 грн.

Оскільки відповідачем не було сплачено у встановлені законодавством строки недоїмку по страховим внескам на загальнообовязкове державне пенсійне страхування, позивачем надіслано відповідачу вимогу про сплату боргу від 06.04.2015 № Ф-1208 «У», яка отримана відповідачем 07.04.20145, про що підтверджується підписом відповідача на корінці рекомендованого поштового повідомлення про вручення.

Суд звертає увагу, що відповідно до пункту 8.4 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України Протягом десяти робочих днів із дня одержання вимоги про сплату недоїмки страхувальник зобов'язаний сплатити зазначені у вимозі суми, затвердженої Постановою Правління Пенсійного Фонду України від 19.12.2003 № 21-1, протягом десяти робочих днів із дня одержання вимоги про сплату недоїмки страхувальник зобов'язаний сплатити зазначені у вимозі суми.

У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки, зазначеної у вимозі про сплату боргу, страхувальник узгоджує її з органами Пенсійного фонду, а у разі неузгодження вимоги із органами Пенсійного фонду має право на оскарження вимоги в судовому порядку.

Про оскарження вимоги до суду страхувальник зобов'язаний письмово повідомити протягом трьох робочих днів орган Пенсійного фонду, який направив вимогу.

Узгодження вимоги органу Пенсійного фонду здійснюється на підставі заяви страхувальника, яка розглядається органом Пенсійного фонду протягом трьох робочих днів після її отримання, та поданих страхувальником документів, що свідчать про неправильність обчислення сум недоїмки, зазначених у вимозі.

Таким чином, оскільки відповідач не оскаржував вимогу, сума недоїмки зазначена у ній є узгодженою.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

На вимогу даної статті відповідач не надав суду будь-яких доказів щодо неправомірності нарахування внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування за липень-грудень 2010 або відсутності заборгованості.

За таких обставин, позовні вимоги є обґрунтованими, а позов таким, що підлягає задоволенню.

Відповідно до частини другої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони субєкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, повязані із залученням свідків та проведенням судових експертиз.

Оскільки спір вирішено на користь субєкта владних повноважень, звільненого від сплати судового збору, а також за відсутності витрат позивача субєкта владних повноважень, повязаних із залученням свідків і проведенням судових експертиз, судові витрати стягненню з відповідача не підлягають.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Управління Пенсійного фонду України в м. Броварах та Броварському районі Київської області заборгованість зі сплати страхових внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування в сумі 656 (шістсот пятдесят шість) грн. 34коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Василенко Г.Ю.