Справа № 2-а/1970/3782/11
Суддя: Мандзій О.П.
Дата ухвалення: 2011-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2-а/1970/3782/11

22 грудня 2011 р.м.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Мандзія О.П.

при секретарі Бойко Н.Б.

за участю:

представник позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

представника третьої особи 1 ОСОБА_3

представника третьої особи 2 ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі справу за адміністративним позовом публічного акціонерного товариства «Украгазпромбанк» до Першого відділу Державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції, за участю третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору: Тернопільське відкрите акціонерне товариство «Опілля», ОСОБА_5 про визнання неправомірних дій та скасування постанов.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Украгазпромбанк» (надалі позивач, ПАТ «Украгазпромбанк») звернулося до тернопільського окружного адмністративного суду з позовом до Першого відділу Державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції (надалі відповідач, ПВ ДВС Тернопільського МУЮ) про визнання протиправним дії відповідача по накладенню арешту на все рухоме та нерухоме майно, яке належить ВАТ «Опілля», скасування арешту на все рухоме та нерухоме майно, яке належить ВАТ «Опілля» шляхом скасування постанови державного виконавця від 22.11.2011 ВП №29947621 та скасування постанови відповідача від 22.11.2011 про відкриття виконавчого провадження ВП №29947621.

Позовні вимоги мотивовано тим, що державним виконавцем ПВ ДВС Тернопільського МУЮ, на підставі виконавчого листа Тернопільського міськрайонного суду від 17.11.2011 №2-5635/11, неправомірно прийнято 22.11.2011 постанови про відкриття виконавчого провадження та про накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно, що належить ВАТ «Опілля». Позивач зазначає, що 25.07.2011 між ПАТ «Украгазпромбанк» та ВАТ «Опілля» укладений договір банківського кредиту №5-КЛ/11-ТЕР, згідно пункту 2.4 якого, виконання зобовязань Позичальника за цим договором забезпечується договорами застави ( іпотеки) визначено майна та обладнання (п.п.2.4.1-2.4.4).

На виконання п. 2.4 кредитного договору №5-КЛ/11-ТЕР між позивачем та ВАТ «Опілля» 25.07.2011 було укладено іпотечний договір та договори застави. Позивач вважє, що для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, звернення стягнення на заставлене майно боржника можливе лише після того як будуть задоволені вимоги заставодержателя. Оскільки, постановою відповідача від 22.11.201 накладено арешт на майно, яке перебуває в іпотеці та заставі на підставі належних договорів, то позивач заперечує проти звернення стягнення на предмет іпотеки та предмет застави по інших зобовязаннях відповідача, крім зобовязань перед банком. Тому, задоволення вимог кредиторів, які не є заставодержателями, призведе до заподіяння збитків банку та порушення його майнових інтересів. У звязку із наведеним у позові позивач просив суд задовольнити вказані позовні вимоги.

01.12.2011 року ухвалою про відкриття провадження у адміністративній справі залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Тернопільське відкрите акціонерне товариство «Опілля» (надалі ВАТ «Опілля») та ОСОБА_5.

До початку судового розгляду справи по суті, представником позивача збільшено позовні вимоги на підставі відповідної заяви. Кінцевими позовними вимогами позивача є: визнання протиправними дії ПВ ДВС Тернопільського МУЮ по накладенню арешту на все рухоме та нерухоме майно, яке належить ВАТ «Опілля»; зняття арешту з рухомого та нерухомого майна, яке належить ВАТ «Опілля» та є предметом іпотечного договору від 25.07.2011, договору застави №5-З/11-ТЕР від 25.07.2011 та договору застави №5-З/11-ТЕР від 01.08.2011; скасування постанови ПВ ДВС Тернопільського МУЮ про арешт коштів боржника від 28.11.2011; скасувати постанови ПВ ДВС Тернопільського МУЮ від 22.11.2011 про відкриття виконавчого провадження ВП №29947621.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала повністю просила суд їх задовольнити. На підтвердження позовних вимог надала належним чином завірені копії витягів з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, Державного реєстру обтяжень рухомого майна та Державного реєстру іпотек. Додатково зазначила, що накладення державним виконавцем арешту на все майно боржника ВАТ «Опілля» може порушити виконання договору банківського кредиту №5-КЛ/11-ТЕР від 25.07.2011р., іпотечного договору від 25.07.2011, договору застави від 25.07.2011 №5-З/11-ТЕР та договір застави №5-3/11-ТЕР від 01.08.2011 та спричиняє порушення майнових прав і інтересів ПАТ «Укргазпромбанк».

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги щодо зняття арешту з рухомого та нерухомого майна, яке належить ВАТ «Опілля», визначеного у іпотечному договорі від 25.07.2011 та договорах застави №2-З/11-ТЕР від 25.07.2011, №5-3/11-ТЕР від 01.08.201 - визнав. Інші позовні вимоги представник відповідача не визнав, надавши суду письмові заперечення. Зазначив, що твердження позивача про невідповідність постанов від 22.11.2011 року, про відкриття виконавчого провадження та накладення арешту на майно боржника, вимогам закону є безпідставними, оскільки, усі дії та рішення, які вчиняла виконавча служба, були вчиненні на підставі та згідно Закону України «Про виконавче провадження».

Представник третьої особи ОСОБА_5 у судовому засіданні позовні вимоги щодо зняття арешту з рухомого та нерухомого майна, яке належить ВАТ «Опілля» і передане в іпотеку та заставу ПАТ «Укргазпромбанк» - визнав. Щодо інших позовних вимог представником третьої особи надано письмові заперечення, у яких зазначає, що усі дії відповідача при винесенні постанов від 22.11.2011 року, про відкриття виконавчого провадження та накладення арешту на майно боржника, є правомірними та такими, що відповідають чинному законодавству.

Представник третьої особи ВАТ «Опілля» у судовому засіданні позовні вимоги позивача підтримав, крім вимоги про скасування постанови ПВ ДВС Тернопільського МУЮ від 22.11.2011 про відкриття виконавчого провадження ВП№29947621, оскільки, вважає, що дана постанова прийнята правомірно. Підстав для скасування постанови ПВ ДВС Тернопільського МУЮ про арешт коштів боржника від 28.11.2011 не вказав.

Заслухавши в судовому засіданні представників сторін та третіх осіб, оцінивши представлені у справі докази у їх сукупності, на підставі чинного законодавства судом встановлені наступні обставини.

Як слідує із матеріалів справи, ОСОБА_5 18.11.2011 року звернувся у Перше відділення ДВС Тернопільського МУЮ із заявою та оригіналом виконавчого листа Тернопільського міськрайонного суду від 17.11.2011р. по справі 2-5635/11 (а.с.83) з проханням відкрити виконавче провадження, з метою забезпечення виконання виконавчого листа накласти арешт на майно та кошти боржника та вжити вичерпних заходів по виконанню рішення суду.

22.11.2011 року ПВ ДВС Тернопільського МУЮ, на підставі вказаної заяви та виконавчого листа, прийняло постанову ВП №29947621 про відкриття виконавчого провадження, у якій зобовязав боржника ВАТ «Опілля» виконати вимоги виконавчого листа до 29.11.2011 року. Одночасно із постановою про відкриттям виконавчого провадження відповідачем 22.11.2011 року прийнято постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить боржнику ВАТ «Опілля» у межах суми звернення стягнення 2695711,00 грн. та заборону його відчуження.

У судовому засіданні встановлено, що з метою зясування наявності рахунків та майна, яке перебуває у боржника на праві власності, ПВ ДВС Тернопільського МУЮ зроблено кілька запитів у відповідні органи (а.с.87-90). Зокрема, запит від 23.11.2011 за №19/41924-14 до начальника Тернопільської ОДПІ щодо повідомлення ПВ ДВС Тернопільського МУЮ про рахунки ВАТ «Опілля», які відкриті в банківських установах. Однак, відповідь Тернопільської ОДПІ на запит так і неотримана. Поряд з цим, 28.11.2011 у Перший відділ ДВС Тернопільського МУЮ від стягувача ОСОБА_5 надано лист Тернопільської ОДПІ виданий від 27.07.2011 року (а.с. 51) про надання інформацію щодо наявності відкритих рахунків в банківських установах ВАТ «Опілля», про що свідчить журнал вхідної кореспонденції відповідача (а.с. 92)

28.11.2011 року державним виконавцем ПВ ДВС Тернопільського МУЮ, на підставі інформації ТОДПІ про наявність у ВАТ «Опілля» відкритих рахунків в банківських установах, винесено постанову про арешт коштів боржника у межах суми 2696711,00 грн.

У свою чергу, не погоджуючись із вищенаведеними постановами у десятиденний строк позивач скористався правом на оскарження їх до суду.

Підставою звернення до суду є наявність укладеного договору банківського кредиту №5-КЛ/11-ТЕР від 25.07.2011 між боржником ВАТ «Опілля» та позивачем - ПАТ «Украгазпромбанк». згідно якого виконання позичальника за цим договором забезпечується іпотекою та заставою майна ВАТ «Опілля».

На виконання кредитного договору №5-КЛ/11-ТЕР від 25.07.2011 між ВАТ «Опілля» та ПАТ «Украгазпромбанк» було укладено низку договорів, а саме:

- іпотечний договір від 25.07.2011, згідно пункту 3 якого, предметом іпотеки є комплекс загальною площею 6543,2 кв.м., що знаходиться за адресою місто Тернопіль, вул. Білецька, 33. Дане майно 25.07.2011 внесено до Державного реєстру іпотек, про що свідчить витяг з Державного реєстру іпотек (а.с. 46).

- договір застави №2-З/11-ТЕР від 25.07.2011, згідно пункту 3 якого, предметом застави є обладнання котельні, паливної, компресорної, цеху розливу, лабораторії, механічної майстерні, підвалу, варка, обладнання хмелесховища, оргтехніка, меблі, інвентар та інше майно визначене даним договором. Даний договір внесено до Державного реєстру обтяжень рухомого майна 25.07.2011, про що свідчить витяг про реєстрацію (а.с. 68)

- договір застави №5-З/11-ТЕР від 01.08.2011, згідно статті 3 якого, предметом застави є належне заставодавцю дане майно або предмет застави вказане у додатку №1 складає 1030658,00 грн., про, що внесено відомості до Державного реєстру обтяжень рухомого майна 02.08.2011, про що свідчить витяг про реєстрацію (а.с. 68).

У відповідності до ч. 1 ст. 181 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

З наведеної норми закону вбачається, що справи про оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби розглядаються адміністративним судом, якщо розгляд таких справ законом не віднесено до юрисдикції іншого суду.

ПАТ «Укргазпромбанк» не є учасником виконавчого провадження чи особою яка залучається до проведення виконавчих дій, у виконавчому провадженні з примусового виконання рішення Тернопільського міськрайонного суду.

У звязку з цим суд вважає, що позивач у даному випадку не наділений правом оскарження дій державного виконавця, що були вчинені під час виконання вказаного рішення, шляхом подачі скарги до суду, який видав виконавчий лист, у порядку, встановленому ст.383 ЦПК України.

За таких обставин суд приходить до висновку про те, що позивачем було вірно визначено суд, до юрисдикції якого належить розгляд та вирішення даного спору.

Оцінивши зібрані по справі докази, зясувавши всі обставини справи та дослідивши норми чинного законодавства, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково, виходячи з наступного.

Порядок та умови виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначені Законом України «Про виконавче провадження».

Частиною 1 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що Державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону: за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Частиною 3 цієї статті визначено, що у заяві про відкриття виконавчого провадження щодо виконання рішення про майнове стягнення стягувач має право просити державного виконавця накласти арешт на майно та кошти боржника та оголосити заборону на його відчуження.

Згідно з ч. 1 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Відповідно до ч. 2 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Позивач у своїх доводах зазначає, що дії відповідача при винесенні постанови про відкриття виконавчого провадження та накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно, яке належить ВАТ «Опілля», є протиправними. Як підставу протиправності зазначає лише наявність укладених банківських кредитних договорів, які неможливо виконати без звільнення з під арешту майна боржника.

Вказані обґрунтування суд оцінює критично, оскільки, відповідно до вищенаведених норм, відкриття виконавчого провадження та накладення арешту на майно є процесуальним порядком забезпечення виконання виконавчого документу, а саме: виконавчого листа виданого Тернопільським міськрайонним судом від 17.11.2011, дотримання якого є обовязковим для органів ДВС.

У статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» є визначений перелік підстав коли державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження. Однак, у зазначеному переліку немає підстав для відмови у відкритті виконавчого провадження про які зазначає позивач.

Враховуючи відсутність підстав для відмови у відкритті виконавчого провадження з виконання виконавчого листа № 2- 5635/11 виданого 17.11.2011, суд вважає, що державним виконавцем правомірно винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 22.11.2011 року ВП №26765328. Відтак позовні вимоги щодо скасування постанови державного виконавця ПВ ДВС Тернопільського МУЮ про відкриття виконавчого провадження ВП 29947621 - задоволенню не підлягають.

При вирішенні позовних вимог щодо визнання протиправними дій відповідача накладенню арешту на майно суд виходить з наступного.

Статтею 25 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що за заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова

Відповідно до ч. 1 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

У частині 2 цієї статті зазначено, що арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження;

Відповідно до ч. 2 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець: здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Отже, з вищенаведених норм вбачається, що законодавством надано право державному виконавцеві, для забезпечення виконання рішення суду, накладати арешт на усе майно боржника без встановлення обставин чи перебуває воно у іпотеці чи заставі.

Відповідно до ч. 4 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна.

Пункт 8 цієї статті зазначає, що примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку».

Суд наголошує, що накладення арешту на майно при вирішенні питання про відкриття виконавчого провадження не є актом звернення стягнення на майно, а є лише дією, спрямованою на забезпечення можливості звернення стягнення на майно у майбутньому. Тому сам по собі арешт майна боржника не може порушувати переважне право іпотекодержателя та заставодержателя на звернення стягнення на майно, що перебуває в іпотеці чи заставі.

Таким чином, дії відповідача щодо прийняття постанови від 22.11.2011 про накладення арешту на все майно боржника є правомірною, оскільки, спрямовувалась на забезпечення виконання виконавчого листа Тернопільського міськрайонного суду від 17.11.2011 № 2-5635/11.

При цьому, враховуючи положення ч. 4 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження», законодавством передбачено можливість накладення арешту на майно, що перебуває у заставі чи іпотеці та визначено спосіб захисту прав заставодержателя (іпотекодержателя) шляхом звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна, чим і скористався позивач.

Щодо зняття арешту із майна суд зазначає, що відповідно до частин 6, 7 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» від 05.06.2003р. №898-ХV у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки.

Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про заставу» від 02.10.1992р. №2654-ХІІ, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду.

Відповідно до ст. 16 Закону України «Про заставу» право застави виникає з моменту укладення договору застави, а в разі, коли договір підлягає нотаріальному посвідченню - з моменту нотаріального посвідчення цього договору.

Згідно абз. 1 ст. 28 Закону України «Про заставу» застава припиняється з припиненням забезпеченого заставою зобов'язання.

Відповідно до ст. 11 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень", обтяження рухомого майна реєструються в Державному реєстрі в порядку, встановленому цим Законом.

Статтею 12 цього Закону передбачено, що на підставі реєстрації встановлюється пріоритет обтяження, якщо інші підстави для виникнення пріоритету не визначені цим Законом. Задоволення прав чи вимог декількох обтяжувачів, на користь яких встановлено обтяження одного й того ж рухомого майна, здійснюється згідно з пріоритетом, який визначається в порядку, встановленому цим Законом.

В силу ст. 14 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» зареєстроване обтяження має вищий пріоритет над незареєстрованими обтяженнями.

Таким чином, оскільки, у державного виконавця відсутні підстави на звернення стягнення на заставлене майно боржника або майно яке перебуває в іпотеці, то суд, враховуючи право іпотекодержателя і заставодержателя на звернення до суду з позовом про звільнення майна з-під арешту, прийшов до висновку про правомірність заявлених позивачем вимог щодо зняття арешту з майна, яке перебуває у іпотеці та застві на підставі договорів укладених між ПАТ «Укргазпромбанк» та ВАТ «Опілля» .

Суд, також приймає до уваги те, що право застави та іпотека на вказане майно виникло у позивача до винесення рішення суду по якому державним виконавцем накладено арешт.

Крім того, в процесі розгляду справи в суді сторони дійшли згоди щодо зняття арешту з майна, перелік якого встановлений згідно з договором іпотеки від 25.07.2011 року №4758, договором застави №2-З/11-ТЕР від 25.07.2011 та договору застави №5-3/11-ТЕР від 01.08.2011.

Вирішуючи позовні вимог щодо скасування постанови про арешт коштів боржника від 28.11.2011 ВП №26765328 суд враховує ту обставину, що статтею 25 Закону України «Про виконавче провадження», надано право державному виконавцю, за заявою стягувача, після винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, накладення арешту на кошти боржника навіть до закінчення строку добровільного виконання виконавчого листа.

Згідно з ч. 1 ст. 59 Закону України «Про банки і банківську діяльність» 07.12.2000 №2121-ІІІ арешт на майно або кошти банку, що знаходяться на його рахунках, арешт на кошти та інші цінності юридичних або фізичних осіб, що знаходяться в банку, здійснюються виключно за постановою державного виконавця чи рішенням суду про стягнення коштів або про накладення арешту в порядку, встановленому законом. Зняття арешту з майна та коштів здійснюється за постановою державного виконавця або за рішенням суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

У частині 2 цієї статті зазначено, що арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження;

Відповідно до п. 3 ст. 20 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець вправі провадити виконавчі дії щодо виявлення та звернення стягнення на кошти, які перебувають на рахунках та укладах боржника у банках чи інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитаріях на території, на яку поширюється юрисдикція України.

На виконання Закону України «Про виконавче провадження» розроблена «Інструкція про проведення виконавчих дій» затверджена наказом Міністерства юстиції України від 15.12.1999р. №74/5 зареєстрована в Міністерстві юстиції України, яка визначає умови та порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до Закону, інших нормативно-правових актів підлягають примусовому виконанню в разі невиконання їх у добровільному порядку.

Відповідно до абз. 2, 3 пп. 6.1 п. 6 «Інструкція про проведення виконавчих дій» Державний виконавець звертає стягнення на кошти боржника - юридичної особи, що знаходяться в кредитних установах, в тому числі в органах Державного казначейства в порядку, передбаченому Законом. Якщо даних про наявність у боржника - юридичної особи рахунків і вкладів у банках чи інших кредитних установах немає, то державний виконавець одержує такі дані в податкових органах, які зобов'язані надати йому необхідну інформацію у 3-денний строк.

Як встановлено судом, 28.11.2011 до Першого відділу ДВС Тернопільського МУЮ від стягувача ОСОБА_5 надійшов лист Тернопільської ОДПІ виданий від 27.07.2011 року (а.с. 51) про надання інформацію щодо наявності відкритих рахунків в банківських установах ВАТ «Опілля». У звязку з тим, що державному виконавцю 28.11.2011 стали відомі дані про наявність у божника рахунків у банках, відповідачем правомірно було прийнято постанову від 28.11.2011 про накладення арешту на кошти з рахунків боржника в межах суми боргу.

Важливим є той факт, що лист Тернопільської ОДПІ від 27.07.2011 року про наявність рахунків у банках по ВАТ «Опілля», був виданий Тернопільському міськрайонному суду по справі 2-5635/11 та відповідно правомірно використаний при виконанні виконавчого листа по дані справі.

Позивач вважає, що у постанові про відкриття провадження від 22.11.2011 встановлено строк добровільного виконання рішення суду до 29.11.2011р., але у звязку з накладенням арешту на кошти боржника ВАТ «Опілля» від 28.11.2011 це спричинило втрату можливості боржника розпоряджатися коштами та погасити борг. При цьому, суд звертає увагу на те, що постанова про арешт коштів боржника від 28.11.2011 ВП 29947621 надіслана відповідним банківським установам для виконання лише 02.12.2011 року, про що свідчать копії поштових квитанції та не заперечується представником відповідача. Відтак накладення арешту на рахунки ВАТ «Опілля» фактично відбулося після спливу строку (29.11.2011 року) на добровільне виконання рішення.

При цьому, суд вказує на порушення відповідачем вимог ч. 4 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» щодо не надіслання копії постанови державного виконавця про арешт коштів не пізніше наступного робочого дня після її винесення боржнику та банкам чи іншим фінансовим установам або органам. Однак вказана неправомірна бездіяльність державного виконавця не призвела до порушення прав ПАТ «Укргазпромбанк».

Як свідчать матеріали справи, в цілому послідовність та процесуальний порядок дій державного виконавця при винесенні оскаржених постанов по ВП №26765328 відповідає вимогам Закону України «Про виконавче провадження», а відтак, вони є правомірними.

Таким чином, беручи до уваги вищенаведена, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про протиправність дій відповідача та скасування його постанов від 22.11.2011 про відкриття провадження, накладення арешту на рухоме та нерухоме майно боржника та скасування постанови про арешт коштів боржника від 28.11.2011року є безпідставними та не ґрунтуються на приписах чинного законодавства

Натомість позовні вимоги щодо зняття арешту з майна, що перебуває в іпотеці та заставі згідно укладених договорів між ПАТ «Укргазпромбанк» та ВАТ «Опілля» є обґрунтовані, підтвердженні належними доказами та матеріалам справи, відповідають способу захисту визначеним законодавством, визнанні відповідачем, а отже підлягають до задоволення.

Керуючись, ст.ст. 2, 69, 70, 71, 77, 94, 128, 137, 160-163, Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Зняти арешт з нерухомого майна, - комплексу загальною площею 6543,2 кв.м, а саме: під літ. А цегляний цех загальною пл. 2208.0 кв.м., під літ. Б цегляна майстерня загальною пл. 350,0 кв.м., під літ. В цегляний цех загальною пл. 977,2 кв.м., під літ. Г цегляний склад, під літ. Ж цегляна майстерня, під літ. З цегляний склад загальною пл. 31,3 кв.м., під літ. Пг цегляний цех загальною пл. 1461,8 кв.м., під літ. И цегляна основна будівля загальною пл. 1514,9 кв.м., під літ. К металева прохідна, під літ. Л металевий гараж, під літ. М металевий склад, під літ. О металевий склад, під літ. Р металевий склад, під літ. У цегляний склад, під літ. Ф металевий склад, під літ. Х металевий склад, під літ. Ц бетонна вбиральня, під літ. Ш цегляний склад, під літ Щ градірні, 1 огорожа, І відмостка, ІІ водонапірна башта, що знаходиться за адресою: м. Тернопіль, вул. Білецька, 33., яке є предметом іпотеки згідно іпотечного договору від 25 липня 2011 року зареєстрованого в реєстрі за №4759,14.

3. Зняти арешт з рухомого майна, яке є предметом застави згідно з договору застави №2-З/11-ТЕР від 25 липня 2011 року за реєстраційним №4760, а саме: обладнання котельні, паливної, компресорної, цеху розливу, лабораторії, механічної майстерні, підвалу, варка, обладнання хмелесховища, оргтехніка, меблі, інвентар та інше майно, та з рухомого майна, яке є предметом застави згідно договору застави №5-3/11-ТЕР від 01.08.2011.

4. В решті позовних вимог відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд в порядку і строки, визначені ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Мандзій О.П.