Справа № 826/8601/15
Суддя: Кротюк О.В.
Дата ухвалення: 2015-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Київ

15 вересня 2015 року (в порядку письмового провадження) № 826/8601/15

за позовом ОСОБА_1
до треті особи: Деснянського районного відділу Головного управління державної міграційної служби України в місті Києві Головного управління Державної міграційної служби України в місті Києві Деснянська районна в місті Києві державна адміністрація Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району міста Києва.
про зобов`язати вчинити дії
Суддя: Кротюк О.В.
Обставини справи:
До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулася ОСОБА_1 до Деснянського районного відділу Головного управління державної міграційної служби України в місті Києві про зобов`язання вчинити дії.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 14.05.2015 залучено до участі у справі у якості другого відповідача Головне управління Державної міграційної служби України в місті Києві та у якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору Деснянську районну в місті Києві державну адміністрацію.

В судовому засіданні 13.07.2015 протокольною ухвалою суду залучено до участі у справі у якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району міста Києва.

Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідачем протиправно відмовлено в реєстрації місця проживання, оскільки, на думку останнього, направлення на поселення в гуртожиток є достатнім документом для здійснення відповідних дій, зокрема реєстрації місця проживання.

Відповідач 1 просив розглядати справу за відсутності представника.

Відповідач 2 проти позову заперечив, з підстав викладених в письмових запереченнях, що долучені до матеріалів справи.

Треті особи повідомлені належним чином, заяв та клопотань не подавали, відношення до позову не висловили.

На підставі ч. 6 ст. 128 КАС України судом ухвалено про перехід до подальшого розгляду справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

встановив:
ОСОБА_1 звернулася до Деснянського районного відділу Головного управління державної міграційної служби України в місті Києві з завою щодо реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

За наслідком розгляду вказаної заяви, відповідачем 1 повідомлено про ненадання заявником документів на підставі яких можливо зареєструвати місце проживання, зокрема, документів, що підтверджують право на проживання в житлі.

Позивач не погоджується з вказаним рішення, вважає дії суб`єкта владних повноважень по прийняттю останнього протиправними та просить суд зобов`язати відповідача 1 вчинити дії.

Вирішуючи спір по суті суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, пов`язані зі свободою пересування та вільним вибором місця проживання в Україні, що гарантуються Конституцією України і закріплені Загальною декларацією прав людини, Міжнародним пактом про громадянські та політичні права, Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод і протоколами до неї, іншими міжнародними договорами України, а також визначає порядок реалізації свободи пересування та вільного вибору місця проживання і встановлює випадки їх обмеження регулює Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 № 1382-IV (далі Закон № 1382-IV ).

За змістом статті 3 Закону № 1382-IV реєстрація це внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру та до паспортного документа про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси житла.

Реєстрація місця проживання та місця перебування осіб здійснюється органом реєстрації. Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері реєстрації фізичних осіб, затверджує відповідно до закону порядок реєстрації місця проживання та місця перебування осіб в Україні, зразки документів, необхідних для реєстрації і зняття з реєстрації місця проживання та місця перебування (ст. 11 Закону № 1382-IV).

Статтею 6 Закону № 1382-IV передбачено, що громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена з одночасним зняттям з реєстрації попереднього місця проживання. Для реєстрації особа або її законний представник подає, зокрема документи, що підтверджують право на проживання в житлі, перебування або взяття на облік у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту, проходження служби у військовій частині, адреса яких зазначається під час реєстрації.

В той же час, у відповідності Наказу Міністерства внутрішніх справ України від 22.11.2012 N 1077, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 грудня 2012 р. за N 2109/22421 «Про затвердження Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів» (далі Порядок №1077) реєстрація місця проживання або місця перебування особи - внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси, за якою з особою може вестися офіційне листування або вручення офіційної кореспонденції (п. 1.2).

Пунктом 2.1, 2.2 Порядку №1077 встановлено наступне.

Громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів.

Для реєстрації місця проживання особа або її законний представник подає до територіального підрозділу ДМС України, а після утворення центрів надання адміністративних послуг (далі - центр) - до відповідного центру, зокрема, документи, що підтверджують право на проживання в житлі - ордер, свідоцтво про право власності, договір найму (піднайму, оренди) або інші документи. У разі відсутності зазначених документів реєстрація здійснюється за згодою власника/співвласників житла, наймача та членів його сім`ї на реєстрацію місця проживання. У разі реєстрації місця проживання у центрі договір оренди житлового приміщення може бути засвідчено адміністратором центру;

Аналіз вказаного в сукупності дає суду підстави дійти до висновку, що як Законом № 1382-IV так і Порядком №1077 визначено однією з умови для реєстрації місця проживання заявника є надання останнього документів, що підтверджує право проживання останнього в житлі. Ними є:

- ордер;

- свідоцтво про право власності;

- договір найму (піднайму, оренди)

- згодою власника/співвласників житла, наймача та членів його сім`ї на реєстрацію місця проживання

- інші документи.

Слід зауважити, що законодавцем чітко не висвітлено тлумачення «інші документи». За таких обставин, суд приходить до висновку, що вказаний перелік не є вичерпним.

Так, позивач в обґрунтування позову зазначає, що при поданні відповідної заяви про реєстрацію місця проживання останньою було надано довідку на проживання №36 від 20.03.2015 та направлення на поселення у гуртожиток №1304 від 16.07.2004. На думку, позивача, вказані документи в розмінні Порядку №1077 відносяться до інших документів, а відтак останній було протиправно відмовлено в реєстрації місця проживання.

Суд відхиляє вказані покликання позивача з огляду на наступне.

У відповідності до статті 58 Житлового кодексу Української РСР на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Ордер може бути видано лише на вільне жиле приміщення. Форма ордера встановлюється Радою Міністрів Української РСР. Видача ордерів на жилі приміщення у військових містечках провадиться в порядку, передбаченому законодавством Союзу РСР.

На підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу (ст. 129 Житлового кодексу Української РСР).

Згідно ч. 1 ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Згідно пояснень представника позивача у судовому засіданні 19.08.2015 ордер на житлове приміщення за адресою: м. Київ, вул. Волкова, б. 4-А, кімната 149 відсутній, а наявне лише направлення на поселення в гуртожиток №1304 від 16.07.2004.

Поряд з цим, інших документів, зокрема правочинів, що підтверджують право власності на зазначене вище приміщення позивачем разом з заявою до відповідача не надано. В той же час, відсутній договір найму (піднайму, оренди) житлового приміщення дійсний на момент звернення позивача з відповідною заявою про реєстрацію місця проживання.

Суд погоджується з покликаннями позивача, що перелік документів, що підтверджує право проживання особи в житлі не є вичерпним, однак, на думку суду, направлення на поселення у гуртожиток не є тим документом («іншими документами») в розумінні Закону № 1382-IV та Порядку №1077, що підтверджує право проживання в житлі. Вказаний документ підтверджує лише право бути вселеною, а не право проживання.

В той же час, суд додатково зауважить, що направлення №1304 від 16.07.2004 видане на тимчасове поселення в гуртожиток. Окрім того, слід відмітити, що довідка №36 від 20.03.2015 видана ОСОБА_1 підтверджує лише факт проживання за адресою: АДРЕСА_1 , а не право проживання останньої у вказаному вище житловому приміщені.

Поряд з цим, суд вважає за необхідне наголосити, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту порушеного права, адже лише за наслідком отримання останнім документу, що підтверджує право на вселення, останній може реалізувати право на реєстрацію місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 . Даним документом за відсутності ордеру, на думку суду, є рішення відповідного суду, яке встановлює право особи на користування житлом, що в свою чергу і буде документом, який підтверджує право проживання особи в житлі.

Аналізуючи вище вказане, суд дійшов до висновку про відсутність правових підстав для здійснення реєстрації місця проживання ОСОБА_1 .

Таким чином, рішення Деснянського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в місті Києві прийнято в порядок та спосіб, визначений законом.

За таких обставин в позові слід відмовити.

Інші доводи позивача не спростовують встановленого вище судом.

Позивач в силу положень ч.1 ст.71 КАС України повинен довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги, проте всупереч вказаній нормі не довів суду належними доказами наявність обставин, що обґрунтовують його позовні вимоги в цілому

Враховуючи те, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, то судові витрати відповідачу не відшкодовуються.

Керуючись ст. 9, 71, 159, 163, 183-2 КАС України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволені адміністративного позову відмовити

Постанова набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст.. 254 КАС України. Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги в порядку і строки, встановлені ст. 183-2, 186 КАС України.

Суддя О.В. Кротюк