Справа № 813/1895/15
Суддя: Потабенко Варвара Анатоліївна
Дата ухвалення: 2015-08-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 серпня 2015 року № 813/1895/15

Львівський окружний адміністративний суд

в складі головуючої cудді Потабенко В.А.,

за участю секретаря судового засідання Петрика Р.І.,

за участю представників сторін:

позивача ОСОБА_1, згідно довіреності,

відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_3, згідно довіреності,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу за позовом державного підприємства «Львіввугілля» в особі відокремленого підрозділу «Монтажнопрохідницьке управління» до Сокальської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

в с т а н о в и в :

державне підприємство «Львіввугілля» в особі відокремленого підрозділу «Монтажнопрохідницьке управління» (далі ДП «Львіввугілля», позивач) звернулося до суду з адміністративним позовом до Сокальської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області (далі Сокальської ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області, відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 23.03.2015 року № НОМЕР_1, прийнятого за наслідками проведеної планової виїзної перевірки відокремленого підрозділу «Монтажнопрохідницьке управління» ДП «Львіввугілля» з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2011 року по 30.09.2014 року, оформленої актом від 03.03.2015 року № 152/2200/26411829.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач покликається на те, що контролюючий орган не вправі повторно нараховувати суму основного зобовязання з податку на доходи фізичних осіб, оскільки така вже була самостійно визначена платником і відображена у бухгалтерській та податковій звітності, однак, своєчасно не сплачена. Крім того, Сокальська ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області, на думку позивача, протиправно нарахувала ДП «Монтажнопрохідницьке управління» суму штрафних (фінансових) санкцій на підставі ст. 127 Податкового кодексу України за несвоєчасну сплату податку на доходи фізичних осіб, оскільки зі змісту вказаної статті випливає, що штрафні (фінансові) санкції застосовуються за ненарахування, неутримання та/або несплату (перерахування) податків платником податків, в тому числі податковим агентом до або підчас виплати доходу на користь іншого платника. В то й же час позивач суму податку вже сплатив, хоча і з порушенням строків. Тому, до нього мали би бути застосовані норми ст. 129 Податкового кодексу України та нарахована пеня на суму несвоєчасно сплаченого податку.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, просив позов задовольнити.

Представники відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечили. Свою позицію виклали у письмових запереченнях, поданих до суду 19.05.2015 року, суть яких зводиться до наступного. За результатами планової виїзної перевірки відокремленого підрозділу «Монтажнопрохідницьке управління» ДП «Львіввугілля» з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2011 року по 30.09.2014 року встановлено факт несплати платником податків податку на доходи фізичних осіб та факт несвоєчасної сплати податку на доходи фізичних осіб. В звязку з чим до ВП «Монтажнопрохідницьке управління» за порушення ст. 168 Податкового кодексу України та на підставі ст. 127 Податкового кодексу України застосовано штрафні (фінансові) санкції в розмірі 25%, 50% та 75%, оскільки порушення мало місце два і більше разів протягом 1095 днів. Враховуючи вищевикладене, відповідач просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог ДП «Львіввугілля» в повному обсязі.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, зясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

ДП «Львіввугілля», , адреса: м. Сокаль, вул. Б.Хмельницького, 26, має в своєму складі, крім іншого, відокремлений підрозділ «Монтажнопрохідницьке управління», (без права юридичної особи).

Відповідачем проведено планову виїзну перевірку відокремленого підрозділу «Монтажнопрохідницьке управління» ДП «Львіввугілля» з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2011 року по 30.09.2014 року, за наслідками якої складено акт від 03.03.2015 року № 152/2200/26411829.

В ході проведеної перевірки встановлено порушення:

- п. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16, п. 54.2 ст. 54, ст. 167, п.п.168.1.2, п.п. 168.1.4, п.п. 168.1.5 п. 168.1 ст. 168 Податкового кодексу України в частині несвоєчасної сплати податку на доходи фізичних осіб в сумі 3040771,56 грн.

- п. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16, п. 54.2 ст. 54, ст. 167, п.п.168.1.2, п.п. 168.1.4, п.п. 168.1.5 п. 168.1 ст. 168 Податкового кодексу України в частині несплати податку на доходи фізичних осіб в сумі 672711,16 грн.

За наслідками проведеної перевірки Сокальська ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області 23.03.2015 року прийняла податкове повідомлення-рішення форми «Р» № НОМЕР_1, яким визначила ВП «Монтажнопрохідницьке управління» грошове зобовязання з податку на доходи фізичних осіб в сумі 3497376,54 грн., в тому числі основне зобовязання 672711,16 грн., штрафні (фінансові) санкції 2824665,38 грн.

Не погоджуючись з даним податковим повідомленням-рішенням, ДП «Львіввугілля» оскаржило його в судовому порядку.

Суд при вирішенні даної адміністративної справи виходив з наступного.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України від 02.12.2010 року №2755-VI, з наступними змінами та доповненнями (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до п.п. 16.1.4 п.16.1 ст. 16 Податкового кодексу України, платник податків зобов'язаний, зокрема, сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до п.п. 14.1.180 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб - юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента - юридичної особи, інвестор (оператор) за угодою про розподіл продукції, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов'язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність податковим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV цього Кодексу.

Згідно з п.п. 162.1.3 п. 162.1 ст. 162 Податкового кодексу України платниками податку на доходи фізичних осіб є, в тому числі, і податкові агенти.

В силу ст. 171 ПК України особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у вигляді заробітної плати, є роботодавець, який виплачує такі доходи на користь платника податку.

Відповідно до абз. «а», «б» п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України, особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов'язані своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок; подавати у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу, податковий розрахунок суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, а також суми утриманого з них податку до контролюючого органу за місцем свого розташування. Такий розрахунок подається лише у разі нарахування сум зазначених доходів платнику податку податковим агентом протягом звітного періоду. Запровадження інших форм звітності з зазначених питань не допускається.

Порядок нарахування, утримання та сплати (перерахування) податку на доходи фізичних осіб до бюджету визначений ст. 168 Податкового кодексу України, а оподаткування доходів, нарахованих (виплачених, наданих) платнику податку податковим агентом - п. 168.1 ст. 168 цього Кодексу.

Так, згідно п. 168.1 цього Кодексу, податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов'язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.

Податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умови одночасного подання розрахункового документа на перерахування цього податку до бюджету.

Якщо згідно з нормами цього розділу окремі види оподатковуваних доходів (прибутків) не підлягають оподаткуванню під час їх нарахування чи виплати, але не є звільненими від оподаткування, платник податку зобов'язаний самостійно включити суму таких доходів до загального річного оподатковуваного доходу податку та подати річну декларацію з цього податку.

Якщо оподатковуваний дохід надається у негрошовій формі чи виплачується готівкою з каси податкового агента, податок сплачується (перераховується) до бюджету протягом банківського дня, що настає за днем такого нарахування (виплати, надання).

Якщо оподатковуваний дохід нараховується податковим агентом, але не виплачується (не надається) платнику податку, то податок, який підлягає утриманню з такого нарахованого доходу, підлягає перерахуванню до бюджету податковим агентом у строки, встановлені цим Кодексом для місячного податкового періоду.

Для цілей цього розділу та пункту 54.2 статті 54 цього Кодексу під терміном "граничний термін сплати до бюджету податку" розуміються строки сплати податку, визначені цим пунктом.

Відповідно до п. 54.2 ст. 54 Податкового кодексу України, грошове зобов'язання щодо суми податкових зобов'язань з податку, що підлягає утриманню та сплаті (перерахуванню) до бюджету в разі нарахування/виплати доходу на користь платника податку - фізичної особи, вважається узгодженим податковим агентом або платником податку, який отримує доходи не від податкового агента, в момент виникнення податкового зобов'язання, який визначається за календарною датою, встановленою розділом IV цього Кодексу для граничного строку сплати податку до відповідного бюджету.

Як встановлено судом з матеріалів справи (сторінка акта перевірки 26, 28) і не заперечувалось сторонами в судовому засіданні, ВП «Монтажнопрохідницьке управління» в періоді, що перевірявся, у законодавчо встановлені терміни подавало до податкового органу податковий розрахунок сум доходу, нарахованого на користь платників податку на доходи фізичних осіб, а також суми утриманого з них податку за встановленою формою 1-ДФ. Проведеною перевіркою з питань правильності заповнення відомостей про суми утриманого з них податку за встановленою формою 1-ДФ порушень не виявлено .

Крім того, суми нарахованого та/або виплаченого податку на доходи фізичних осіб в періоді, що перевірявся, знайшли своє відображення у бухгалтерському обліку підприємства.

Таким чином, нараховане, але не сплачене зобовязання з податку на доходи фізичних осіб є узгодженим в силу приписів п. 54.2 ст. 54 Податкового кодексу України з моменту його виникнення.

В той же час, згідно приписів п. 54.3 ст. 54 Податкового кодексу України, контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо:

54.3.1. платник податків не подає в установлені строки податкову (митну) декларацію;

54.3.2. дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов'язань, суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках;

54.3.3. згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов'язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган;

54.3.4. рішенням суду, що набрало законної сили, особу визнано винною в ухиленні від сплати податків;

54.3.5. дані перевірок щодо утримання податків у джерела виплати, в тому числі податкового агента, свідчать про порушення правил нарахування, утримання та сплати до відповідних бюджетів податків і зборів, передбачених цим Кодексом, у тому числі податку на доходи фізичних осіб таким податковим агентом;

54.3.6. результати митного контролю, отримані після закінчення процедури митного оформлення та випуску товарів, свідчать про заниження або завищення податкових зобов'язань, визначених платником податків у митних деклараціях.

Водночас, таких випадків при проведенні перевірки встановлено не було, що унеможливлювало визначення Сокальською ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області позивачу основного платежу грошового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб в сумі 672711,16 грн.

Щодо застосування до ВП «Монтажнопрохідницьке управління» штрафних (фінансових) санкцій в сумі 2824665,38 грн., то суд зазначає наступне.

Як вже було зазначено вище, позивач не заперечує факту несвоєчасної сплати до бюджету суми податку на доходи фізичних осіб в розмірі 3040771,56 грн. та несплати податку на доходи фізичних осіб в розмірі 672711,16 грн.

Податковий кодекс України містить норму, яка встановлює відповідальність за порушення правил нарахування, утримання та сплати (перерахування) податків у джерела виплати, тобто ця норма є спеціальною та підлягає застосуванню у відносинах «податкових агент - держава» в разі встановлення фактів ненарахування, неутримання та/або несплати (неперерахування) податків платником податків, у тому числі податковим агентом, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків.

Звідси, судом не беруться до уваги твердження представника позивача про те, що до ВП «Монтажнопрохідницьке управління» за несвоєчасну сплату податку на доходи фізичних осіб слід було б застосувати норми ст. 129, а не ст. 127 Податкового кодексу України.

Так, згідно п. 127.1 ст. 127 Податкового кодексу України ненарахування, неутримання та/або несплата (неперерахування) податків платником податків, у тому числі податковим агентом, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Ті самі дії, вчинені повторно протягом 1095 днів, тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 50 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Дії, передбачені абзацом першим цього пункту, вчинені протягом 1095 днів втретє та більше, тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 75 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Відповідальність за погашення суми податкового зобов'язання або податкового боргу, що виникає внаслідок вчинення таких дій, та обов'язок щодо погашення такого податкового боргу покладається на особу, визначену цим Кодексом, у тому числі на податкового агента. При цьому платник податку - отримувач таких доходів звільняється від обов'язків погашення такої суми податкових зобов'язань або податкового боргу, крім випадків, встановлених розділом IV цього Кодексу.

Відповідно до п.п. 168.1.5 п. 168.1 ст. 168 Податкового кодексу України, якщо оподатковуваний дохід нараховується податковим агентом, але не виплачується (не надається) платнику податку, то податок, який підлягає утриманню з такого нарахованого доходу, підлягає перерахуванню до бюджету податковим агентом у строки, встановлені цим Кодексом для місячного податкового періоду.

Наведені вище норми права не дають підстави вважати, що положення п.п. 168.1.2 п. 168.1 ст. 168 Податкового кодексу України, відповідно до яких сплата (перерахування) із сум доходу на користь платника податку здійснюється податковим агентом одночасно з виплатою оподатковуваного доходу, звільняє податкового агента від обовязку сплати такого податку у строки, встановлені Податковим кодексом України для місячного податкового періоду, передбаченого п.п. 168.1.5 п. 168.1 ст. 168.

Таким чином, застосування до ВП «Монтажнопрохідницьке управління» штрафних (фінансових) санкцій за несвоєчасну сплату та несплату податку на доходи фізичних осіб до бюджету на підставі ст. 127 Податкового кодексу України є правомірним.

Щодо розміру штрафу, то суд вказує на те, що оскільки факт несвоєчасної сплати (несплати) податку з доходів фізичних осіб (з урахуванням місячного податкового періоду) мав місце два і більше рази за період з березня 2012 року по вересень 2014 року, то податковий орган обґрунтовано застосував до позивача штраф в розмірі 25%, 50% та 75% відповідно за перше, друге, третє і подальші порушення.

Звідси, повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 23.03.2015 року, яким визначено грошове зобовязання з податку на доходи фізичних осіб в сумі 2824665,38 грн. штрафних (фінансових) санкцій є правомірним.

Відповідно до п. 152.4 ст. 152 Податкового кодексу України, відповідальність за своєчасне та повне внесення сум податку до бюджету за місцезнаходженням відокремлених підрозділів несе платник податку, у складі якого знаходяться такі відокремлені підрозділи.

Тобто, податкове повідомлення-рішення, в разі його складання, направляється особі, відповідальній за своєчасне та повне внесення сум податку до бюджету за місцезнаходженням відокремлених підрозділів, тобто юридичній особі, у складі якої знаходяться такі відокремлені підрозділи, не зважаючи на те, що порушення допущено відокремленим підрозділом, який не є юридичною особою.

Згідно зі статтею 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положення ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) передбачає, що суди при вирішенні справи керуються принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтю 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За наслідком розгляду справи суд погоджується з висновками контролюючого органу про порушення ВП «Монтажнопрохідницьке управління» п. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16, п. 54.2 ст. 54, ст. 167, п.п.168.1.2, п.п. 168.1.4, п.п. 168.1.5 п. 168.1 ст. 168 Податкового кодексу України в частині несвоєчасної сплати податку на доходи фізичних осіб в сумі 3040771,56 грн. та в частині несплати податку на доходи фізичних осіб в сумі 672711,16 грн., оскільки такі підтверджені матеріалами справи.

Водночас, вважає безпідставним визначення в спірному податковому повідомленні-рішенні грошового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб за основним платежем в сумі 672711,16 грн., в звязку з чим в цій частині повідомлення-рішення від 23.03.2015 року № НОМЕР_1 є протиправним і підлягає скасуванню.

В решті позовних вимог слід відмовити за безпідставністю.

Відповідно до ст. 94 КАС України, з позивача в дохід Державного бюджету України слід стягнути суму недоплаченого при подачі позову до суду судового збору в розмірі 3762,72 грн., пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись ст.ст. 2, 7-14, 18, 19, 69-71, 86, 94, 158-163, 167 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати прийняте Сокальською обєднаною державною податковою інспекцією Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області податкове повідомлення-рішення від 23.03.2015 року № НОМЕР_1 в частині 672711,16 грн. основного зобовязання.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з державного підприємства «Львіввугілля» в особі відокремленого підрозділу «Монтажнопрохідницьке управління» до Державного бюджету України 3762 (три тисячі сімсот шістдесят дві) гривні 72 коп. недоплаченого при подачі позову до суду судового збору.

Постанова може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені ст.ст. 186, 254 КАС України.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом 10 десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови виготовлений 31.08.2015 року.

Суддя Потабенко В.А.