Справа № 826/9306/15
Суддя: Огурцов О.П.
Дата ухвалення: 2015-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

16 вересня 2015 року № 826/9306/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Огурцова О.П., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1
до Головного управління Держземагентства у Київській області
про визнання неправомірною відмови від 17.04.2015 та зобов'язання вчинити дії,
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Головного управління Держземагентства у Київській області про визнання неправомірною відмови від 17.04.2015 та зобов'язання вчинити дії.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем протиправно було відмовлено у наданні дозволу на розробку проектної документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки для індивідуального садівництва, орієнтованою площею 0,0598 га, яка розташована в Садовому товаристві «Червона гвоздика» в с. Пороскотень на території Клавдієво-Тарасівської селищної Ради Бородянського району Київської області.

Позивач у судовому засіданні 02.07.2015 позовні вимоги підтримав повністю та просив суд задовольнити адміністративний позов у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не прибув, 13.07.2015 до суду надійшли письмові заперечення на адміністративний позов. Свої заперечення на адміністративний позов відповідач обґрунтовує тим, що ОСОБА_1, подавши до Головного управління Держземагентства у Київській області клопотання стосовно надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки для індивідуального садівництва, не дотримався вимог законодавства та не надав всіх необхідних підтверджуючих документів, а саме: генеральний план садового товариства та довідку садового товариства, що і стало наслідком відмови у наданні дозволу на розробку проектної документації із землеустрою.

Відповідно до частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України суд, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, ухвалив продовжити розгляд справи у письмовому провадженні.

Під час судового розгляду справи, суд,

В С Т А Н О В И В:

18.03.2015 ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Держземагентства у Київській області з клопотанням про надання дозволу на розробку проектної документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки для індивідуального садівництва, орієнтованою площею 0,0598 га, яка розташована в Садовому товаристві «Червона гвоздика» в с. Пороскотень на території Клавдієво-Тарасівської селищної Ради Бородянського району Київської області.

Головне управління Держземагентства у Київській області листом від 17.04.2015 повідомило ОСОБА_1, що до клопотання від 18.03.2015 не доданий генеральний план садового товариства та довідка садового товариства.

Крім того, в даному листі Головне управління Держземагентства у Київській області рекомендувало ОСОБА_1 повторно звернутися із даним клопотанням та надати (крім поданих документів):

- довідку садового товариства (завірена належним чином);

- викопіювання з генерального плану садового товариства (завірений належним чином);

- відповідні графічні матеріали з зазначенням місця розташування земельної ділянки;

- паспорт, ідентифікаційний код;

- технічні матеріали та документи, що підтверджують розмір земельної ділянки в садовому товаристві.

Однак, позивач, вважаючи, що Головне управління Держземагентства у Київській області протиправно відмовило у наданні дозволу на розробку проектної документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки для індивідуального садівництва, звернувся до суду з даним позовом.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

В частині другій статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України зазначено, що провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

З матеріалів справи вбачається, що позивач 18.03.2015 звернувся до відповідача із клопотанням про надання дозволу на розробку проектної документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки для індивідуального садівництва, а тому під час вирішення справи по суті, судом використовувались норми законодавства, які були чинними станом на 18.03.2015.

Відповідно до частини третьої статті 78 Земельного кодексу України, земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності.

Згідно із частинами першою та другою статті 79-1 Земельного кодексу України, формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об'єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Формування земельних ділянок здійснюється: шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів.

Відповідно до частин першої - третьої статті 116 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян.

Згідно із частиною першою статті 35 Земельного кодексу України, громадяни України із земель державної і комунальної власності мають право набувати безоплатно у власність або на умовах оренди земельні ділянки для ведення індивідуального або колективного садівництва.

Відповідно до частини п'ятої статті 35 Земельного кодексу України, приватизація земельної ділянки громадянином - членом садівницького товариства здійснюється без згоди на те інших членів цього товариства.

В пункті 2 Постанови Ради Міністрів УРСР «Про впорядкування організації колективного садівництва і городництва» від 14 лютого 1985 р. N 65 (яка станом на 18.03.2015 була чинною), освоєння території колективного саду може бути розпочате лише після затвердження виконавчим комітетом районної, міської Ради народних депутатів, на території якої знаходиться садівницьке товариство, проекту її організації та забудови.

Відповідно до частини шостої статті 118 Земельного кодексу України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Отже, з аналізу вищенаведених норм вбачається, що громадяни мають право приватизувати земельну ділянку для ведення садівництва шляхом подання до уповноваженого органу клопотання з обов'язковими додатками та правовстановлюючими документами, зокрема, для приватизації садової ділянки необхідно додатково надати довідку з садового товариства про те, що заявник є членом цієї організації і що йому виділено земельну ділянку під певним номером згідно зі схемою (плану) організації території кооперативу (товариства) та викопіювання генерального плану товариства, який додається до довідки.

Відповідно до частини сьомої статті 118 Земельного кодексу України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб'єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

Як підтверджується матеріалами справи, 18.03.2015 ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Держземагентства у Київській області з клопотанням про надання дозволу на розробку проектної документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки для індивідуального садівництва.

Головне управління Держземагентства у Київській області, розглянувши клопотання позивача від 18.03.2015, встановило, що ОСОБА_1 не надав правовстановлюючих документів, а саме: довідку садового товариства та генеральний план садового товариства, в той час, як на підставі даних документів відповідач зобов'язаний був встановити факти, що позивач являється членом Садового товариства «Червона гвоздика» в с. Пороскотень на території Клавдієво-Тарасівської селищної Ради Бородянського району Київської області, а бажана земельна ділянка знаходиться в межах даного товариства та була виділена для користування саме ОСОБА_1.

Крім того, як вбачається з позовної заяви, позивач не заперечує, що не подавав до Головного управління Держземагентства у Київській області разом з клопотанням від 18.03.2015 довідку садового товариства та генеральний план садового товариства.

Отже, враховуючи, що для приватизації садової ділянки необхідно додатково надати довідку садового товариства та генеральний план садового товариства, та, враховуючи, що позивач дані документи не подав до відповідача (що ним і не заперечується), суд дійшов висновку про відсутність у Головного управління Держземагентства у Київській області законних підстав для надання дозволу на розробку проектної документації із землеустрою.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку про безпідставність позовних вимог.

Відповідно до частин першої та другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на викладене, керуючись вимогами статей 69-71, 94, 160-165, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову - відмовити повністю.

Відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку для її апеляційного оскарження. У разі апеляційного оскарження постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя О.П. Огурцов