Справа № 11086/10/2070
Суддя: Біленський О.О.
Дата ухвалення: 2010-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

21 грудня 2010 р. № 2-а- 11086/10/2070

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Біленського О.О.

при секретарі судового засідання Лишняк І.В.

за участю:

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "Пластілюкс груп"
до Державної податкової інспекції у Київському районі міста Харкова
про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Пластілюкс груп» звернулося до суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Київському районі м.Харкова, з урахуванням збільшених позовних вимог, про визнання протиправними дій Державної податкової інспекції у Київському районі міста Харкова (далі - відповідач) з невизнання декларацій з податку на додану вартість за квітень, травень, червень та липень 2010 року та декларації з податку на прибуток підприємства за перше півріччя 2010 року, як податкової звітності Товариства з обмеженою відповідальністю «Пластілюкс груп», скасування податкового повідомлення-рішення №/0 від 03.09.2010 року, скасування податкового повідомлення-рішення №/0 від 09.09.2010 року, зобовязання Державну податкову інспекцію у Київському районі міста Харкова прийняти до обліку податкову декларацію з податку на додану вартість за квітень 2010 року, як податкову звітність Товариства з обмеженою відповідальністю «Пластілюкс груп», зобовязання Державну податкову інспекцію у Київському районі міста Харкова прийняти до обліку податкову декларацію з податку на додану вартість за травень 2010 року, як податкову звітність Товариства з обмеженою відповідальністю «Пластілюкс груп», зобовязання Державну податкову інспекцію у Київському районі міста Харкова прийняти до обліку податкову декларацію з податку на додану вартість за червень 2010 року, як податкову звітність Товариства з обмеженою відповідальністю «Пластілюкс груп», зобовязання Державну податкову інспекцію у Київському районі міста Харкова прийняти до обліку податкову декларацію з податку на додану вартість за липень 2010 року, як податкову звітність Товариства з обмеженою відповідальністю «Пластілюкс груп», зобовязання Державну податкову інспекцію у Київському районі міста Харкова прийняти до обліку податкову декларацію з податку на прибуток підприємства за перше півріччя 2010 року, як податкову звітність Товариства з обмеженою відповідальністю «Пластілюкс груп».

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем 20.05.2010 року подано до ДПІ у Київському районі м. Харкова декларацію з податку на додану вартість за квітень 2010 року, 18.06.2010 року подано до ДПІ у Київському районі м.Харкова декларацію з податку на додану вартість за травень 2010 року, 20.07.2010 року подано до ДПІ у Київському районі м. Харкова декларацію з податку на додану вартість за червень 2010 року, 20.08.2010 року подано до ДПІ у Київському районі м. Харкова декларацію з податку на додану вартість за липень 2010 року, 05.08.2010 року подано до ДПІ у Київському районі м. Харкова декларацію з податку на прибуток підприємства за 1 півріччя 2010 року.

Проте, відповідач на адресу позивача направив листи - №10685/10/28-318 від 26.05.2010 року, №13071/10/28-317 від 28.06.2010 року, №15558/10/28-317 від 21.07.2010 року, пропозиція №18045/10/28317 від 21.08.2010 року, та пропозиція №17178/10/28317 від 10.08.2010 в яких зазначив, що подані декларації з ПДВ (з додатками) за квітень, травень, червень, липень 2010 року та декларація з податку на прибуток підприємства за 1 півріччя 2010 року отримали статус Не визнані ДПІ, як податкова звітність та листами №10685/10/28-318, №13071/10/28-317, №15558/10/28-317, та пропозиціями №18045/10/28317, №17178/10/28317 запропоновано направити нові звіти. Позивач вважає, що у відповідача відсутні законні, встановленні Законом України «Про порядок погашення зобовязань платника податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»від №21.12.2000р. №2181-III (далі Закон України №2181-III) підстави для невизнання податкової звітності.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити в повному обсязі. Обґрунтовуючи позовні вимоги зазначив, що у відповідача не має правових підстав для невизнання декларацій з ПДВ за квітень, травень, червень, липень 2010 року та декларації на прибуток за 1 півріччя 2010 року, податковою звітністю, оскільки всі зазначені податкові декларації були належним чином оформлені (із зазначенням обовязкових реквізитів), підписані уповноваженою особою та скріплені печаткою ТОВ «ПЛАСТІЛЮКС ГРУП». Податкові повідомлення-рішення №/0 від 03.09.2010 року та №/0 від 09.09.2010 року підлягають скасуванню, через те, що податкові декларації були поданні у встановлений законом строк.

Представник відповідача в судовому засіданні та в запереченнях, поданих до суду, проти позову заперечував, та зазначив, що під час опрацювання поданої позивачем податкових декларацій з ПДВ за квітень, травень, червень, липень 2010 року, виявлено порушення вимог Наказу ДПА України від 31 грудня 2008 року №827 «Про затвердження методичних рекомендацій щодо централізованого приймання та компютерної обробки податкової звітності платників податків в ОДПС України»(далі Наказ №827), зі змінами внесеними наказом ДПА України від 27 січня 10 року № 39, Наказу ДПА України «Про затвердження форми податкової декларації та порядку її заповнення і подання»від 30 травня 1997 року № 166 зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 09.07.1997р. за №250/2054 зі змінами та доповненнями (далі - Наказ №166), та декларація з податку на прибуток підприємства за 1 півріччя 2010 року винесена з порушенням п.п. 4.1.2. п.4.1. ст. 4 Закону України №2181-ІІІ, Наказу ДПА України Порядку заповнення та подання податкової декларації з податку на прибуток підприємства від 29.03.2003 року №143 зі змінами, а саме: в деклараціях з ПДВ за квітень, травень, червень, липень 2010 року було встановлено, що не стоять прочерки, що не заповнюються через відсутність інформації, у декларації на прибуток підприємства за 1 півріччя 2010 року не поставлено прочерк в показниках додатка К 1, які не заповнюються через відсутність інформації.

Суд вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, проаналізувавши чинне законодавство, встановив такі обставини.

Згідно довідки про включення до Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України, Товариство з обмеженою відповідальністю «ПЛАСТІЛЮКС ГРУП»зареєстровано Виконавчим комітетом Харківської міської ради 24.09.2008 року за реєстраційним номером № 0042031.

ДПІ у Київському районі м. Харкова 20.05.2010 року нарочним засобом отримало податкову декларацію з ПДВ за квітень 2010 року (вх. ДПІ від 20.05.2010 року №49298) з додатками № 1 Розрахунком коригування сум ПДВ до податкової декларації з податку на додану вартість та № 5 «Розшифровка податкових зобовязань та податкового кредиту у розрізі контрагентів».

ТОВ ПЛАСТІЛЮКС ГРУП отримало лист ДПІ у Київському районі м.Харкова «Про невизнання звітних документів» № 10685/10/28-318 від 26.05.2010 року, з якого вбачається, що податковим органом виявлено порушення вимог Наказу №827, Наказу №166.

ДПІ у Київському районі м. Харкова 18.06.2010 року нарочним засобом отримало податкову декларацію з ПДВ за травень 2010 року (вх. ДПІ від 18.06.2010 року №53552) з додатками № 1 Розрахунком коригування сум ПДВ до податкової декларації з податку на додану вартість та № 5 «Розшифровка податкових зобовязань та податкового кредиту у розрізі контрагентів».

28.06.2010 року ТОВ ПЛАСТІЛЮКС ГРУП отримало лист №13071/10/28-317 від ДПІ у Київському районі м. Харкова «Про невизнання звітних документів», з якого вбачається, що податковим органом виявлено порушення вимог Наказу №827, Наказу №166 та запропоновано надати податкову декларацію з податку на додану вартість за травень 2010 року з наявними обов'язковими реквізитами, такими як прочерки у зазначених показниках, що не заповнюються через відсутність інформації, та з наявністю підпису головного бухгалтера.

20.07.2010 року ДПІ у Київському районі м. Харкова нарочним засобом отримало податкову декларацію з ПДВ за червень 2010 року (вх. ДПІ від 20.07.2010 року №76744) з додатками № 1 Розрахунком коригування сум ПДВ до податкової декларації з податку на додану вартість та № 5 «Розшифровка податкових зобовязань та податкового кредиту у розрізі контрагентів».

21.07.2010 року ТОВ ПЛАСТІЛЮКС ГРУП отримало лист №15558/10/28-317 від ДПІ у Київському районі м. Харкова «Про невизнання звітних документів», з якого вбачається, що податковим органом виявлено порушення вимог Наказу №827, Наказу №166 та запропоновано надати податкову декларацію з податку на додану вартість за червень 2010 року з наявними обов'язковими реквізитами, такими як прочерки у зазначених показниках, що не заповнюються через відсутність інформації.

20.08.2010 року ДПІ у Київському районі м. Харкова нарочним засобом отримало податкову декларацію з ПДВ за липень 2010 року (вх. ДПІ від 20.08.2010 року №93443) з додатками № 1 Розрахунком коригування сум ПДВ до податкової декларації з податку на додану вартість та № 5 «Розшифровка податкових зобовязань та податкового кредиту у розрізі контрагентів».

21.08.2010 року ТОВ ПЛАСТІЛЮКС ГРУП було отримано пропозицію №18045/10/28317 від ДПІ у Київському районі м. Харкова «Про невизнання звітних документів», з якої вбачається, що податковим органом виявлено порушення вимог Наказу №827, Наказу №166 та запропоновано надати податкову декларацію з податку на додану вартість за липень 2010 року з наявними обов'язковими реквізитами, такими як прочерки у зазначених показниках, що не заповнюються через відсутність інформації.

05.08.2010 року ДПІ у Київському районі м.Харкова нарочним засобом отримало податкову декларацію з податку на прибуток за 1 півріччя 2010 року (вх. ДПІ від 05.08.2010 року №88121).

21.08.2010 року ТОВ ПЛАСТІЛЮКС ГРУП отримало пропозицію №17178/10/28317 від ДПІ у Київському районі м. Харкова «Про невизнання звітних документів», з якої вбачається, що податковим органом виявлено порушення вимог пп. 4.1.2. п. 4.1 ст. 4 Закону України №2181-III, Наказу №143 та запропоновано надати податкову декларацію з податку на прибуток за 1 півріччя 2010 року з наявними обов'язковими реквізитами, такими як прочерки в показниках додатку К 1, які не заповнюються через відсутність інформації.

Податковим органом не визнано як податкову звітність зазначені податкові декларації з ПДВ за квітень, травень, червень, липень 2010 року, та податкову декларацію з податку на прибуток за 1 півріччя 2010 року та запропоновано надати нові звіти за квітень, травень, червень, липень та перше півріччя 2010 року, оформлені належним чином.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач скористався своїм правом закріпленим пп.5.2.5 п.5.2 ст.5 Закону України №2181-ІІІ та подав до суду позовну заяву від 07.09.2010 року про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії.

03.09.2010 року ДПІ у Київському районі м.Харкова винесене податкове повідомлення-рішення № /0 та 09.09.2010 року ДПІ у Київському районі м. Харкова винесене податкове повідомлення-рішення №/0, якими виявлено порушення платником податку абз. а пп. 4.1.4 п. 4.1 ст.4 Закону України №2181-ІІІ. ДПІ у Київському районі м.Харкова дійшла до висновків, що платником податків не подано податкові декларації з ПДВ за квітень, травень, червень 2010 року.

Повноваження податкових органів визначені Законом України Про державну податкову службу в Україні від 04.12.1990 року за №509-XІІ з наступними змінами та доповненнями (надалі Закон України №509-XІІ), ст.10 визначено функції державних податкових інспекцій у тому числі щодо забезпечення обліку платників податків, інших платежів, правильність обчислення і своєчасність надходження податків, платежів.

Підпунктом п.п. 4.1.2 п. 4.1 ст. 4 Закону України №2181-ІІІ на контролюючий орган покладений обовязок щодо прийняття податкових декларацій.

В розумінні п.п.2.1.4 п. 2.1 ст.2 зазначеного Закону контролюючими органами стосовно податків та зборів (обовязкових платежів), які справляються до бюджетів та державних цільових фондів є податкові органи.

Таким чином, відповідач у справі орган владних повноважень, якому чинним законодавством України надані владні управлінські функції стосовно інших субєктів у сфері податкових взаємовідносин.

Відповідно до п.1.11 ст.1 Закону України №2181-ІІІ податкова декларація, розрахунок - це документ, що подається платником податків до контролюючою органу у строки, встановлені законодавством, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податку, збору (обов'язкового платежу).

Відповідно до частини 5 п.п. 4.1.1 п. 4.1 ст. 4 Закону №2181-ІІІ, платник податків самостійно обчислює суму податкового зобов'язання, яку зазначає у податковій декларації, крім випадків, передбачених підпунктом "г" підпункту 4.2.2 пункту 4.2, а також пунктом 4.3 цієї статті.

Згідно з п 4.1.2. вказаної норми Закону №2181-ІІІ, прийняття податкової декларації є обов'язком контролюючого органу. Податкова декларація приймається без попередньої перевірки зазначених у ній показників через канцелярію, чий статус визначається відповідним нормативно-правовим актом. Податкова звітність, отримана контролюючим органом від платника податків як податкова декларація, що заповнена ним всупереч правилам, зазначеним у затвердженому порядку її заповнення, може бути не визнана таким контролюючим органом як податкова декларація, якщо в ній не зазначено обов'язкових реквізитів, її не підписано відповідними посадовими особами, не скріплено печаткою платника податків . У цьому випадку, якщо контролюючий орган звертається до платника податків з письмовою пропозицією надати нову податкову декларацію з виправленими показниками (із зазначенням підстав неприйняття попередньої), то такий платник податків має право: надати таку нову декларацію разом зі сплатою відповідного штрафу; оскаржити рішення податкового органу в судовому порядку.

За наведених норм Закону, податковий орган зобовязаний прийняти податкову декларацію без попередньої перевірки зазначених у ній показників та може не визнати податкову звітність як податкову декларацію виключно з підстав заповнення її всупереч правил, зазначеним у затвердженому порядку її заповнення, а саме: не зазначено обов'язкових реквізитів, її не підписано відповідними посадовими особами, не скріплено печаткою платника податків.

Зазначені положення кореспондуються з пп.4.3 п.4 Наказу №166 та з пп. 3.1 п. 3 Наказу №143.

Отже, з вищенаведених правових норми суд дійшов висновку, що можливою підставою невизнання податковою звітністю податкової декларації є заповнення декларації всупереч встановленим правилам не у будь-якому випадку порушення цих правил, а лише за умови: не зазначення у декларації обовязкових реквізитів, її не підписано відповідними посадовими особами, не скріплено печаткою підприємства.

Судом встановлено, що подані позивачем декларації з ПДВ за квітень, травень, червень, липень 2010 року та податкова декларація з податку на прибуток за 1 півріччя 2010 року мають всі необхідні реквізити, підписані посадовим особами, та скріплені печаткою.

За наведених обставин та правових норм, невизнання декларації з ПДВ за квітень, травень, червень, липень 2010 року та податкової декларації з податку на прибуток за 1 півріччя 2010 року з підстав, що викладені у листах ДПІ, суд вважає неправомірними.

Форма податкової декларації з ПДВ, порядок заповнення та подання затверджена Наказом №166. Форма податкової декларації з податку на прибуток, порядок затвердження форми та складання затверджена Наказом №143.

Посилання відповідача на відсутність прочерків в податкових деклараціях з ПДВ за квітень, травень, червень, липень 2010 року та податковій декларації з податку на прибуток за 1 півріччя 2010 року, що не заповнюється через відсутність інформації Наказом №166 та Наказом №143 не передбачено в якості обовязкових реквізитів, оскільки про це не зазначено в затверджених порядках.

З матеріалів справи вбачається, що податкові декларації з ПДВ за квітень, травень, червень, липень 2010 року відповідають вимогам п.3.2 Наказу №166, податкова декларація з податку на прибуток за 1 півріччя 2010 року відповідає вимогам наказу №143.

Крім того, зазначені доводи представника відповідача не є підставами для невизнання податкової декларації з податку на прибуток за 1 півріччя 2010 року відповідно до вимог підпункту 4.1.2 пункту 4.1 статті 4 Закону України №2181-ІІІ.

Суд вважає безпідставними посилання відповідача на Наказ ДПА України від 31.12.2008 року №827 Про затвердження Методичних рекомендацій щодо централізованого приймання та компютерної обробки податкової звітності платників податків в ОДПС України (далі - Наказ №827), який не є нормативно правовим актом в розумінні закону та не може встановлювати, змінювати чи припиняти норми права. Державна реєстрація Наказу №827 згідно Методичних рекомендацій відповідно до Указу Президента України від 3 жовтня 1992 року «Про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств та інших органів виконавчої влади»та Положення про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств, інших органів виконавчої влади, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.1992 року № 731, не здійснена.

Таким чином, податкові декларації з ПДВ за квітень (вх. ДПІ від 20.05.2010 року №49298), травень (вх. ДПІ від 18.06.2010 року №53552), червень (вх. ДПІ від 20.07.2010 року №76744), липень (вх. ДПІ від 20.08.2010 року №93443) 2010 року, та податкова декларація з податку на прибуток за 1 півріччя 2010року (вх. ДПІ від 05.08.2010 року №88121) були подані позивачем з дотриманням вимог п.п.4.1.2 ст.4. Закону України №2181-III та містили всі обовязкові реквізити, підписані відповідними посадовими особами та скріплені печаткою платника податків, що підтверджується копіями зазначених звітів.

Також слід зазначити, що відповідно до підпункту 4.4.1 пункту 4.4 статті 4 Закону України №2181-ІІІ у разі, коли норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.

Зважаючи на вищевикладене, суд зазначає, що відповідач не мав правових підстав не визнавати вказані податкові декларації податковою звітністю.

Щодо скасування повідомлень-рішень №/0 від 03.09.2010 року та №/0 від 09.09.2010 року суд вважає, що податкові декларації з ПДВ за квітень (вх. ДПІ від 20.05.2010 року №49298), травень (вх. ДПІ від 18.06.2010 року №53552), червень (вх. ДПІ від 20.07.2010 року №76744), липень (вх. ДПІ від 20.08.2010 року №93443) 2010 року, та податкової декларації з податку на прибуток підприємства за 1 півріччя 2010 року (вх. ДПІ від 05.08.2010 року №88121) були подані вчасно та відповідно до вимог чинного законодавства України, що відповідачем не оспорюється, невизнання податковим органом декларацій потягло застосування до позивача штрафних санкцій, тому в цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню. Оскільки дії, щодо невизнання декларацій, не відповідають вимогам законодавства України, що встановлено судом, то рішення за результатами та на підставі таких дій підлягають скасуванню.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України: з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Таким чином, відповідач не дотримався вимог чинного законодавства України щодо захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та Законом України №2181-ІІІ, а тому дії відповідача є неправомірними.

З огляду на викладене, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім того, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, а суд згідно ст. 86 зазначеного Кодексу оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Згідно ч. 1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійсненні нею документально підтверджені судові витрати з державного бюджету України.

Отже, суд присуджує позивачу всі здійснені документально підтверджені судові витрати в розмірі 3,40 грн.

Керуючись ст.ст. 17, 50, 160-163, 167, 185, 186 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Пластілюкс груп»до Державної податкової інспекції у Київському районі міста Харкова про визнання протиправними дій Державної податкової інспекції у Київському районі міста Харкова з невизнання декларацій з податку на додану вартість за квітень, травень, червень та липень 2010 року та декларації з податку на прибуток підприємства за перше півріччя 2010 року, як податкової звітності Товариства з обмеженою відповідальністю «Пластілюкс груп», скасування податкового повідомлення-рішення №/0 від 03.09.2010 року, скасування податкового повідомлення-рішення №/0 від 09.09.2010 року, зобовязання Державну податкову інспекцію у Київському районі міста Харкова прийняти до обліку податкову декларацію з податку на додану вартість за квітень 2010 року, як податкову звітність Товариства з обмеженою відповідальністю «Пластілюкс груп», зобовязання Державну податкову інспекцію у Київському районі міста Харкова прийняти до обліку податкову декларацію з податку на додану вартість за травень 2010 року, як податкову звітність Товариства з обмеженою відповідальністю «Пластілюкс груп», зобовязання Державну податкову інспекцію у Київському районі міста Харкова прийняти до обліку податкову декларацію з податку на додану вартість за червень 2010 року, як податкову звітність Товариства з обмеженою відповідальністю «Пластілюкс груп», зобовязання Державну податкову інспекцію у Київському районі міста Харкова прийняти до обліку податкову декларацію з податку на додану вартість за липень 2010 року, як податкову звітність Товариства з обмеженою відповідальністю «Пластілюкс груп», зобовязання Державну податкову інспекцію у Київському районі міста Харкова прийняти до обліку податкову декларацію з податку на прибуток підприємства за перше півріччя 2010 року, як податкову звітність Товариства з обмеженою відповідальністю «Пластілюкс груп»задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправними дії Державної податкової інспекції у Київському районі міста Харкова з невизнання декларацій з податку на додану вартість за квітень, травень, червень та липень 2010 року та декларації з податку на прибуток підприємства за перше півріччя 2010 року, як податкової звітності Товариства з обмеженою відповідальністю «Пластілюкс груп».

Скасувати податкове повідомлення-рішення №/0 від 03.09.2010 року.

Скасувати податкове повідомлення-рішення №/0 від 09.09.2010 року.

Зобовязати Державну податкову інспекцію у Київському районі міста Харкова прийняти до обліку податкову декларацію з податку на додану вартість за квітень, травень, червень та липень 2010 року, як податкову звітність Товариства з обмеженою відповідальністю «Пластілюкс груп».

Зобовязати Державну податкову інспекцію у Київському районі міста Харкова прийняти до обліку податкову декларацію з податку на прибуток підприємства за перше півріччя 2010 року, як податкову звітність Товариства з обмеженою відповідальністю «Пластілюкс груп».

Стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Пластілюкс груп»(61068, м. Харків, вул. Якіра, 12) витрати зі сплати судового збору у розмірі 3.40 грн. (три гривні 40 копійок)

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення протягом десяти днів з дня її проголошення, у разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 Кодексу адміністративного судочинства України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Апеляційна скарга, подана після закінчення строків, установлених цією статтею, залишається без розгляду, якщо суд апеляційної інстанції за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова у повному обсязі виготовлена 24.10.2010 року.

Суддя Біленський О.О.