Справа № 826/7499/15
Суддя: Огурцов О.П.
Дата ухвалення: 2015-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

14 вересня 2015 року № 826/7499/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Огурцова О.П., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Укртранснафта"
до третя особа Державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Кременчуцького міського управління юстиції у Полтавській області Піпіч Дар'ї Олександрівна Верховна Рада України
про визнання протиправним та скасування рішення № 19511917 від 20.02.2015 та зобов'язання вчинити дії,
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство "Укртранснафта" звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Кременчуцького міського управління юстиції у Полтавській області Піпіч Дар'ї Олександрівна про визнання протиправним та скасування рішення № 19511917 від 20.02.2015 та зобов'язання вчинити дії.

В судовому засіданні 25.06.2015 судом було ухвалено залучити до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Верховну Раду України.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем було протиправно відмовлено позивачу у державній реєстрації права власності на нежитлові будівлі, що розташовані: Полтавська обл., м. Кременчук, вулиця Перемоги, будинок 32/5.

У судовому засіданні 23.07.2015 представник позивача підтримав позовні вимоги та просив суд задовольнити позов у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечила проти позовних вимог та просила відмовити у їх задоволенні, посилаючись на правомірність рішення № 19511917 від 20.02.2015, оскільки спірні нежитлові будівлі по вул. Перемоги, 32/5 зареєстровані на праві власності за державою в особі Верховної Ради України, що підтверджується свідоцтвом про право власності па нерухоме майно ЯЯЯ № 431837 від 15.06.2006. В той же час, на даний момент відсутнє підтвердження передачі спірного майна із власності держави в особі Верховної Ради України у приватну власність товариства.

Представник третьої особи у судове засідання не прибув, 22.07.2015 через канцелярію суду подав письмові пояснення, в яких просив справу розглядати за відсутності представника третьої особи - Верховної Ради України.

Відповідно до частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ухвалив продовжити розгляд справи у письмовому провадженні.

Під час судового розгляду справи, суд,

ВСТАНОВИВ:

04.02.2015 представник Публічного акціонерного товариства "Укртранснафта" подало до Реєстраційної служби Кременчуцького міського управління юстиції у Полтавській області заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за реєстраційним номером 10068910 для проведення державної реєстрації права власності форма власності: приватна, на нежитлові будівлі, що розташовані: Полтавська обл., м. Кременчук, вулиця Перемоги, будинок 32/5.

20.02.2015 державним реєстратором прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Кременчуцького міського управління юстиції у Полтавській області Піпіч Д.О. було прийнято рішення № 19511917 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень, яким було відмовлено Публічному акціонерному товариству "Укртранснафта" у державній реєстрації права власності, форма власності: приватна на нежитлові будівлі, що розташовані: Полтавська обл., м. Кременчук, вулиця Перемоги, будинок 32/5, оскільки документи, подані для проведення державної реєстрації прав, не відповідають вимогам або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують, зокрема, в рішенні зазначено наступне: «Як вбачається з поданого ПАТ «УКРТРАНСНАФТА» свідоцтва про право власності на нежитлові будівлі по вул. Перемоги, буд. 32/5, власником, даного об'єкту нерухомого майна виступає Держава в особі Верховної Ради України. Свідоцтво було видане 15.06.2006р., та одночасно проведено реєстрацію, про що свідчить підкріплений витяг з Реєстру прав власності на нерухоме майно.».

Публічне акціонерне товариство "Укртранснафта", не погоджуючись з такою позицією відповідача, звернулося до суду з даним позовом.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації за цим Законом, та їх обтяжень і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою цих прав, створення умов для функціонування ринку нерухомого майна визначені у Законі України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року № 1952-IV.

Відповідно до частини першої статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація прав є обов'язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав.

Згідно із частиною п'ятої статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація прав є публічною, проводиться органом державної реєстрації прав, який зобов'язаний надавати інформацію про зареєстровані права та їх обтяження в порядку, встановленому цим Законом. Державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в порядку черговості надходження заяв.

Відповідно до пункту першого статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме:

1) право власності на нерухоме майно;

2) право володіння; право користування (сервітут); право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); право забудови земельної ділянки (суперфіцій); право господарського відання; право оперативного управління; право постійного користування та право оренди земельної ділянки; право користування (найму, оренди) будівлею або іншими капітальними спорудами, їх окремими частинами; іпотека; довірче управління майном;

3) інші речові права відповідно до закону;

4) податкова застава, предметом якої є нерухоме майно, та інші обтяження.

Згідно із частиною першою статті 15 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку:

1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви;

2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень;

3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації;

4) внесення записів до Державного реєстру прав;

5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону;

6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Процедура проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав), перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов'язки суб'єктів у сфері державної реєстрації прав, а також процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна закріплена постановою КМУ «Про затвердження Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень і Порядку надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно» від 17.10.2013 № 868 (далі - Порядок № 868).

Відповідно до пункту 15 Порядку № 868 та частини другої статті 9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», під час розгляду заяви і документів, що додаються до неї, державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно, їх обтяженнями, зокрема щодо відповідності відомостей про нерухоме майно, речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах.

Відповідно до частин другої та третьої статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», держава гарантує достовірність зареєстрованих прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Отже, відповідно до вищенаведених норм законодавства вбачається, що держава гарантує достовірність зареєстрованих прав на нерухоме майно, а тому державний реєстратор, прийнявши заяву про державну реєстрацію прав, зобов'язаний перевірити документи, що подаються для державної реєстрації прав та встановити факт відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно.

Як вбачається із рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Кременчуцького міського управління юстиції у Полтавській області Піпіч Дар'ї Олександрівна № 19511917 від 20.02.2015, відповідач, розглядаючи заяву позивача від 04.02.2015 № 10068910 встановив, що нежитлові будівлі по вул. Перемоги, 32/5 зареєстровані на праві власності за державою в особі Верховної Ради України, що підтверджується свідоцтвом про право власності па нерухоме майно ЯЯЯ № 431837 від 15.06.2006 та Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 15.06.2006 № 10946417.

Відповідно до пункту 2.1 Порядку прийняття і розгляду заяв про внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України12.12.2011 N 3502/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 2 грудня 2011 р. за N 1429/20167, для внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації прав та скасування записів Державного реєстру прав заявник подає органу державної реєстрації прав, державним реєстратором якого було проведено державну реєстрацію прав, або нотаріусу, яким проведено державну реєстрацію прав, заяву та документи, визначені цим Порядком.

Згідно із пунктом 2.5 Порядку № 3502/5, для внесення змін до записів Державного реєстру прав у зв'язку зі зміною відомостей про нерухоме майно, право власності та суб'єкта (суб'єктів) цього права, інші речові права та суб'єкта (суб'єктів) цих прав, обтяження прав на нерухоме майно та суб'єкта (суб'єктів) цих прав, що містяться у Державному реєстрі прав, які не пов'язані з проведенням державної реєстрації прав, заявник подає документ, що є підставою для зміни відомостей, копії документів, визначених у пункті 2.3 цього розділу, та документ про внесення плати за внесення змін до запису Державного реєстру прав.

Відповідно до пункту 2.6 Порядку № 3502/5, для внесення записів про скасування державної реєстрації прав, скасування записів Державного реєстру прав заявник подає рішення суду про скасування рішення державного реєстратора, що набрало законної сили, та копії документів, визначених у пункті 2.3 цього розділу.

Згідно із пунктом 2.10 Порядку № 3502/5, за результатами розгляду заяви та документів, що додаються до неї, державний реєстратор приймає рішення щодо внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації прав, скасування записів Державного реєстру прав або рішення щодо відмови у внесенні змін до записів, відмови у внесенні записів про скасування державної реєстрації прав, відмови у скасуванні записів Державного реєстру прав.

Відповідно до частини першої статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо:

1) заявлене право, обтяження не підлягає державній реєстрації відповідно до цього Закону;

2) об'єкт нерухомого майна або більша його частина розміщені на території іншого органу державної реєстрації прав;

3) із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень звернулася неналежна особа;

4) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують;

5) заяву про державну реєстрацію прав, пов'язаних з відчуженням нерухомого майна, подано після державної реєстрації обтяжень, встановлених щодо цього майна, крім випадків, встановлених частиною дев'ятою статті 15 цього Закону;

6) заявлене право вже зареєстровано.

Згідно із пунктом 28 Порядку № 868, державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав виключно за наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав, що визначені Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". У рішенні про відмову в державній реєстрації прав зазначаються всі підстави прийняття такого рішення.

Таким чином, враховуючи, що державна реєстрація права власності на нежитлові будівлі по вул. Перемоги, 32/5 зареєстрована за державою в особі Верховної Ради України та враховуючи, що дане рішення не скасовано, а відтак є чинним та діючим, у відповідача були відсутні законні підстави для проведення державної реєстрація права власності на спірні нежитлові будівлі за Публічним акціонерним товариством "Укртранснафта".

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку про безпідставність позовних вимог.

Відповідно до частин першої та другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З урахуванням наведеного, керуючись вимогами статей 69-71, 94, 160-165, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову - відмовити повністю.

Відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку для її апеляційного оскарження. У разі апеляційного оскарження постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя О.П. Огурцов