Справа № 826/22676/15
Суддя: Літвінова А.В.
Дата ухвалення: 2015-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

30 вересня 2015 року м. Київ № 826/22676/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Літвінової А.В., ознайомившись з позовною заявою та доданими до неї матеріалами

за позовомОСОБА_1
доГенеральної прокуратури України Прокуратури Вишгородського району Київської області Вишгородського районного суду Київської області Апеляційного суду Київської області Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Державної казначейської служби України Пенсійного фонду України
про скасування повісток та відповідей, зобов'язання вчинити дії,
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 з вернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Генеральної прокуратури України, Прокуратури Вишгородського району Київської області, Вишгородського районного суду Київської області, Апеляційного суду Київської області, Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, Державної казначейської служби України, Пенсійного фонду України, в якому просить:

- скасувати судові повістки судді Вишгородського районного суду Київської області Купрієнко С.І. від 21.04.2015 ДВ-2 справа №363/1986/13-к 6287/15 1 - КП/363/6/15 та від 18.03.2015 як такі, що не відповідають поточній даті виклику;

- визнати судові засідання в Вишгородському районному суді Київської області 21 квітня та 20 травня поточного року як такі, що не відбулися;

- зобов'язати відповідача, Вишгородський районний суд Київської області, розпочати новий судовий розгляд кримінальної справи по обвинувачення ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 358 КК України за рішенням ВССУ від 17.02.2015;

- зобов'язати відповідачів, Апеляційний суд Київської області та ВССУ, надати детальні письмові пояснення (направити поштою) з приводу повторного розгляду клопотання адвоката відносно підсудності кримінальної справи по обвинуваченню ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 358 КК України, в задоволенні клопотання якого - відмовлено. Оприлюднити дану інформацію на офіційному сайті судів;

- зобов'язати відповідача, прокуратуру Київської області, надати письмову обґрунтовану відповідь позивачу відносно прийнятого рішення по матеріалам ГУ СБУ у м. Києві та Київській області щодо розтрати бюджетних коштів та вчинення службового підроблення посадовими особами ВДБУ ОВЖР, направлених в порядку ст. 97 КПК України до прокуратури Вишгородського району Київської області. Притягнути винних осіб за вказаними матеріалами до відповідальності;

- зобов'язати відповідача, прокуратуру Київської області, надати письмову обґрунтовану відповідь з копіями підтверджуючих документів позивачу відносно скасованої постанови о/у Вишгородського РВ ГУ МВС України в Київській області ОСОБА_2 від 20.03.2008 постановою прокуратури Київської області від 23.03.2009 із зазначенням причин, підстав не поінформування позивача з даного приводу. Та яке рішення і на підставі яких документів було прийнято відповідачем: прокуратурою Вишгородського району Київської області, яка мала провести додаткову перевірку;

- скасувати, визнати відповіді відповідачів, Генеральної прокуратури України від 02.03.2015 №09/1-28128-10, від 20.04.2015 №06/1-28128-10, прокуратури Київської області від 03.04.2015 №09/1-368вих15, від 30.04.2015 №09/1-469вих15 як такі, які жодним чином не відповідають заявленим вимогам в заявах позивача від 19.02.2015 та 09.04.2015 відповідно;

- зобов'язати відповідача, Генеральну прокуратуру України, за рахунок власних спеціалістів без залучення територіальних підрозділів прокуратури без втручання в діяльність судів в межах чинного законодавства України з залученням підрозділів СБУ провести ретельну перевірку по кожному пункту заяв позивача від 24.03.2009 №09/1-4553-09 та від 26.02.2010 №06/2-738вих. Повідомити позивача письмово (поштою) про вжиті заходи та прийняте рішення;

- зобов'язати відповідача, Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ, допустити до розгляду Верховним Судом України заяву позивача для перегляду ухвали відповідача від 17.02.2015;

- зобов'язати відповідача, Вищий спеціалізований суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, надати позивачу (надіслати поштою) письмове обґрунтування (пояснення) з приводу розумних термінів розгляду кримінальної справи в його конкретно випадку з зазначенням норм законів України, які дане питання регулюють, оприлюднивши таке роз'яснення в засобах масової інформації та на сайті;

- визначити державний медичний заклад, зобов'язавши його провести безкоштовне обстеження позивача, залучивши відповідних фахівців, для порівняння стану здоров'я до і після порушення кримінальної справи;

- стягнути за рахунок державного бюджету (Державна казначейська служба України) на його користь завдану йому Генеральною прокуратурою України, прокуратурою Вишгородського району Київської області, Вищою радою юстиції України, Вищою кваліфікаційною комісією суддів України, Вишгородським районним судом Київської області, Апеляційним судом Київської області, Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справи майнову (матеріальну) шкоду у розмірі 25 287,00 грн. та відшкодування моральної (немайнової) шкоди (Державна казначейська служба України, Пенсійний фонд України) у розмірі по життєвої мінімальної пенсії, яка становить 1 074,00 грн. на місяць, понесені ним судові витрати на сплату судового збору.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд виходить з наступного.

Згідно пункту 4 частини 1 статті 107 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України), суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, зокрема, чи належить позовну заяву розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Приписами пункту 1 статті 3 КАС України встановлено, що справа адміністративної юрисдикції - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

При цьому, відповідно до положень пункту 7 частини 1 статті 3 КАС України, суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Основними ознаками правовідносин, з яких виникають публічно-правові спори, є підпорядкованість одного учасника публічно-правових відносин іншому - суб'єкту владних повноважень та участь у публічно-правовому спорі з однієї сторони суб'єкта, наділеного владними повноваженнями, який здійснює владні управлінські функції, при цьому ці функції та повноваження повинні здійснюватись цим суб'єктом саме у тих правовідносинах, у яких виник спір.

Водночас, частинами 1 та 2 статті 17 КАС України встановлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму. Юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності; спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби; спори між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень; спори, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання не чинними адміністративних договорів; спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України; спори щодо правовідносин, пов'язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму.

Відповідно до частини 3 статті 50 КАС України, відповідачем в адміністративній справі є суб'єкт владних повноважень, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Пунктом 4.2. рішення Конституційного Суду України №6-рп/2001 від 23.05.2001 (справа за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень абз.3, 4, 5 ст.2483 Цивільного процесуального кодексу України та за конституційними зверненнями громадян щодо офіційного тлумачення положення абз.4 ст.2483 Цивільного процесуального кодексу України (справа щодо конституційності ст.2483 ЦПК України) визначено, що відповідно частини 1 статті 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюється виключно судами. При здійсненні правосуддя судді незалежні і підкоряються лише закону (частина 1 статті 129 Конституції України). Виключно законами України визначаються судоустрій і судочинство. Порядок здійснення правосуддя регламентується відповідним процесуальним законодавством України. Процесуальні акти і дії суддів, які стосуються вирішення питань підвідомчості судам спорів, порушення і відкриття справ, підготовки їх до розгляду, судовий розгляд справ у першій інстанції, в касаційному і наглядовому порядку та прийняття по них судових рішень належать до сфери правосуддя і можуть бути оскаржені лише в судовому порядку відповідно до процесуального законодавства України. Позасудовий порядок оскарження актів і дій суддів, які стосуються здійснення правосуддя, неможливий.

Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникають у судовій практиці при прийнятті до провадження адміністративних судів та розгляді ними адміністративних позовів до судів і суддів» №6 від 12.06.2009 встановлено, що у розумінні положень частини 1 статті 2, пунктів 1, 7, 9 статті 3, статті 17, частини 3 статті 50 КАС України суди та судді при розгляді ними цивільних, господарських, кримінальних, адміністративних справ та справ про адміністративні правопорушення не є суб'єктами владних повноважень, які здійснюють владні управлінські функції, і не можуть бути відповідачами у справах про оскарження їх рішень, дій чи бездіяльності, вчинених у зв'язку з розглядом судових справ.

Крім того, у пункті 10 постанови Верховного Суду України від 13.06.2007 «Про незалежність судової влади» роз'яснено, що виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченими процесуальним законом порядком у справі не допускається; суди повинні відмовляти у прийнятті позовів та заяв з таким предметом.

Зі змісту наведених положень вбачається, що дії або бездіяльність суддів можуть оскаржуватись у встановленому законом апеляційному та касаційному порядку, а не шляхом їхнього оскарження до суду першої інстанції, оскільки це порушувало б конституційний принцип незалежності суддів і заборону втручання у вирішення справи незалежним судом. Крім того, чинне законодавство встановлює інші механізми оскарження дій або бездіяльності суддів, що були вчинені в поза процесуальному порядку.

З огляду на вищевикладене та враховуючи те, що частина позовних вимог позивача зводиться до оскарження процесуальних дій суду, то спір щодо даних позовних вимог не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, оскільки суд при розгляді ним справи не є суб'єктом владних повноважень, який здійснює владні управлінські функції, в розумінні КАС України, і не може бути відповідачем у справі про оскарження їх рішень, дій чи бездіяльності, вчинених у зв'язку з розглядом судових справ.

Також, суд роз'яснює, що розгляд такої справи не відноситься до юрисдикції судів, оскільки судді та суд не можуть бути відповідачами у справах про оскарження їх рішень, дій чи бездіяльності, вчинених у зв'язку з розглядом судових справ.

В свою чергу, згідно з частини 2 статті 4 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Частиною 3 статті 17 КАС України визначений перелік публічно-правових справ, на які не поширюється юрисдикція адміністративних судів. Зокрема, пунктом 2 частини 3 статті 17 КАС України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів не поширюється на публічно-правові справи, що належить вирішувати в порядку кримінального судочинства.

Рішенням Конституційного Суду України від 23.05.2001 №6-рп/2001 передбачено, що кримінальне судочинство визначається як врегульований нормами КПК України порядок діяльності органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду (судді) щодо порушення, розслідування, розгляду і вирішення кримінальних справ, а також діяльність інших учасників кримінального процесу - підозрюваних, обвинувачених, підсудних, потерпілих, цивільних позивачів і відповідачів, їх представників та інших осіб з метою захисту своїх конституційних прав, свобод та законних інтересів.

Водночас, відповідні органи під час розслідування кримінальних справ виконують не владні управлінські функції, а владні процесуальні функції.

Крім того, відповідно до частини 1 статті 306 Кримінального процесуального кодексу України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318 - 380 цього Кодексу, з урахуванням положень глави 26 цього Кодексу.

Зазначене обумовлює висновок, що компетентним національним судом, до юрисдикції якого належить розгляд скарг щодо прийняття рішень, вчинення дій або допущення бездіяльності суб'єктом владних повноважень стосовно порушення, розслідування, розгляду і вирішення кримінальних справ є суд, який спеціалізується на розгляді кримінальних справ.

Як вбачається з доданих до позовної заяви документів, ОСОБА_1, зокрема, вважає неправомірними дії Генеральної прокуратури України та прокуратури Київської області стосовно розгляду його заяв 19.02.2015 та 09.04.2015, які за своїм змістом є заявами про злочин, а також дії, вчинені останніми в процесі порушення, розслідування, розгляду і вирішення кримінальних справ, з огляду на що позовну заяву ОСОБА_1 в цій частині також не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

На виконання вимоги, зазначеної у частині 6 статті 109 КАС України, є необхідним роз'яснити позивачу, що розгляд позовної заяви останнього в цій частині має здійснюватися за правилами, встановленими Кримінальним процесуальним кодексом України, що належить до компетенції місцевого суду кримінальної юрисдикції.

Щодо позовної вимоги позивача про відшкодування шкоди, суд наголошує на тому, що в силу приписів статті 21 Кодексу адміністративного судочинства України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб'єктів публічно-правових відносин, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше вимоги про відшкодування шкоди вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Враховуючи, що попередні заявлені позивачем вимоги не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства України, про що наголошувалось вище, вимога позивача про відшкодування шкоди також не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, оскільки не заявлена в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. А тому підлягає вирішенню в порядку цивільного судочинства місцевим районним судом із врахуванням правил територіальної підсудності, визначеної Цивільним процесуальним кодексом України.

Керуючись вимогами статті 18, пункту 1 частини першої статті 109 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі.

2. Ухвалу про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі надіслати позивачеві.

Ухвала набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України і може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Літвінова А.В.