Справа № 821/2247/15-а
Суддя: Кисильова О.Й.
Дата ухвалення: 2015-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2015 р.м. ХерсонСправа № 821/2247/15-а
Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Кисильової О.Й.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом заступника прокурора Херсонської області до Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Херсонській області, реєстраційної служби Голопристанського районного управління юстиції, за участю третьої особи - ОСОБА_1 про скасування реєстрації декларації та рішення про державну реєстрацію прав на нерухоме майно,

встановив:

Заступник прокурора Херсонської області звернувся до суду із вказаним адміністративним позовом, в якому просить скасувати реєстрацію декларації про готовність об'єкта до експлуатації (реконструкція підпірної стіни, огорожі, мостіння, сходових маршів по АДРЕСА_1), здійснену Управлінням державної архітектурно-будівельної інспекції у Херсонській області (далі - відповідач-1) 08.04.2015 р. за № ХС05; скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно реєстраційної служби Голопристанського РУЮ (далі - відповідач-2) від 13.05.2015 р. за № 21252669 про проведення державної реєстрації права власності ОСОБА_1 на наведений вище об'єкт нерухомого майна.

Обгрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що спірне майно знаходиться на землях запасу Новофедоріської сільської ради, категорію яких визначено як землі громадської забудови. У вересні 2008 року Новофедоріська сільська рада прийняла рішення № 134 про надання ОСОБА_2 дозволу на розробку проектної документації на будівництво підпірної стіни та дороги по її обслуговуванню, яким зобов'язано вказаного громадянина виготовити технічну документацію з відповідними висновками. Після отримання рішення ОСОБА_2 збудував підпірну стіну, огорожу з освітлювальною мережею, поперечну стінку, бордюр, мостіння та у судовому порядку визнав право власності на вказане нерухоме майно. За договором купівлі-продажу від 30.06.2010 р. ОСОБА_2 продав частину зазначеного майна ОСОБА_1 Рішенням Голопристанського районного суду від 11.02.2015 р. у справі № 654/4618/14-ц визнано недійсним договір купівлі-продажу від 30.06.2010 р., укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 Посилаючись на вказані обставини, прокурор зазначив, що оскільки рішенням суду, що набрало законної сили, встановлено факт відсутності у ОСОБА_1 правових підстав для набуття права власності на спірне майно, реєстрація 08.04.2015 р. відповідачем-1 декларації про готовність об'єкта до експлуатації є незаконною, так як ОСОБА_1 не є власником майна. Також прокурор відмітив, що оскільки скасований правочин, що є підставою для прийняття спірного рішення, то таке рішення підлягає скасуванню.

Прокурором подано клопотання про розгляд справи за його відсутності в порядку письмового провадження.

Відповідачем-1 та третьою особою подані клопотання про розгляд справи за відсутності їх представників.

Будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідач-2 у судове засідання не з'явився, не повідомивши суд про причини неприбуття.

Відповідно до ч. 4 ст. 122 КАС України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

За приписами ч. 6 ст. 128 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Зважаючи на вищевикладене, суд дійшов висновку про розгляд даної справи в письмовому провадженні за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши надані сторонами докази, суд встановив наступне.

08.04.2015 р. Управлінням державної архітектурно-будівельної інспекції у Херсонській області зареєстровано декларацію серія та номер ХС 05 про готовність до експлуатації об'єкта (реконструкція підпірної стіни, огорожі, мостіння, сходових маршів по АДРЕСА_1). Зі змісту декларації слідує, що об'єкт належить до І категорії складності, замовником вказаних будівельних робіт є ОСОБА_1, документом, що засвідчує право користування земельною ділянкою є договір оренди земельної ділянки від 15.08.2013 р.

13.05.2015 р. державним реєстратором прав на нерухоме майно Єременко А.М. прийнято рішення № 21252669 про проведення державної реєстрації права власності ОСОБА_5 на об'єкт нерухомого майна - підпірна стінка, огорожа, мостіння, сходовий марш, що знаходиться по АДРЕСА_1.

Рішенням Голопристанського районного суду від 11.02.2015 р. у справі № 654/4618/14-ц, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 06.05.2015 р., задоволено позов прокурора Голопристанського району в інтересах Новофедорівської сільської ради до фізичних осіб, у тому числі ОСОБА_1, про визнання недійсними договорів купівлі-продажу нерухомого майна. Судом визнано недійсним договір купівлі-продажу частини підпірної стінки, огорожі, мостіння, сходових маршів, що роташовані по АДРЕСА_1, укладеного 30.06.2010 р. між ОСОБА_2 та ОСОБА_1

Надаючи оцінку доводам позивача про існування підстав для скасування реєстрації декларації про готовність об'єкта до експлуатації, суд вважає за необхідне врахувати наступні обставини та положення законодавства.

Загальні засади отримання права на виконання будівельних робіт та прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів визначені статтями 34, 36 та 39 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" від 17.02.2011 р. № 3038-VІ (далі - Закон № 3038-VІ).

Частинами четвертою та п'ятою статті 26 Закону № 3038-VІ встановлено, що право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог містобудівної документації.

Відповідно до частини 1 статті 39 Закону № 3038-VІ прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, що належать до I - III категорій складності, та об'єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об'єкта до експлуатації.

За правилами частини 2 статті 39-1 Закону № 3038-VІ у разі виявлення інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю факту подання недостовірних даних, наведених зареєстрованій декларації, які є підставою вважати об'єкт самочинним будівництвом, зокрема якщо він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту або будівельного паспорта, реєстрація декларації підлягає скасуванню інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

На виконання статей 39 та 39-1 Закону № 3038-VІ Кабінет Міністрів України постановою від 13.04.2011 р. № 461 затвердив Порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів (далі - Порядок № 461), пункт 29 якого кореспондується із ст. 39-1 Закону № 3038-VІ, а саме: у разі виявлення Інспекцією недостовірних даних (встановлення факту, що на дату реєстрації декларації інформація, яка зазначалася в ній, не відповідала дійсності, та/або виявлення розбіжностей між даними, зазначеними у декларації), наведених у зареєстрованій декларації, які є підставою вважати об'єкт самочинним будівництвом, зокрема, якщо він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту або будівельного паспорта, реєстрація такої декларації підлягає скасуванню Інспекцією.

З наведених норм законодавства слідує, що реєстрація декларації про готовність об'єкта до експлуатації може бути скасована лише у разі виявлення Державною архітектурно-будівельною інспекцією та її територіальними органами недостовірних даних, наведених у зареєстрованій декларації, які є підставою вважати об'єкт самочинним будівництвом, зокрема, якщо він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту або будівельного паспорта.

Отже, законодавець визначив підстави, за яких реєстрація декларації про готовність об'єкта до експлуатації може бути скасована: виявлення органами недостовірних даних, наведених у зареєстрованій декларації, які є підставою вважати об'єкт самочинним будівництвом.

Суд відмічає, що позивачем не наведено, а судом не встановлено, що в декларації про готовність об'єкта до експлуатації від 08.04.2015 р. наведено недостовірні дані, які є підставою вважати об'єкт самочинним будівництвом, зокрема, що спірний об'єкт будівництва збудований на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту або будівельного паспорта.

Відсутність порушень при здійсненні будівництва підтверджено наданим відповідачем-1 актом перевірки від 30.06.2015 р дотримання ОСОБА_1 вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, за результатами якої встановлено, що на час перевірки реконструкція об'єкту - підпірної стіни, огорожі, мостіння, сходових маршів по АДРЕСА_1 завершено, об'єкт введено в експлуатацію на підставі декларації про готовність № ХС 05. Жодних порушень ОСОБА_1 вимог містобудівного законодавства не встановлено.

У той же час, матеріалами справи підтвердилась достовірність відомостей декларації про початок будівельних робіт, а тому суд дійшов висновку, що підстав для скасування реєстрації декларації немає.

Надаючи оцінку обгрунтованості позиції прокурора про наявність підстав для скасування рішення від 13.05.2015 р. № 21252669 про проведення державної реєстрації права власності ОСОБА_5 на спірний об'єкт нерухомого майна, суд зазначає наступне.

13.05.2015 р.державним реєстратором прав на нерухоме майно Єременко А.М. прийнято рішення № 21252669 про державну реєстрацію за ОСОБА_1 права власності на об'єкт нерухомого майна - підпірна стінка, огорожа, мостіння, сходовий марш, що знаходиться по АДРЕСА_1 та видано свідоцтво про право власності, серія та номер: НОМЕР_1.

Як вбачається із картки прийому заяви № 21252105, ОСОБА_1 до заяви про реєстрацію права додано: декларацію про готовність об'єкта до експлуатації від 08.04.2015 р. № ХС48, технічний паспорт від 24.12.2014 р., договір оренди земельної ділянки від 09.08.2013 р., дублікат договору купівлі-продажу, виданий 19.02.2015 р., посвідчений приватним нотаріусом Маршаловим М.В.

Позивач, обґрунтовуючи підстави для скасування рішення про державну реєстрацію прав, зазначив, що оскільки скасовано правочин, який слугував підставою для прийняття вказаного рішення, то спірне рішення підлягає скасуванню.

Преамбулою Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.204 р. № 1952-IV (далі - Закон № 1952-IV) передбачено, що цей Закон визначає правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації за цим Законом, та їх обтяжень і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою цих прав, створення умов для функціонування ринку нерухомого майна.

Згідно з частиною тринадцятою статті 15 Закону № 1952-IV порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень встановлює Кабінет Міністрів України.

На виконання статті 15 Закону № 1952-IV Кабінет Міністрів України постановою від 17.10.2013 р. № 868 затвердив Порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - Порядок № 868), яким визначив процедуру проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов'язки суб'єктів у сфері державної реєстрації прав, а також процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна.

Для проведення державної реєстрації прав заявник подає органові державної реєстрації прав, нотаріусові заяву про державну реєстрацію та необхідні для такої реєстрації документи, визначені цим Порядком (пункти 8, 13 Порядку № 868).

Пунктом 15 Порядку № 868 передбачено, що під час розгляду заяви і документів, що додаються до неї, державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно, їх обтяженнями.

Вирішуючи даний спір, суд, керуючись частиною третьою статті 2 КАСУ, зобов'язаний перевірити рішення суб'єктів владних повноважень, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено), з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Суд зазначає, що відповідачем-2 спірне рішення прийнято у той час, як існувало рішення суду, що набрало законної сили про скасування правочину, який є підставою для реєстрації права, проте позивачем на надано суду доказів обізнаності відповідача-2 щодо існування такого рішення суду, а картка прийому заяви не містить інформації про подання ОСОБА_1 разом із заявою договору купівлі-продажу від 30.06.2010 р.

Разом з тим суд відмічає, що звертаючись до суду із даним позовом, порушення інтересів держави в особі Новофедорівської сільської ради прокурор пов'язує з тим, що внаслідок прийняття відповідачем-2 13.05.2015 р. рішення про державну реєстрацію прав на частину підпірної стінки, огорожа, мостіння, сходовий марш за ОСОБА_1 на підставі правочину, який визнано судом недійсним (рішення суду від 11.02.2015 р. у справі № 654/4618/14-ц, що набрало законної сили 06.05.2015 р.), правам та інтересам вказаного органу місцевого самоврядування буде заподіяно шкоду у спосіб створення умов для вибуття земельної ділянки із власності територіальної громади села Новофедорівка.

Як вбачається зі змісту рішення Голопристанського районного суду від 11.02.2015 р. у справі № 654/4618/14-ц, що набрало законної сили 06.05.2015 р., рішенням виконавчого комітету Новофедорівської сільської ради від 23.07.2008 р. № 108 ОСОБА_2 надано дозвіл на розробку проектної документації на будівництво набережної по АДРЕСА_1 (підпірної стінки, огорожі з освітлювальною мережею, поперечної стінки, бордюру та мостіння) за умови, що даний об'єкт після його зведення буде переданий на баланс сільської ради. Право власності на вказане майно за ОСОБА_2 було визнано в судовому порядку та скасовано судом апеляційної інстанції. Дане рішення містить посилання на те, що будівництво спірного об'єкти нерухомості здійснено на земельній ділянці, яка є власністю територіальної громади села Новофедорівка.

Із наведеного вище слідує, що після завершення будівництва підпірної стінки, огорожі з освітлювальною мережею, поперечної стінки, бордюру та мостіння вказаний об'єкт повинен був бути переданий на баланс Новофедорівської сільської ради.

Втім, суд зауважує, що позивачем не надано доказів передачі на баланс Новофедорівської сільської ради збудованого ОСОБА_2 нерухомого майна чи доказів набуття даним органом місцевого самоврядування будь-яких прав на спірне нерухоме майно, що розташоване по АДРЕСА_1.

Частиною першою статті 182 ЦК встановлено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. За приписами ЦК України територіальна громада також може набути право власності на майно, проте виникнення такого права повинно відбутися у законний спосіб, підтвердженням чого є державна реєстрація такого права.

Відповідно до положень статей 2, 6 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій, на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. Право на судовий захист має особа, яка вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Із аналізу наведених норм КАС слідує, що право на судовий захист має лише та особа, яка є суб'єктом (носієм) порушених прав, свобод чи інтересів. При цьому, обставину дійсного (фактичного) порушення відповідачем прав, свобод чи інтересів позивача має довести належними та допустимими доказами саме позивач.

Тож для того, щоб особі було надано судовий захист, суд повинен встановити, що особа дійсно має право, свободу чи інтерес, про захист яких вона просить, і це право, свобода чи інтерес порушені відповідачем.

Задоволенню в адміністративному судочинстві підлягають лише ті вимоги, які відновлюють порушені права чи інтереси особи в сфері публічно-правових відносин.

Отже, враховуючи вимоги КАС України, позивач повинен довести факт порушення прав чи охоронюваних законом інтересів оскаржуваним рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача.

Аналогічна позиція вбачається з окремих рішень Конституційного Суду України, зокрема, Рішення № 6-рп/1997 від 25 листопада 1997 року за конституційним зверненням громадян щодо офіційного тлумачення частини 2 статті 55 Конституції України та статті 2482 Цивільного процесуального кодексу України та Рішення № 9-рп/1997 від 25 грудня 1997 року за конституційним зверненням громадян щодо офіційного тлумачення статей 55, 64, 124 Конституції України.

Так, у ході розгляду справи судом не встановлено, а позивачем належними та допустимим доказами не доведено, які саме права територіальної громади села Новофедорівка порушені, та які права у відповідності до статей 2, 6 Кодексу адміністративного судочинства України підлягають судовому захисту, оскільки позивач не навів обставин, які б свідчили про порушення оскаржуваними декларацією та рішенням прав, свобод чи інтересів у сфері публічно-правових відносин.

Отже, звертаючись до суду з даним позовом, позивачем обрано не належний спосіб захисту права, так як у даному випадку існує спір стосовно майна - підпірної стінки, огорожі, мостіння, сходових маршів, що розташовані по АДРЕСА_1.

Разом з тим, суд відмічає, що за приписами статті 392 ЦК власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

За таких обставин суд дійшов висновку відсутність підстав для задоволення позовних вимог, а відтак - про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 122, 128, 158-163, 167 КАС України, суд, -

постановив:

Відмовити заступнику прокурора Херсонської області в задоволенні позовних вимог до Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Херсонській області, реєстраційної служби Голопристанського районного управління юстиції, за участю третьої особи - ОСОБА_1 про скасування реєстрації декларації та рішення про державну реєстрацію прав на нерухоме майно.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення. В разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Кисильова О.Й.

кат. 6.3.