Справа № 817/171/13-а
Суддя: Дорошенко Н.О.
Дата ухвалення: 2013-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 817/171/13-а

21 березня 2013 року 16год. 15хв. м. Рівне

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Дорошенко Н.О. за участю секретаря судового засідання Бондаренко В.Ю. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: ОСОБА_1, представник ОСОБА_2

відповідача 1: представник не з'явився,

відповідача 2: представник Андріанов М.В.,

відповідача 3: представник Літвінчук О.А.,

відповідача 4: представник Літвінчук О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1

до Управління МВС України в Рівненській області, Відділу ДАІ УМВС України в Рівненській області, Рівненського МВ УМВС України в Рівненській області, Відділення Державтоінспекції Рівненського МВ УМВС України в Рівненській області
про визнання дій незаконними, зобов`язання вчинити певні дії , -
ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Управління МВС України в Рівненській області, Відділу ДАІ УМВС України в Рівненській області, Рівненського МВ УМВС України в Рівненській області, Відділення Державтоінспекції Рівненського МВ УМВС України в Рівненській області про визнання дій незаконними, зобов`язання вчинити певні дії.

За змістом позовних вимог позивач просив:

визнати дії (бездіяльність) Управління МВС України в Рівненській області протиправними із-за ненадання письмової відповіді на скаргу-заперечення 17.09.2012р. та зобов'язання надати офіційну письмову відповідь на скаргу-заперечення 17.09.2012р.;

визнати дії (бездіяльність) Відділу ДАІ УМВС України в Рівненській області протиправними із-за ненадання письмової відповіді на скаргу-заперечення 12.09.2012р. та зобов'язати надати офіційну письмову відповідь на скаргу-заперечення 12.09.2012р.;

визнати дії (бездіяльність) Відділу ДАІ УМВС України в Рівненській області протиправними із-за ненадання копій постанови (чи постанов) від вересня 2012р. щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності для ознайомлення та оскарження;

визнати дії (бездіяльність) Рівненського МВ УМВС України в Рівненській області протиправними із-за ненадання письмової відповіді на скаргу-заперечення 17.09.2012р. та зобов'язати надати офіційну письмову відповідь на скаргу-заперечення 17.09.2012р.;

визнати дії (бездіяльність) Рівненського МВ УМВС України в Рівненській області протиправними із-за ненадання копій постанови (чи постанов) від вересня 2012р. щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності для ознайомлення та оскарження;

визнати дії (бездіяльність) Відділення Державтоінспекції Рівненського МВ УМВС України в Рівненській області протиправними із-за ненадання письмової відповіді на заяву-заперечення 12.09.2012р. та зобов'язати надати офіційну письмову відповідь на заяву-заперечення 12.09.2012р.;

визнати дії (бездіяльність) Відділення Державтоінспекції Рівненського МВ УМВС України в Рівненській області протиправними із-за ненадання копій постанови (чи постанов) від вересня 2012р. щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності для ознайомлення та оскарження.

В обгрунтування позовних вимог позивач покликається на ч.2 ст.7 Закону України "Про інформацію", відповідно до якої ніхто не може обмежувати права особи у виборі форми одержання інформації. Також зазначає, що відповідно до ч.2 ст.11 цього Закону кожному забезпечується вільний доступ до інформації, яка стосується його особисто. Позивач вказує, що 12 та 17 вересня 2012р. він офіційно звернувся до відповідачів з письмовими заявами, запереченнями, скаргами, однак на час звернення до суду будь-якої відповіді не отримав. Вважає, що відповідачами порушено статтю 40 Конституції України, статтю 5 Закону України "Про інформацію", статті 15, 20 Закону України "Про звернення громадян".

Позивач та представник позивача в судовому засіданні позов підтримали з наведених у ньому підстав, просили задовольнити в повному обсязі.

Відповідач 1 Управління МВС України в Рівненській області позов не визнав, подав заперечення (а.с.54-55). Представник відповідача в судовому засіданні пояснив, що звернення позивача від 17.09.2012р. розглянуте керівництвом УМВС у відповідності до Закону України "Про звернення громадян" та наказу МВС України від 10.10.2004р. № 1177, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 26.10.2004р. за № 1361/9960. За вказаним зверненням відділом ДАІ УМВС проведено службову перевірку, під час якої інформація, викладена у зверненні, щодо неправомірних дій працівників відділення ДАІ Рівненського МВ УМВС підтвердження не знайшла. За результатами розгляду звернення позивачу надіслано відповідь за місцем проживання. В задоволенні позову представник відповідача просив відмовити.

Відповідач 2 Відділ ДАІ УМВС України в Рівненській області позов не визнав, подав заперечення (а.с.28-29). Представник відповідача в судовому засіданні пояснив, що 13.09.2012р. на ім'я начальника ВДАІ УМВС надійшла скарга-заперечення позивача, яка 20.09.2012р. була скерована за належністю до Рівненського МВ УМВС, про що письмово повідомлено заявника. 21.09.2012р. на адресу ВДАІ УМВС з Прокуратури Рівненської області надійшло аналогічне звернення позивача. 20.09.2012р. на адресу УМВС України в Рівненській області надійшла скарга-заперечення позивача з вимогами, аналогічними попереднім. Дане звернення першим заступником начальника УМВСУ було розписане на начальника ВДАІ УМВС, а саме дано завдання на проведення службової перевірки. З УМВСУ дане звернення було направлено до ВДАІ УМВС, де зареєстровано 25.09.2012р. У зв'язку з тим, що звернення, які надійшли з Прокуратури Рівненської області та з УМВС України в Рівненській області, містили однакові вимоги та стосувалися тієї ж події, було прийнято рішення про об'єднання їх в одне провадження. 24.10.2012р. за результатами проведеної перевірки позивачу було направлено письмову відповідь за місцем проживання. В задоволенні позову представник відповідача просив відмовити.

Відповідач 3 Рівненський МВ УМВС України в Рівненській області, відповідач 4 Відділення Державтоінспекції Рівненського МВ УМВС України в Рівненській області позов не визнали. Представник відповідачів 3,4 в судовому засіданні надав пояснення, що відповідає письмовому запереченню (а.с.80-81). Зокрема, пояснив, що 11.09.2012р. начальником ВДАІ Рівненського МВ УМВС України в Рівненській області Дещинським В.П. на підставі складених 08.09.2012р. протоколів про адміністративне правопорушення були розглянуті матеріали адміністративного правопорушення, скоєного громадянином ОСОБА_1, відповідальність за які передбачено ч.2 ст.122 КУпАП (порушення правил обгон) та ст.126 КУпАП (відмова надати для перевірки посвідчення водія відповідної категорії та реєстраційні документи на транспортний засіб). 11.09.2012р. ОСОБА_1 з'явився для розгляду справи до ВДАІ Рівненського МВ УМВС, але постанову про притягнення до адміністративної відповідальності з невідомих причин не отримав. Відповідно до ст.285 КУпАП постанова у справі про адміністративне правопорушення від 11.09.2012р. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності була надіслана рекомендованим листом 13.09.2012р. за № 3633 за місцем проживання правопорушника. 21.09.2012р. до Рівненського МВ УМВС надійшла скарга-заява ОСОБА_1, перший аркуш якої датований 17.09.2012р. Також 24.09.2012р. з ВДАІ УМВС України в Рівненській області за належністю в порядку ч.3 ст.7 Закону України "Про звернення громадян" до міськвідділу надійшла аналогічного змісту заява ОСОБА_1 За результатами проведеної перевірки Рівненським МВ УМВС по вказаних заявах було письмово повідомлено заявника за місцем проживання. В задоволенні позову представник відповідачів просив відмовити.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.18 КАС України усі адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності підсудні місцевим загальним судам як адміністративним судам. Таким чином, позовні вимоги в частині визнання дій (бездіяльності) відповідачів протиправними із-за ненадання копій постанови (чи постанов) від вересня 2012р. щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності, - підсудні місцевому загальному суду як адміністративному суду.

Позовні вимоги в частині визнання дій (бездіяльності) відповідачів протиправними щодо нерозгляду звернень позивача та зобов'язання вчинити певні дії щодо розгляду звернень, - підсудні окружному адміністративному суду. Відповідно до ч.1 ст.21 КАС України якщо справа щодо однієї з вимог підсудна окружному адміністративному суду, а щодо іншої вимоги (вимог) - місцевому загальному суду як адміністративному суду, таку справу розглядає окружний адміністративний суд.

За таких обставин даний адміністративний спір підлягає до розгляду окружним адміністративним судом.

Заслухавши пояснення представників сторін, встановивши фактичні обставини справи, перевіривши їх доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх у сукупності, відповідно до вимог закону, суд дійшов висновку, що позов до задоволення не підлягає з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 надіслав заяву-заперечення від 12.09.2012р. на ім'я начальника ВДАІ міста Рівне Дещинського В.П., в якій вказав на протиправність дій працівників ВДАІ та вимагав направити на його адресу постанову від 11 вересня 2012р. по справі про притягнення до адміністративної відповідальності. Заяву отримано адресатом 14.09.2012р. (а.с.46,47).

13.09.2012р. ОСОБА_1 звернувся зі скаргою-запереченням від 12.09.2012р. на неправомірні дії працівників ВДАІ м. Рівне до УДАІ УМВС України в Рівненській області, якою також просив посприяти в отриманні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності (а.с.48-49).

18.09.2012р. ОСОБА_1 надіслав аналогічні за змістом скарги-заперечення від 17.09.2012р. до УМВС України в Рівненській області та Рівненського МВ УМВС України в Рівненській області. Скарги адресатами отримані 19.09.2012р. (а.с.50-51).

Судом встановлено, що 11.09.2012р. начальником ВДАІ м. Рівне Дещинським В.П. за розглядом матеріалів про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.126, ч.2 ст.122 КУпАП винесено постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в сумі 850 гривень. В графі "примірник постанови отримав" підпис правопорушника відсутній. На постанові вчинено відмітку про надіслання її копії рекомендованим листом за вих. № 3633 від 13.09.2012р. Будь-яких інших граф, які передбачали б підпис правопорушника, крім графи про отримання постанови, постанова не містить (а.с.79).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 був присутнім під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, однак відмовився поставити свій підпис на постанові про притягнення до адміністративної відповідальності, у зв'язку з чим постанову йому видано не було. Про вказані обставини зазначено в зверненні від 12.09.2012р. позивача до начальника ВДАІ м. Рівне (а.с.46), а також підтверджено позивачем в судовому засіданні.

Представник відповідачів 3,4 в судовому засіданні пояснив, що фактично постанова була направлена позивачу простою поштовою кореспонденцією.

Відповідно до статті 285 Кодексу України про адміністративні правопорушення постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено. Копія постанови вручається під розписку. У разі якщо копія постанови висилається, про це робиться відповідна відмітка у справі.

Таким чином, в разі відмови правопорушника отримати під розписку постанову в справі про адміністративне правопорушення, така постанова підлягає надісланню засобами поштового зв'язку особі, щодо якої її винесено.

За встановлених обставин доводи позивача щодо протиправного ненадання йому постанови про притягнення до адміністративної відповідальності суд вважає необгрунтованими.

Журналом вихідної кореспонденції ВДАІ Рівненського МВ УМВС стверджено, що 13.09.2012р. за вихідним № 3633 постанова про адміністративне правопорушення була направлена за місцем проживання позивача (а.с.82-87). Звернення позивача від 12.09.2012р. були направлені до відповідачів з вимогою про надіслання постанови ще до надіслання позивачу відповідного рішення. За таких обставин суд вважає, що направлення позивачу відповідачем-4 постанови про адміністративне правопорушення вчинене у спосіб та впродовж строку, установленого законом. Заперечення позивачем в судовому засіданні факту отримання обумовленого поштового відправлення не впливає на оцінку спірних правовідносин, позаяк закон не містить вимоги щодо обов'язкового надіслання постанови про адміністративне правопорушення рекомендованим поштовим відправленням, як і не зобов'язує суб'єкта владних повноважень переконатися в отриманні адресатом поштового відправлення.

Статтею 40 Конституції України гарантується, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об'єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів, регулюються Законом України "Про звернення громадян" № 393/96-ВР від 02.10.1996р. зі змінами та доповненнями (далі Закон № 393/96-ВР).

Відповідно до статті 1 Закону № 393/96-ВР громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Статтею 4 Закону № 393/96-ВР встановлено, що до рішень, дій (бездіяльності), які можуть бути оскаржені, належать такі у сфері управлінської діяльності, внаслідок яких:

порушено права і законні інтереси чи свободи громадянина (групи громадян);

створено перешкоди для здійснення громадянином його прав і законних інтересів чи свобод;

незаконно покладено на громадянина які-небудь обов'язки або його незаконно притягнуто до відповідальності.

Відповідно до статті 12 Закону № 393/96-ВР дія цього Закону не поширюється на порядок розгляду заяв і скарг громадян, встановлений кримінально-процесуальним, цивільно-процесуальним, трудовим законодавством, законодавством про захист економічної конкуренції, законами України "Про судоустрій і статус суддів" та "Про доступ до судових рішень" , Кодексом адміністративного судочинства України".

Порядок оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення регламентований главою 24 Кодексу України про адміністративне правопорушення. Разом з тим, досліджені судом звернення позивача до відповідачів не є скаргами на постанову у справі про адміністративне правопорушення в розумінні закону, відтак суд вважає, що правовідносини, які виникли між сторонами в частині розгляду звернень позивача суб'єктами владних повноважень, регулюються Законом України "Про звернення громадян".

Відповідно до статті 15 Закону № 393/96-ВР органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Статтею 16 Закону № 393/96-ВР встановлено, що скарга на дії чи рішення органу державної влади, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, об'єднання громадян, засобів масової інформації, посадової особи подається у порядку підлеглості вищому органу або посадовій особі, що не позбавляє громадянина права звернутися до суду відповідно до чинного законодавства, а в разі відсутності такого органу або незгоди громадянина з прийнятим за скаргою рішенням - безпосередньо до суду.

Обов'язки органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, засобів масової інформації, їх керівників та інших посадових осіб щодо розгляду заяв чи скарг встановлені статтею 19 Закону № 393/96-ВР. Відповідно до приписів вказаної правової норми органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об'єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов'язані, зокрема:

об'єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги;

скасовувати або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням;

забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв'язку з заявою чи скаргою рішень;

письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення;

у разі визнання заяви чи скарги необгрунтованою роз'яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення.

Відповідно до статті 20 Закону № 393/96-ВР звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п'яти днів.

Порядок роботи зі зверненнями громадян і організації їх особистого прийому в системі Міністерства внутрішніх справ України регламентований відповідним Положенням, затвердженим наказом Міністерства внутрішніх справ України від 10.10.2004р. № 1177, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26.10.2004р. за № 1361/9960.

Матеріалами справи стверджується, що аналогічні за змістом звернення позивача, адресовані відповідачам, були розглянуті впродовж встановленого законом строку, про результаті письмово повідомлено заявника.

Так, судом встановлено, що Рівненським МВ УМВС України в Рівненській області відповідно до ст.16 Закону України "Про звернення громадян" за результатами розгляду звернення позивачу за місцем його проживання було направлено повідомлення від 21.10.2012р. № 50/10-К-783,783/1 та роз'яснено порядок оскарження (а.с.88).

Відділом ДАІ УМВС України за дорученням УМВС України в Рівненській області проведено службову перевірку звернень позивача, результати якої оформлені висновком від 21.10.2012р., відповідно до якого наведені заявником факти не знайшли підтвердження (а.с.69-78). Про результати розгляду звернення УМВС України в Рівненській області по місцю проживання заявника надіслано відповідь від 24.10.2012р. за № 1/К-835 (а.с.57).

Суд оцінює критично та не приймає доводів сторони позивача про те, що позивач не отримав жодної відповіді на свої звернення від відповідачів. Суд враховує, що наявними в справі реєстрами на кореспонденцію стверджено, що 21.09.2012р. та 24.10.2012р. ВДАІ УМВС України в Рівненській області було направлено за місцем проживання ОСОБА_1 поштові відправлення, які прийняті відділенням поштового зв'язку № 28 в м. Рівне (а.с.31,33). При цьому суд зауважує, що ні Закон України "Про звернення громадян", ні наказ Міністерства внутрішніх справ України від 10.10.2004р. № 1177 не містять припису щодо надіслання відповіді заявнику рекомендованим поштовим відправленнями, як і не зобов'язують переконатися в отриманні відповіді.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влад, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осі при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства.

В силу вимог частини 3 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, а суд згідно статті 86 зазначеного Кодексу оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

За результатами судового розгляду справи суд приходить до переконання, що права та охоронювані законом інтереси ОСОБА_1 суб'єктами владних повноважень не порушені, а відтак підстав для їх судового захисту з мотивів, що наведені в адміністративному позові, суд не вбачає.

Підстави для розподілу судових витрат відповідно до статті 94 КАС України відсутні.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В позові відмовити повністю.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Дорошенко Н.О.