Справа № 813/2329/15
Суддя: Грень Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2015-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 вересня 2015 року Справа № 813/2329/15

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючий суддя Грень Н.М.,

секретар судового засідання Кіщак К.В.,

представник позивача ОСОБА_1,

представник відповідача 1 ОСОБА_2,

представник відповідача 2 ОСОБА_3,

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 до Головного управління ОСОБА_5 внутрішніх справ України у Львівській області, Управління державної автомобільної інспекції Головного управління ОСОБА_5 внутрішніх справ України у Львівській області про визнання протиправними дій та бездіяльності, скасування наказу, визнання наказу незаконним, стягнення середньомісячного грошового утримання за час вимушеного прогулу, -

в с т а н о в и в :

Позивач, ОСОБА_4, звернувся до суду з позовною заявою у якій містяться вимоги:

- визнати протиправними дії і бездіяльність ГУ МВС України у Львівській області щодо накладення дисциплінарного стягнення - звільнення з ОВС.

- касувати протиправний наказ ГУ МВС України у Львівській області від 27 березня 2015 року № 913 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ...» в частині звільнення позивача, нібито за «скоєння вчинку, який дискредитує звання працівника ОВС.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 30 квітня 2015 року під час узгодження процедури виконання дисциплінарного стягнення позивачеві стало відомо, що відносно нього 27 березня 2015 року безпідставно видано наказ № 913 про накладення заходу стягнення - звільнення з органів внутрішніх справ (надалі ОВС).

Підставою для накладення виду стягнення є неправдиві обставини, які нібито були вночі 26 березня 2015 року під час виконання службових обов'язків з патрулювання території Городоцького району Львівської області, а саме за фактом вимагання та отримання 26 березня 2015 року в м. Городок неправомірної вигоди в сумі 2 000 гривень «старшим лейтенантом міліції ОСОБА_6 та позивачем» від громадянина ОСОБА_7, за нібито не притягнення його до адміністративної відповідальності.

Позивач вважає, що протиправними діями і бездіяльністю відповідача є незаконне застосування заходу стягнення за відсутності вини, без проведення виконавцем службового розслідування (яке нібито «проведено» наступного дня по факту «вимагання і отримання грошей»), яке мало проводитись на виконання вимог Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України (надалі Інструкції) за наслідками реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань відомостей про скоєння кримінального правопорушення (п.2.2.2.).

Зазначає, що 24 квітня о 12 год 45 хв. слідчим прокуратури Львівської області у кримінальному провадженні № 0000001(2) встановлено відсутність в його діях складу кримінального правопорушення, а тому даний наказ до застосування не підлягає, а лише до скасування.

Позивач вказує, що у його діях немає вчинку, який би вказував на недотримання ним ст.7 Статуту, положень ЗУ «Про міліцію» та наказу МВС України від 18.03.2007 № 81, оскільки жодного вимагання та отримання неправомірної вигоди в сумі 2 000 грн. в його діяннях не було, і не могло бути через дбайливе своє ставлення до виконання службових обов'язків.

У подальшому позивачем подано 20.05.2015 року заяву про збільшення позовних вимог, відповідно до якої позивач просить суд:

- визнати протиправними дії і бездіяльність ГУ МВС України у Львівській області щодо накладення дисциплінарного стягнення - звільнення з ОВС.

- скасувати протиправний наказ ГУ МВС України у Львівській області від 27 березня 2015 року № 913 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ...» в частині мого звільнення, нібито за «скоєння мною вчинку, який дискредитує звання працівника ОВС.

- визнати в частині незаконним наказ № 319 о/с про накладення відносно ОСОБА_4 заходу дисциплінарного стягнення - звільнення з ОВС за ст.63 «є» (за порушення дисципліни) та поновити позивача в ОВС інспектором дорожньо-патрульної служби групи дорожньо-патрульної служби відділення ДАІ з обслуговування Городоцького району ГУ МВС України у Львівській області.

- стягнути з відповідача - ГУ МВС України у Львівській області в користь ОСОБА_4 середньомісячне грошове утримання за час вимушеного прогулу.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю з підстав викладених у позовній заяві, просить позов задовольнити.

Представник відповідача 1 проти позову заперечив повністю з підстав, викладених у запереченнях на позовну заяву, суть яких зводиться до того, що за наслідками службового розслідування, наказом ГУМВС України у Львівській області від 27.03.2015 №913, за грубі порушення положень Закону України "Про міліцію", ст.7 Дисциплінарного статуту ОВС України, наказу МВС України від 16.03.2007 № 81, дискредитацію звання працівника органів внутрішніх справ, що проявилось у неналежному виконанні службових обов'язків, вимаганні неправомірної вигоди за не притягнення громадянина до адміністративної відповідальності, на інспектора ВДАІ з обслуговування Городоцького району ГУМВС України у Львівській області прапорщика міліції ОСОБА_4 накладено дисциплінарне стягнення - звільнення з органів внутрішніх справ.

При визначенні виду дисциплінарного стягнення враховувалась тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації, тощо. Зокрема, згідно послужного списку у позивача на момент накладення дисциплінарного стягнення звільнення з органів внутрішніх справ було діюче дисицплінарне стягнення -догана. Крім того,обставини, за яких вчинено дисиплінарний проступок позивачем набули значного суспільного резонансу, підірвали авторитет правоохоронних органів.

Вважає, що вина позивача в порушенні службової дисципліни матеріалами службового розслідування, у чіткій відповідності до Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, доведена повністю, що підтверджується доказами, зібраними під час проведення службового розслідування. При визначенні виду дисциплінарного стягнення було враховано всі обставини, тому дії відповідача в частині притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ є правомірними і вчинені на підставі, в межах повноважень та у спосіб, визначений законодавством України. Просив у задоволенні позову відмовити повністю.

Представник відповідач 2 проти позову заперечив повністю з підстав, викладених у письмових запереченнях на позовну заяву, просив у задоволенні позову відмовити повністю /а.с. 98-104/.

Суд заслухав пояснення представників сторін, повно, всебічно та обєктивно оцінив подані докази у їх сукупності та встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_4, проходив службу в органах внутрішніх справ з березня 1994 року і на час притягнення до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ перебував на посаді старшого інспектора ДПС групи ДПС ВДАІ з обслуговування Городоцького району ГУМВС України у Львівській області.

Пунктом 2 наказу Головного Управління внутрішніх справ України у Львівській області № 913 від 27.03.15 р. "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників ВДАІ з обслуговування Городоцького району ГУМВС у Львівській області", за грубі порушення положень Закону України "Про міліцію", ст.7 Дисциплінарного статуту ОВС України, наказу МВС України від 16.03.2007 № 81, дискредитацію звання працівника органів внутрішніх справ, ще проявилось у неналежному виконанні службових обов'язків, вимаганні неправомірної вигоди за непритягнення громадянина до адміністративної відповідальності, на інспектора ДПС групи ДПС ВДАІ з обслуговування Городоцького району ГУМВС України у Львівській області старшого прапорщика міліції ОСОБА_4 накладено дисциплінарне стягнення - звільнення з органів внутрішніх справ.

Відповідно до витягу з наказу №319 о/с від 15.05.2015р. старшого прапорщика міліції ОСОБА_4, інспектора дорожньо-патрульної служби групи дорожньо-патрульної служби відділення державної автомобільної інспекції з обслуговування Городоцького району ГУМВС, з 12 травня 2015 року, звільнено з з органів внутрішніх справ у запас збройних сил України за ст.63 "є" (за порушення дисципліни).

Підставою для наказу № 913 від 27.03.15 р. "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників ВДАІ з обслуговування Городоцького району ГУМВС у Львівській області" є висновок службового розслідування від 26.03.2015р. за фактом відкриття Городоцькою районною прокуратурою Львівської області кримінального провадження №000001 за ч.3 ст. 368 КК України.

Згідно із вказаним висновком службового розслідування від 26.03.2015 р. установлено, що 26.03.2015, приблизно о 00:40 водій ОСОБА_7, був зупинений при виїзді з м. Городок в напрямку м. Комарно працівниками ВДАІ з обслуговуванії Городоцького району ГУМВС старшим лейтенантом міліції ОСОБА_6 та старшим прапорщиком міліції ОСОБА_4, які запропонували громадянину ОСОБА_7 пройти контрольну перевірку на стан сп'яніння за допомогою алкотестера «Драгер», однак, водій відмовився у зв'язку з чим йому було повідомлено про скерування на медичний огляд в Городоцьку ЦРЛ. По дорозі до медичного закладу старшим лейтенантом міліції ОСОБА_8 було висунуто вимогу про передачу грошових коштів за непритягненні ОСОБА_7 до адміністративної відповідальності. Виконуючи незаконну вимогу працівника міліції, останній передав грошові кошти в сумі 2000 гривень, після чого його було відпущено вказаними працівниками міліції.

У подальшому ОСОБА_7 по телефону звернувся до активістів ГФ «Самооборона Городка», якими близько 01:00 26.03.2015 патрульнії автомобіль ДАІ «ВАЗ-21099», д.н.з. 14 0270 із працівниками міліції ОСОБА_6 та ОСОБА_4 було затримано у м.Городку по вул.Перемишльській 30, шляхом блокування вказаного службового автомобіля та на місце події викликано слідчо-оперативну групу Городоцького РВ ГУМВС та представників прокуратури.

Такими своїми діями старший лейтенант міліції ОСОБА_6 та старший прапорщик міліції ОСОБА_4 скомпрометували авторитет міліції, як правоохоронного органу перед громадянами, чим грубо порушили обов'язки рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ щодо дотримання дисципліни, неухильне виконання яких передбачено ст. 7 Дисциплінарного статуту ОВС України, зокрема дотримання законодавства, захист від протиправних посягань прав та свобод громадян, дотримання норм професійної та службової етики, а також положення Закону України "Про міліцію", наказів МВС України від 16.03.2007 № 81 та скоїли вчинок, який дискредитує звання працівника органів внутрішніх справ.

Право на звернення до адміністративного суду з позовом є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 55 ОСОБА_9 України, відповідно до якої, права і свободи людини і громадянина захищаються судом і кожному гарантується право на оскарження в суді рішень дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ст. 8 ОСОБА_9 України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

ОСОБА_9 України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі ОСОБА_9 України повинні відповідати їй.

ОСОБА_9 України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі ОСОБА_9 України гарантується.

Із наведеними нормами ОСОБА_9 України кореспондуються норми, закріплені у ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), відповідно до яких, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. При цьому у відповідності до ч.2 ст. 2 КАС України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності ОСОБА_9 чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно пункту 15 частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України публічна служба це діяльність на державних політичних посадах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, дипломатична служба, інша державна служба, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Відносини публічної служби з приводу прийняття громадян на службу в органи внутрішніх справ, її проходження та звільнення з неї урегульовані спеціальним законодавством, до якого належать: Закон України «Про міліцію» від 20 грудня 1990 року №565-ХІІ, Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ Української РСР, затверджене Постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 29 липня 1991 року № 114, Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ, затверджений Законом України від 22 лютого 2006 року № 3460-ІV.

Частиною другою статті 19 ОСОБА_9 України закріплено обов'язок органів державної влади та їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені ОСОБА_9 України та Законами України.

Громадянам згідно статті 43 ОСОБА_9 України гарантується захист від незаконного звільнення.

Статтею 1 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України" від 22 лютого 2006 року N 3460-IV визначено, що службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу ОСОБА_9 і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів ОСОБА_5 внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Відповідно до положень ст.7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, особи рядового та начальницького складу зобов'язані дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників.

Стаття 12 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України передбачає види дисциплінарних стягнень, що можуть накладатись на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, а саме: усне зауваження, зауваження, догана, сувора догана, попередження про неповну посадову відповідність, звільнення з посади, пониження в спеціальному званні на один ступінь, звільнення з органів внутрішніх справ.

Відповідно до ч.10 ст.14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України при визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватись тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації, тощо.

Звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ відповідно до ч.15 ст.14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

Звільнення з органів внутрішніх справ за порушення дисципліни як крайній захід впливу до осіб начальницького складу повинен застосовуватись з урахуванням усіх обставин скоєння порушення, коли інші заходи дисциплінарного впливу виявились безрезультатними або коли працівник міліції скоїв проступок, несумісний з перебуванням на службі в органах внутрішніх справ.

Відповідно до ст. 71 ч.2 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості.

Слід зауважити, що у даному випадку мова йде не лише про справи щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень фізичними чи юридичними особами, а про всі адміністративні справи, у яких оскаржується рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень. Презумпція винуватості покладає на суб'єкта владних повноважень обов'язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів. Такий обов'язок відсутній, якщо відповідач визнає позов.

Відповідно до вимог Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, особа, стосовно якої проводиться службове розслідування, має право в будь-який час взяти у ньому участь, пояснювати факти, робити заяви, подавати відповідні документи, порушувати клопотання про витребування і долучення нових документів, вимагати додаткового вивчення пояснень осіб, причетних до цієї справи, та документів, знайомитись після закінчення службового розслідування із затвердженим висновком і оскаржувати його у порядку, встановленому Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ України.

Суд також зауважує, що у спірних правовідносинах до спеціального законодавства, яке урегульовує питання, повязані із прийняттям (обранням, призначенням) громадян на публічну службу, її проходженням та звільненням із неї (її припиненням) належать, зокрема:

- Закон України "Про міліцію" від 20 грудня 1990 року, який передбачає, що на службу до міліції приймаються на контрактній основі громадяни, здатні за своїми особистими, діловими і моральними якостями, освітнім рівнем, фізичною підготовкою і станом здоровя виконувати покладені на міліцію завдання, відповідно до вимог ст.10 цього Закону України "Про міліцію" працівник міліції діє на території України незалежно від посади, місцезнаходження і часу;

- Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затверджене Постановою Кабінету Міністрів України №.114 від 29 липня 1991 року, яким визначено умови прийняття на службу, призначення на посади, переміщення та просування по службі, звільнення зі служби;

- Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України, прийнятий Законом України від 22 лютого 2006 року N 3460, який врегульовано порядок застосування до працівників міліції заохочень та накладення стягнень.

Відповідно до ст. 16 Дисциплінарного статуту, дисциплінарне стягнення накладається у строк до одного місяця з дня, коли про проступок стало відомо начальнику.

У разі проведення за фактом учинення проступку службового розслідування, провадження в кримінальній справі або справі про адміністративне правопорушення на осіб рядового і начальницького складу дисциплінарне стягнення може бути накладено не пізніше одного місяця з дня закінчення службового розслідування, провадження в кримінальній справі чи справі про адміністративне правопорушення, не враховуючи періоду тимчасової непрацездатності або перебування у відпустці.

Згідно висновку службового розслідування від 26.03.2015 року, таке проводилося за фактом відкриття Городоцькою районною прокуратурою Львівської області кримінального провадження №000001 за ч.3 ст. 368 КК України.

Однак жодних доказів того, що провадження в кримінальній справі на час прийняття спірного наказу закінчене, матеріали справи не містять.

Більше того, Постановою від 24.04.2015 року закрито кримінальне провадження №0000001 від 26.03.2015, за ознаками злочину, передбаченого ст.368 ч.З КК України за заявою ОСОБА_7 про вимагання та одержання у нього неправомірної винагороди службовими особами, а саме інспектором ДПС ВДАІ з обслуговування Городоцького району ГУВ МВС України у Львівській області старшим прапорщиком міліції ОСОБА_10 та старшим інспектором ВДАІ з обслуговування Городоцького району ГУВ МВС України у Львівській області старшим лейтенантом міліції ОСОБА_6В, на підставі п.2 ч.І ст.284 КПК України, у зв'язку з встановленням відсутності у їх діях складу такого кримінального правопорушення.

Відповідно до вказаної постанови, повністю спростовуються висновки службового розслідування відповідача про вчинення позивачем дисциплінарного проступку, що свідчить про поспішне та передчасне прийняття відповідачем спірного наказу про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ.

Закріплений у ч.1 ст.11 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 138 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення або які мають інше значення для вирішення справи (причини пропущення строку для звернення до суду тощо) та які належить встановити при ухваленні судового рішення у справі.

За правилами, встановленими ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Жодних належних та допустимих доказів вчинення позивачем проступку матеріали не містять, а висновки службового розслідування базуються лише на нічим не підтверджених поясненнях ОСОБА_7, спростованих результатами кримінального провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені ОСОБА_9 та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З урахуванням встановлених фактичних обставин справи та вищенаведених норм діючого законодавства, суд дійшов висновку про прийняття наказу Головного Управління внутрішніх справ України у Львівській області № 913 від 27.03.15 р. "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників ВДАІ з обслуговування Городоцького району ГУМВС у Львівській області", в частині позивача з неповним дотриманням вимог ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відтак, позовна вимога про визнання протиправним та скасування наказу ГУ МВС України у Львівській області № 913 від 27.03.15 р. "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників ВДАІ з обслуговування Городоцького району ГУМВС у Львівській області" в частині накладення на позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ є законною, обґрунтованою та підлягає задоволенню.

При цьому вимога позивача визнати протиправними дії і бездіяльність ГУ МВС України у Львівській області щодо накладення дисциплінарного стягнення - звільнення з ОВС не має самостійного правового значення, оскільки такі дії судом оцінюються при з'ясуванні всіх обставин прийняття спірного наказу.

З огляду на протиправність наказу ГУ МВС України у Львівській області № 913 від 27.03.15 р. "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників ВДАІ з обслуговування Городоцького району ГУМВС у Львівській області" в частині накладення на позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ підлягає визнанню протиправним та скасуванню наказ наказ № 319 о/с в частині незаконним накладення відносно ОСОБА_4 заходу дисциплінарного стягнення - звільнення з ОВС за ст.63 «є» (за порушення дисципліни), оскільки такий є похідним.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, що розглядає трудовий спір. Отже, порушене відповідачем право позивача на проходження служби в органах внутрішніх справ підлягає відновленню шляхом його поновлення на попередній посаді.

Згідно ч.2 ст.235 КЗпП України, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу, або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

Відповідачем долучено до матеріалів справи довідку про середньоденне та середньомісячне грошове забезпечення позивача від 23.09.2015 року №9/4236, згідно якої середньомісячна заробітна плата позивача становить 2559,74 грн., середньоденна 83,93 грн. Відтак, з урахуванням положень п. 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 08.02.1995р. №100 (в редакції на час виникнення спірних відносин) та ОСОБА_5 праці та соціальної політики України від 25.08.2009р. №9681/0/14-07/13 Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2010р, за час вимушеного прогулу позивачу належить до виплати -10994,33 грн.

Оскільки відповідно до п. 12 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ одержують грошове і речове забезпечення за нормами, встановленими законодавством, а позивач перебував на посаді старшого інспектора ДПС групи ДПС ВДАІ з обслуговування Городоцького району ГУМВС України у Львівській області з Управління Державної автомобільної інспекції Головного управління ОСОБА_5 внутрішніх справ України у Львівській області слід стягнути згідно довідки про середньоденне та середньомісячне грошове забезпечення на користь ОСОБА_4 заробітну плату за час вимушеного прогулу в сумі 10994 (десять тисяч девятсот девяносто чотири) грн. 33 коп.

Згідно з ст. 256 КАС України негайно виконуються постанови суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби та присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби у межах суми стягнення за один місяць.

Відповідно до ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владним повноважень, суд присуджує всі здійсненні нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.

Відповідно до ст..94 КАС України, судові витрати з сторін не стягуються.

Керуючись ст. ст. 7-14, 17-20, 69-71, 86, 94, 158-163, 167 КАС України, суд -

п о с т а н о в и в :

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати Наказ Головного управління ОСОБА_5 внутрішніх справ України у Львівській області № 913 від 27.03.2015 року Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників ВДАІ з обслуговування Городоцького району ГУ МВС України у Львівській області в частині звільнення ОСОБА_4,

3.Визнати протиправним та скасувати Наказ Головного управління ОСОБА_5 внутрішніх справ України у Львівській області № 319 о/с від 12.05.2015 року - в частині звільнення ОСОБА_4 з ОВС за ст. 63 є за порушення дисципліни.

4. Поновити ОСОБА_4 в органах внутрішніх справ на посаді інспектора дорожньо-патрульної служби групи дорожньо-патрульної служби відділення Державної автомобільної інспекції з обслуговування Городоцького району Головного управління ОСОБА_5 внутрішніх справ України у Львівській області з 13.05.2015 року;

5. Стягнути з Управління Державної автомобільної інспекції Головного управління ОСОБА_5 внутрішніх справ України у Львівській області (79053, м. Львів, вул. Перфецького, 19; ) на користь ОСОБА_4 (Львівська область, м. Самбір, вул. Корольова, 35а; РНОКПП НОМЕР_1) заробітну плату за час вимушеного прогулу в сумі 10994 (десять тисяч девятсот девяносто чотири) грн. 33 коп.

6. Постанову в частині поновлення ОСОБА_4 в органах внутрішніх справ на посаді інспектора дорожньо-патрульної служби групи дорожньо-патрульної служби відділення Державної автомобільної інспекції з обслуговування Городоцького району Головного управління ОСОБА_5 внутрішніх справ України у Львівській області та стягнення на його користь грошового забезпечення у межах суми стягнення за один місяць в розмірі 2559 (дві тисячі пятсот пятдесят девять) грн. 74 коп. звернути до негайного виконання.

7. В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Постанову може бути оскаржено, згідно зі ст. 186 КАС України, протягом 10 днів з дня її проголошення чи отримання копії постанови, шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили, згідно зі ст. 254 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

Суддя Грень Н.М.

Повний текст постанови складено та підписано 29.09.2015 року.