Справа № 2а-1870/5111/11
Суддя: С.В. Воловик
Дата ухвалення: 2011-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 серпня 2011 р. Справа № 2a-1870/5111/11

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Воловика С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом управління Пенсійного фонду України в Конотопському районі до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Конотоп Сумської області про зобов`язання вчинити певні дії ,-

ВСТАНОВИВ:

Управління Пенсійного фонду України в Конотопському районі (далі по тексту позивач, УПФУ в Конотопському районі ) звернулося до суду з позовом, в якому просить зобовязати відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Конотоп Сумської області (далі по тексту відповідач, відділення ВД ФССНВВПЗУ в м. Конотоп Сумської області) прийняти до відшкодування витрати, понесені позивачем з квітня по червень 2011 року на виплату та доставку щомісячної державної адресної допомоги та витрати на виплату та доставку підвищення до пенсії в загальному розмірі 36547грн. 95коп.

Свої вимоги мотивує тим, що з квітня по червень 2011 року УПФУ в Конотопському районі були здійснені витрати на виплату та доставку пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у звязку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, в тому числі: витрати на виплату та доставку щомісячної державної адресної допомоги та витрати на виплату підвищення до пенсії в загальному розмірі 36547грн. 95коп., які не були прийняті відповідачем до заліку.

Сума витрат, з якою не погоджується відділення ВД ФССНВВПЗУ в м. Конотоп Сумської області, на думку УПФУ в Конотопському районі, повинен відшкодовувати позивачу саме відповідач, оскільки, з набранням 1 квітня 2001 року чинності ОСОБА_1 України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності»(далі по тексту Закон №1105), обовязок відшкодування шкоди, заподіяної працівнику, внаслідок ушкодження його здоровя при настанні страхового випадку, зокрема виплати йому пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у звязку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, було покладено на Фонд страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань. Даний обовязок, зокрема, визначений статтею 21 ОСОБА_1 №1105.

Крім того, обґрунтовуючи свої вимоги, позивач наголошує, що статтею 24 ОСОБА_1 №1105, передбачено обовязок Фонду співпрацювати з фондами з інших видів соціального страхування у фінансуванні заходів, повязаних з матеріальним забезпеченням та наданням соціальних послуг застрахованим, у кожному конкретному випадку спільно приймаючи рішення щодо того, хто з них братиме участь у фінансуванні цих заходів.

Посилаючись на вищевказане, постанову Кабінету Міністрів України від 26.03.2008 року №265 «Деякі питання пенсійного забезпечення громадян»(далі по тексту Постанова №265) та постанову Кабінету Міністрів України від 11.03.2009 року №198 «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян»(далі по тексту Постанова №198), позивач вважає, що щомісячна державна адресна допомога та підвищення до пенсії включаються до витрат на виплату пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у звязку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, а тому, на його думку, звернення до відповідача щодо відшкодування понесених зазначених вище витрат, було правомірним.

Представником позивача надана заява про розгляд справи за його відсутності (а.с.17).

Відповідач повідомлявся належним чином про час, дату та місце розгляду справи (а.с.15), в судове засідання не зявився, про причини неявки, всупереч вимог ч. 2 ст. 40 КАС України, суд не повідомив, заперечень стосовно позовних вимог не надсилав.

Відповідно до вимог ч.6 ст. 12 та ч.1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України під час судового розгляду справи в судовому засіданні забезпечується повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, крім випадків неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи у разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження).

Таким чином, фіксування судового засідання по справі не здійснюється.

Перевіривши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає за необхідне у задоволенні позовних вимог відмовити, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що з квітня по червень 2011 року УПФУ в Конотопському районі були здійснені виплати пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у звязку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.

Відповідно до Актів щомісячної звірки відділення ВД ФССНВВПЗУ в м. Конотоп Сумської області прийняло до відшкодування понесені витрати лише в сумі 7549грн. 28коп. (а.с.6,8,10).

Сума щомісячної державної адресної допомоги та витрати на виплату підвищення до пенсії в сумі 36547грн. 95коп. не були прийняті відповідачем до заліку. Дані обставини підтверджуються копіями актів щомісячної звірки витрат по особових справах потерпілих, яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у звязку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання за квітень 2011 року (а.с.6), за травень 2011 року (а.с.8) та за червень 2011 року (а.с.10).

Відповідно до п.п. «г»та «д»п.1 ч.1 ст.21 ОСОБА_1 №1105, на чому також наголошує позивач, у разі настання страхового випадку страховик, яким є Фонд соціального страхування від нещасних випадків, зобовязаний у встановленому законодавством порядку своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоровя або в разі його смерті, виплачуючи йому або особам, які перебували на його утриманні, пенсію по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, а також пенсію у звязку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.

В той же час, частиною 16 статті 34 ОСОБА_1 №1105 передбачено, що виплата пенсії по інвалідності внаслідок трудового каліцтва чи професійного захворювання здійснюється відповідно до законодавства про пенсійне забезпечення. У випадку, якщо після призначення застрахованій особі матеріальної допомоги чи надання соціальних послуг згідно ст. 24 зазначеного ОСОБА_1 між Фондом соціального страхування від нещасних випадків і страховиками з інших видів соціального страхування виникають спори щодо понесених витрат, виплата здійснюється страховиком, до якого звернувся застрахований. При цьому страховик, до якого звернувся застрахований, має право звернутися до відповідного страховика з інших видів соціального страхування щодо відшкодування понесених ним витрат.

Однією з підстав обґрунтування правомірності своїх вимог, додатково посилаючись на лист Міністерства фінансів України від 13.05.2008 року, позивач, вказує саме на цю норму. Враховуючи зазначене, Постанову №265, Постанова №198, положення Порядку відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, повязаних з виплатою пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у звязку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України та Правлінням Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань від 04.03.2003 року №5-4/4 (далі по тексту Порядок) та факт набрання чинності з 01.04.2001 року ОСОБА_1 №1105, позивач вважає, що обовязок відшкодування шкоди, заподіяної працівникові, внаслідок ушкодження здоровя при настанні страхового випадку, зокрема, виплати йому пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у звязку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, покладено на Фонд соціального страхування, а тому саме він повинен відшкодовувати органу Пенсійного фонду суми витрат на виплату щомісячної державної адресної допомоги, а також витрат на виплату підвищення до пенсії.

Однак, суд не погоджується з даною позицією позивача. УПФУ в Конотопському районі помилково обовязок Фонду соціального страхування щодо відшкодування шкоди, заподіяної працівникові, внаслідок ушкодження його здоровя при настанні страхового випадку, поєднує з обовязком нести витрати на виплату та доставку державної адресної допомоги, а також підвищення до пенсії особам, яким призначено пенсії по інвалідності. ОСОБА_1 №1105, що є спеціальними нормами, які регулюють відносини державного соціального страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, зокрема стаття 21, не передбачає таких витрат Фонду як виплата щомісячної державної адресної допомоги та підвищення до пенсії особам, яким призначено пенсії по інвалідності. Останні передбачені відповідно Постановою №265 та Постановою №198.

В той же час, пунктом 2 Прикінцевих положень ОСОБА_1 №1105 передбачено, що до приведення законодавства України у відповідність із цим ОСОБА_1 законодавчі та інші нормативні правові акти застосовуються в частині, що не суперечать цьому ОСОБА_1. Положення Постанови №265 та Постанови №198 суперечать приписам ОСОБА_1 №1105, а тому застосовувати їх не можна, до того ж в них не передбачено самого порядку відшкодування даних витрат. Згідно п. 6. Прикінцевих положень ОСОБА_1 №1105 до прийняття відповідного закону, до пенсій, передбачених цим ОСОБА_1, установлюються надбавки та здійснюється їх підвищення згідно із ОСОБА_1 України «Про пенсійне забезпечення».

Крім того, варто зазначити, що Порядок, на який посилається позивач, не врегульовує спірних відносин, які виникли у даному випадку, оскільки встановлене ним правило підписання актів звірки розрахунків розраховано на відсутність спору.

Згаданий Порядок визначає механізм відшкодування на централізованому рівні Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, які призначені особам, що застраховані згідно із ОСОБА_1 України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності»(крім осіб, зазначених у пункті 2 статті 8 цього ОСОБА_1), у тому числі добровільно застраховані, та потерпілим особам, право яких на отримання відшкодування шкоди раніше було встановлено згідно із законодавством СРСР або законодавством України про відшкодування шкоди, заподіяної працівникам внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання, пов'язаних з виконанням ними трудових обов'язків.

Таким чином, відповідно до Порядку остаточне питання відшкодування сум вирішується на центральному рівні, тобто не між сторонами по справі. Підписання акту звірки є правом сторін.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що вимога позивача про зобовязання відділення ВД ФССНВВПЗУ в м. Конотоп Сумської області прийняти до відшкодування суми витрат УПФУ в Конотопському районі на виплату щомісячної державної адресної допомоги та підвищення до пенсії в загальному розмірі 36547грн. 95коп. є безпідставною та лежить поза межами прав УПФУ в Конотопському районі, а тому вважає за необхідне у задоволенні позовних вимог відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 9, 11, 94, 159, 160, 161, 162, 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову управління Пенсійного фонду України в Конотопському районі до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Конотоп Сумської області про зобовязання прийняти до відшкодування суми витрат понесені позивачем з квітня по червень 2011 року на виплату та доставку щомісячної державної адресної допомоги та витрати на виплату та доставку підвищення до пенсії в загальному розмірі 36547грн. 95коп. відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом ч.3 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя (підпис) С.В. Воловик

З оригіналом згідно

Суддя С.В. Воловик