Справа № 826/13765/15
Суддя: Кобилянський К.М.
Дата ухвалення: 2015-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

30 вересня 2015 року 12:50 № 826/13765/15

Окружний адміністративного суду міста Києва у складі судді Кобилянського К.М., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1
доГоловного управління Держземагенства у Київській області
про визнання протиправною бездіяльність, зобов'язання вчинити дії,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Головного управління Держземагенства у Київській області, у якій просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Держземагенства у Київській області щодо порушення процедури розгляду клопотання ОСОБА_1 від 08.12.2014 про надання земельної ділянки у власність для особистого селянського господарства в адміністративних межах Лісниківської сільської ради поблизу с. Лісники Києво-Святошинського району Київської області;

- зобов'язати Головне управління Держземагенства у Київській області розглянути та прийняти рішення по клопотанню ОСОБА_1 08.12.2014 про виділення та передачу у власність земельної ділянки для особистого селянського господарства в межах норм безоплатної приватизації орієнтовною площею 2,0 га в адміністративних межах Лісниківської сільської ради поблизу с. Лісники Києво-Святошинського району Київської області відповідно чинного законодавства і дати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надати мотивовану відмову у його наданні.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача в судове засідання не прибув. Про дату час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, докази чого наявні в матеріалах справи. З заявами/клопотаннями до суду не звертався.

Справа розглянута в порядку письмового провадження, у відповідності до положень ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України за відсутності необхідності заслуховувати свідків чи експертів.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, встановив наступне.

08 грудня 2014 між позивачем (довіритель) і ОСОБА_2 (повірений), ТОВ «Правозахисна група «Варта» (замісник) укладено договір доручення № 13/12/14-зд, відповідно до умов якого повірений готує від імені та в інтересах довірителя об'єктивне та обґрунтоване звернення до компетентного органу, що має на меті реалізацію довірителем права на земельну ділянку для ведення особистого селянською господарства - не більше 2,0 га в межах Лісниківської сільської ради поблизу с. Лісники, Києво-Святошинського району Київської обл., а саме - до моменту прийняття органом місцевого самоврядування або виконавчої влади позитивного рішення про виділення земельної ділянки Довірителю.

Згідно п. 2.2 договору довіритель надає повіреному право представляти його права та інтереси перед будь-якими третіми особами, в тому числі, правоохоронними органами та органами судочинства всіх інстанцій.

З матеріалів справи вбачається, що довіреність ОСОБА_1 на ОСОБА_2 або ТОВ «Правозахисна група «Варта» не видавалась.

Враховуючи зазначене, на підставі договору доручення № 13/12/14-зд, ОСОБА_1 через повіреного ОСОБА_2, звернулась до Головного управління Держземагенства у Київській області з клопотанням, в порядку ст. 118 Земельного кодексу України, в якому просила, в порядку реалізації її права на отримання безоплатно у власність земельної ділянки, визначити без її погодження та виділити їй земельну ділянку орієнтовним розміром до 2,0 га в адміністративних межах Лісниківської сільської ради поблизу с. Лісники з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства.

Також позивач в клопотанні просила надати дозвіл на розробку проекту землеустрою по відведенню земельної ділянки орієнтовною площею 2,00 га. по передачі безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Лісниківської ради поблизу с. Лісники, розглянути це питання у встановлений законодавством місячний термін з прийняттям об'єктивного і обґрунтованого рішення та повідомити її про прийняте рішення у письмовому вигляді.

Листом від 21.01.2015 № 31-10-0.31-380/0/17-15-сг відповідач повідомив позивача про повернення клопотання без розгляду, у зв'язку з тим, що звернення оформлене без дотримання вимог, визначених в ст. 5 Закону України «Про звернення громадян».

За таких обставин позивач звернулась до суду з даним позовом.

Оцінивши за правилами ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України надані сторонами докази та пояснення, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, Окружний адміністративний суд міста Києва вважає, що позов не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Статтею 5 Закону України «Про звернення громадян» визначено, що звернення адресуються органам державної влади і місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форм власності, об'єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань.

У зверненні має бути зазначено прізвище, ім'я, по батькові, місце проживання громадянина, викладено суть порушеного питання, зауваження, пропозиції, заяви чи скарги, прохання чи вимоги.

Звернення може бути усним (викладеним громадянином і записаним посадовою особою на особистому прийомі) чи письмовим, надісланим поштою або переданим громадянином до відповідного органу, установи особисто чи через уповноважену ним особу, якщо ці повноваження оформлені відповідно до чинного законодавства.

Звернення може бути подано як окремою особою (індивідуальне), так і групою осіб (колективне).

Письмове звернення повинно бути підписано заявником (заявниками) із зазначенням дати.

Звернення, оформлене без дотримання цих вимог, повертається заявникові з відповідними роз'ясненнями не пізніш як через десять днів від дня його надходження, крім випадків, передбачених частиною першою статті 7 цього Закону.

Як встановлено судом, позивач звернулась до відповідача з клопотанням в порядку ст. 118 Земельного кодексу України не особисто, а саме через уповноважену особу - ОСОБА_2

На підтвердження повноважень ОСОБА_2 суб'єкту владних повноважень було надано копію договору доручення № 13/12/14-зд від 08.12.2014.

Питання доручення в чинному законодавстві України врегульовано главою 68 Цивільного кодексу України, відповідно до ст. 1000 якого за договором доручення одна сторона (повірений) зобов'язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки довірителя.

Договором доручення може бути встановлено виключне право повіреного на вчинення від імені та за рахунок довірителя всіх або частини юридичних дій, передбачених договором. У договорі можуть бути встановлені строк дії такого доручення та (або) територія, у межах якої є чинним виключне право повіреного.

Зміст статті 1000 Цивільного кодексу України дає змогу дійти висновку, що договір доручення є правочином, в якому між сторонами даного договору обумовлюються обов'язки повіреного на вчинення тих чи інших дій.

В той же час чинний цивільний кодекс України містить в собі норму наступного змісту - довіритель зобов'язаний видати повіреному довіреність на вчинення юридичних дій, передбачених договором доручення (ч. 1 ст. 1007 Цивільного кодексу України).

Аналіз зазначеної вище норми дає підстави вважати, що повірений вважається не уповноваженим вчиняти дії, передбачені договором, за відсутності в нього довіреності.

Матеріали справи не містять доказів того, що позивач звертався до нотаріуса з приводу видачу відповідної довіреності на підставі договору № 13/12/14-зд.

За таких обставин відповідач, в даному випадку, дійшов цілком обґрунтованого висновку про те, що клопотання ОСОБА_1 подано не уповноваженою на те особою, внаслідок чого, на підставі ст. 5 Закону України «Про звернення громадян» повернув клопотання позивачу.

Враховуючи зазначене, позовна вимога про визнання протиправною бездіяльності Головного управління Держземагенства у Київській області щодо порушення процедури розгляду клопотання, задоволення не підлягає, адже відповідач, як встановлено вище, по суті подане клопотання не розглядав, внаслідок чого не міг допустити порушення процедури його розгляду.

Позовна вимога про зобов'язання Головне управління Держземагенства у Київській області розглянути та прийняти рішення по клопотанню ОСОБА_1 08.12.2014, задоволенню не підлягає, адже, як встановлено вище, правових підстав для розгляду клопотання позивача у відповідача, в даному випадку, не було.

Частиною 2 ст. 9 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Оцінивши докази, наявні в матеріалах справи, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає, що адміністративний позов не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 2-7, 69-71, 94, 160-163, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 - відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя К.М. Кобилянський