Справа № 2а/1570/3850/2011
Суддя: Завальнюк І. В.
Дата ухвалення: 2011-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а/1570/3850/2011
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2011 року Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Завальнюка І.В.,

при секретарі Рачковій І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі справу за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Київському районі м. Одеси про визнання дій протиправними та скасування наказів, податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить суд визнати протиправними та скасувати накази ДПІ у Київському районі м. Одеси № 167-п від 18.02.2011 року про проведення позапланової виїзної перевірки, № 192-п від 25.02.2011 року про продовження строку проведення позапланової виїзної перевірки; визнати дії відповідача щодо складання акту перевірки № 394/17-01 від 10.03.2011 року протиправними; визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення №№ НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_4 від 01.04.2011 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що оскаржувані накази ДПІ у Київському районі м. Одеси № 167-п від 18.02.2011 року про проведення позапланової виїзної перевірки, № 192-п від 25.02.2011 року про продовження строку проведення позапланової виїзної перевірки винесені з порушенням пп.78.1.1 п.78.1 ст.78 ПК України, оскільки їх виданню не передував відповідний обовязковий запит податкового органу про надання пояснень та документальних підтверджень. Також зважав на протиправність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень №№ НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_4 від 01.04.2011 року, оскільки останні винесені на підставі висновку за актом перевірки про перевищення господарюючим субєктом 500 000 гривень обсягу виручки за рік. При цьому вказаний висновок перевіряючих ґрунтується на поверховому аналізі первинної документації та, зокрема, на наявності карантинного сертифікату, який не може підтверджувати здійснення господарської операції, оскільки свідчить лише про відповідність обєктів регулювання фітосанітарним нормам.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги із викладених вище підстав підтримав у повному обсязі та просив задовольнити адміністративний позов.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав у повному обсязі, в задоволенні адміністративного позову просив відмовити, зазначивши перевіряючими зроблений правомірний висновок про те, що карантинні сертифікати, що надаються на перевезення та реалізацію імпортованих цитрусових, овочів та фруктів, наряду з іншими видатковими документами, є обовязковими документами, що можуть свідчити про факт реалізації даної продукції та що ця подія дійсно відбулась. Отже, з урахуванням отриманої від ДІ з карантину рослин інформації, можливо встановити, що позивач фактично здійснював відвантаження та реалізацію придбаних у ППФ «Електа» цитрусових, овочів та фруктів, не відображаючи це у податковій звітності. Враховуючи, що ФОП ОСОБА_1 було отримано карантинних сертифікатів на загальну суму 11906885 гривень, підприємцем занижено валовий дохід на 11706885 гривень, отже перевищено встановлений Указом Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності субєктів малого підприємництва»ліміт 500 тис. гривень на суму 11406885 гривень. Зважаючи, що висновки за актом перевірки відповідають фактичним обставинам та законодавству, представник відповідача наголосив на правомірності оскаржуваних податкових повідомленнях-рішеннях. Крім того, зважав, що проведена перевірка була здійснена в межах правового поля та без порушень порядку проведення такої перевірки.

Вислухавши пояснення представників сторін та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що на підставі направлення від 18.02.2011 року № 150, наказу ДПІ у Київському районі м. Одеси від 18.02.2011 року № 167-п, згідно з п.75.1 ст.75, пп.78.1.1 п.78.1 ст.78 ПК України, співробітниками податкової служби була проведена документальна позапланова виїзна перевірка фінансово-господарської діяльності з питань дотримання ФОП ОСОБА_1 вимог податкового та іншого законодавства за період з 01.01.2008 року по 31.12.2010 року, за результатами якої складений акт від 10.03.2011 року № 394/17-01.

Перевірка проводилась з 21.02.2011 року по 01.03.2011 року відповідно до направлення від 25.02.2011 року № 176 та наказу ДПІ у Київському районі від 25.02.2011 року № 192-п про продовження строку проведення позапланової виїзної перевірки перевірка продовжена з 28.02.2011 року тривалістю на 2 робочих дня, згідно з п.75.1 ст.75, пп.78.1.1 п.78.1 ст.78 ПК України. При цьому направлення на проведення перевірки та копія наказу № 192-п від 25.02.2011 року були вручені ФОП ОСОБА_1 лише 25.02.2011 року, що убачається з акту перевірки та не заперечується представником відповідача.

Перевіркою встановлено порушення ФОП ОСОБА_1:

· ст.1 Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності субєктів малого підприємництва», в результаті чого обсяг виручки від реалізації товарів (робіт та послуг) підприємця за І квартал 2010 року перевищив 500 000 гривень;

· ст.5 Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності субєктів малого підприємництва», в результаті чого підприємець не перейшов на загальну систему оподаткування обліку та звітності з 01.04.2010 року та безпідставно перебував на спрощеній системі оподаткування, обліку та звітності у 2-4 кварталах 2010 року;

· п. «в»п.19.1 ст.19 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб», п.4 ст.14 Декрету Кабінету Міністрів України від 26.12.1992 року «Про прибутковий податок з громадян», в результаті чого підприємцем не подано до ДПІ у Київському районі м. Одеси податкові декларації про доходи від підприємницької діяльності за 1-4 квартали 2010 року;

· ст.ст. 13, 14 Декрету Кабінету Міністрів України «Про прибутковий податок з громадян», в результаті чого підприємцем занижено податок з доходів фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності, що підлягає сплаті до бюджету усього в сумі 1 283 274,56 гривень;

· п.9.4 ст.9 Закону України «Про податок на додану вартість», пп.4.1.4 п.4.1 ст.4 Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», в результаті чого не надано до ДПІ у Київському районі м. Одеси податкові декларації з ПДВ за лютий 2010 року-грудень 2010 року;

· пп.3.1.1 п.3.1 ст.3, п.4.1 ст.4, пп.6.1.1 п.6.1 ст.6, пп.7.3.1 п.7.3 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість», в результаті чого занижено податок на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету всього в сумі 1 722 168 гривень;

· ст.ст. 1, 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», в результаті чого у період з 01.04.2010 року по 31.12.2010 року підприємець здійснив розрахунки за надані послуги у готівковій формі без застосування реєстраторів розрахункових операцій на загальну суму 150000 гривень;

· п.1, п.3 ст. 3 Закону України «Про патентування деяких видів підприємницької діяльності», оскільки підприємець здійснював торгівельну діяльність без придбання торгівельного патенту за період з 01.02.2010 року по 31.12.2010 року, внаслідок чого не сплатив вартість торгівельного патенту у розмірі 2880 гривень;

· п.4 Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності субєктів малого підприємництва», п.5 Порядку ведення книги обліку доходів і витрат, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 26.09.2001 року № 1269, так як підприємець не вів обліку доходів, одержаних протягом 2008-2010 року, і витрат, безпосередньо повязаних з їх одержанням, в порядку встановленої форми в книзі № 10.

На підставі вищевказаного акту перевірки ДПІ у Київському районі винесені наступні податкові повідомлення-рішення:

від 01.04.2011 року № НОМЕР_1 форми «Р», яким підприємцю збільшено суму грошового зобовязання з податку на додану вартість в сумі 1722168 гривень та застосовано штрафну санкцію в сумі 432412 гривень;

від 01.04.2011 року № НОМЕР_2 форми «С», яким до підприємця застосовано штрафну санкцію в розмірі 1 гривні;

від 01.04.2011 року № НОМЕР_3 форми «С», яким до підприємця застосовано штрафну санкцію в розмірі 5760 гривень;

від 01.04.2011 року № НОМЕР_4 форми «Р», яким підприємцю збільшено суму грошового зобовязання з податку з доходів фізичних осіб від підприємницької діяльності в сумі 1283274,56 гривень та застосовано штрафну санкцію в сумі 320818,64 гривень.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність наданих сторонами доказів, а також достатність та взаємний зв'язок у їх сукупності, суд вважає зазначені накази, податкові повідомлення-рішення необґрунтованими, а позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню у звязку з наступним.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Частиною 1 статті 9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями ч.2 ст.71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Тобто відповідач, будучи субєктом владних повноважень, несе тягар доказування правомірності здійснених податкових донарахувань, так як він заперечує проти задоволення позовних вимог. Однак в судовому засіданні представник відповідача не довів суду належними та допустимими в спірних правовідносинах доказами, з посиланням на відповідні положення законодавства, необґрунтованість позовних вимог позивача.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Преамбулою Закону України «Про державну податкову службу в Україні»встановлено, що Закон визначає статус державної податкової служби в Україні, її функції та основи діяльності.

Відповідно до п.75.1 ст.75 ПК України органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться органами державної податкової служби в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на органи державної податкової служби

Наказом № 167-п від 18.02.2011 року відповідачем відповідно до пп.78.1.1 п.78.1 ст.78 ПК України вирішено провести позапланову виїзну перевірку дотримання ФОП ОСОБА_2 вимого Податкового кодексу України.

Видання керівником податкового органу наказу про проведення позапланової перевірки безпосередньо призводить до виникнення певних обовязків у платника податків, щодо якого прийнято рішення про проведення перевірки. Тому зазначений наказ є таким, що має правове значення, а отже, є актом у розумінні пункту 1 частини другої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України, а зазначені вимоги підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства. Зазначена правова позиція викладена в інформаційному листі Вищого адміністративного суду України від 24.12.2010 № 1844/11/13-10.

За правилами пп.78.1.1 п.78.1 ст.78 ПК України документальна позапланова виїзна перевірка здійснюється за наслідками перевірок інших платників податків або отримання податкової інформації виявлено факти, що свідчать про можливі порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов'язковий письмовий запит органу державної податкової служби протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту.

Суд зауважує, що норма пп.78.1.1 п.78.1 ст.78 ПК України передбачає сукупність обставин, які надають право органам державної податкової служби проводити позапланові документальні перевірки, а саме: наявність інформації за результатами проведених перевірок інших платників податків або отримання податкової інформації, які свідчать про можливі порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства; не надання платником податків пояснень та їх документального підтвердження на обовязковий письмовий запит протягом 10-ті днів з дня отримання запиту.

Разом із тим, судом не встановлено виконання ДПІ у Київському районі м. Одеси такої умови для проведення позапланової виїзної перевірки, передбаченої пп.78.1.1 п.78.1 ст.78 ПК України, - як звернення з письмовим запитом до платника податків фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - за поясненнями та їх документальними підтвердженнями. У звязку із цим у ДПІ у Київському районі м. Одеси не було передбачених законом підстав для винесення оскаржуваного наказу № 167-п від 18.02.2011 року та проведення перевірки на підставі пп.78.1.1 п.78.1 ст.78 ПК України.

Таким чином, винесення відповідачем наказу № 167-п від 18.02.2011 року здійснено необґрунтовано, без належних правових підстав та з порушенням пп.78.1.1. п.78.1 ст.78 ПК України, у зв'язку із чим останній є протиправним та підлягає скасуванню.

Враховуючи те, що наказ № 192-п від 25.02.2011 року про продовження проведення позапланової виїзної перевірки є похідним від наказу № 167-п від 18.02.2011 року про проведення позапланової виїзної перевірки, останній також підлягає скасуванню.

Крім того, в порушення абз.2 п.78.4 ст.78 ПК України ДПІ у Київському районі не вручено копію наказу про проведення перевірки № 167-п від 18.02.2011 року до початку проведення зазначеної перевірки, у звязку із чим у податкового органу не виникло права на проведення перевірки ФОП ОСОБА_1

В судовому засіданні представник відповідача не зміг пояснити обставини вищевказаних порушень та обґрунтувати правомірність видання оскаржуваних наказів від 18.02.2011 року № 167-п, від 25.02.2011 року № 192-п на підставі положень Податкового кодексу України за умови недотримання вимог цього ж кодексу.

Згідно ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З аналізу вказаної правової норми випливає, що рішення державного органу, органу місцевого самоврядування та їх посадових осіб повинні бути прийняті в межах компетенції відповідного органу та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності всіх перед законом; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансі між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; не порушувати інтересів держави, прав та інтересів фізичних та юридичних осіб.

З урахуванням зазначеного, на підставі встановлених в судовому засіданні фактів, суд приходить до висновку про те, що винесення ДПІ у Київському районі м. Одеси наказів № 167-п від 18.02.2011 року про проведення позапланової виїзної перевірки, № 192-п від 25.02.2011 року про продовження строку проведення позапланової виїзної перевірки, здійснено відповідачем у непередбачений законом спосіб, - з порушенням п.75.1 ст.75, пп.78.1.1 п.78.1 ст.78 ПК України, - що також є самостійною підставою для скасування оскаржуваних рішень податкового органу, прийнятих за наслідками такої перевірки.

Поряд із тим, суд вважає, що висновки, викладені в акті перевірки також не відповідають вимогам ч.3 ст.2 КАС України та є необґрунтованими.

Судом встановлено, що ФОП ОСОБА_1 оподаткування одержаних доходів від здійснення господарської діяльності за період з 01.01.2008 року по 31.12.2010 року здійснював за спрощеною системою оподаткування, обліку та звітності та був платником єдиного податку за ставкою 200 гривень. У періоді, що перевірявся, підприємець займався оптовою та роздрібною торгівлею фруктами та овочами, а товари (цитрусові, овочі, фрукти) придбавав у постачальника ППФ «Електа»згідно укладеного договору купівлі-продажу від 01.09.02009 року № б/н. У перевіряємому періоді обсяг виручки згідно наданих звітів склав 1220000 гривень (у 2008 році 420000 гривень, у 2009 році 450000 гривень, у 2010 році 350000 гривень).

Разом із тим, з акту перевірки убачається, відповідно до інформації та документів наданих управлінням податкової міліції управління (служба) спеціальних розслідувань управління «Південь»ДПА України працівниками ГУПМ Управління спеціальних розслідувань ГУПМ ДПА України «Південь»було надіслано запити до Державної інспекції з карантину рослин в Одеській області та отримано відповіді з підтвердженням факту надання карантинних сертифікатів безпосередньо ППФ «Електа»для подальшої реалізації рослинної продукції (цитрусових, овочів, фруктів) приватним підприємцям.

З акту перевірки убачається, що в основу встановлених перевіряючими порушень покладений висновок, що карантинні сертифікати, що надаються на перевезення та реалізацію імпортованих цитрусових, овочів та фруктів, поряд із іншими видатковими документами (видатковими накладними, податковими накладними, товарно-транспортними накладними) є обовязковими документами, що можуть свідчити про факт реалізації даної продукції та що ця подія дійсно відбулась.

У зв'язку із цим перевіряючі, спираючись на інформацію, отриману від органів державної інспекції з карантину рослин, дійшли висновку, що ФОП ОСОБА_1 фактично здійснював відвантаження та реалізацію придбаних у ППФ «Електа»цитрусових, овочів та фруктів, не відображаючи це у обовязковій податковій звітності, а саме: мандаринів відповідно до карантинних сертифікатів загальною кількістю у І кварталі 2010 року 817914 кг; апельсинів - у І кварталі 2010 року 732315 кг; цибулі - у І кварталі 2010 року 109580 кг; картоплі у І кварталі 2010 року 151600 кг; винограду у І кварталі 2010 року 57120 кг.

Виходячи із розміру середніх цін (мандарини 6,4 грн./кг, апельсини 7 грн./кг, цибуля 2,5грн./кг, картопля 5 грн./кг, виноград 9 грн./кг), перевіряючі дійшли висновку, що у 1 кварталі 2010 року ФОП ОСОБА_1 отримав карантинних сертифікатів на загальну суму 11906885 гривень.

Перевіркою повноти визначення валового доходу (обсягу виручки від реалізації товарів) за період з 01.01.2008 року по 31.12.2010 року встановлено їх заниження всього у сумі 11706885 гривень, у т.ч. за І квартал 2010 року в сумі 11706885 гривень.

На підставі викладеного, перевіряючі дійшли висновку, що підприємець в порушення ст.1 Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності субєктів малого підприємництва»перевищив обсяг виручки від реалізації товарів за 1 квартал 2010 року в розмірі 500 000 гривень на суму 11406885 гривень, у звязку із чим, в порушення ст.5 цього ж Указу, не перейшов на загальну систему оподаткування обліку та звітності у ІІ кварталі 2010 року.

На підставі викладеного перевіряючі дійшли висновку про заниження суми оподатковуваного (чистого) доходу на суму 8555163,75 гривень, яка розрахована у відповідності до Інструкції «Про оподаткування доходів фізичних осіб від зайняття підприємницькою діяльністю», затвердженої наказом ГДПІ України від 21.04.1993 року № 12, та склала 75% від суми валового доходу (11406885 гривень (11406885 гривень Х 0,25)).

Керуючись ст.ст.13, 14 Декрету Кабінету Міністрів України «Про прибутковий податок з громадян», перевіряючі встановили заниження податку з доходів фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності, що підлягає сплаті до бюджету за період з 01.01.2010 року по 31.12.2010 року в сумі 1283274,56 гривень (8555163,75 гривень Х 15%).

Також, керуючись положеннями Закону України «Про податок на додану вартість», перевіряючі дійшли висновку про те, що підприємець не зареєструвався як платник податку на додану вартість в лютому 2010 року за наявності такого обовязку, оскільки обсяг оподатковуваних операцій (які на думку перевіряючих підтверджені карантинними сертифікатами) протягом цього періоду перевищив визначену пп.2.3.1 п.2.3 ст.2 цього Закону суму. У зв'язку із цим перевіркою встановлено заниження податкових зобовязань з податку на додану вартість в сумі 1722168 гривень.

Крім того, керуючись тим, що ФОП ОСОБА_1 мав обовязком перейти на загальну систему оподаткування, перевіряючі дійшли висновку про порушення підприємцем вимог Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», оскільки у перевіряємому періоді ФОП ОСОБА_1 здійснював розрахунки у готівковій формі без застосування реєстраторів розрахункових операцій на загальну суму 150000 гривень, а встановлені Законом України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»пільги щодо звільнення від застосування РРО на підприємця не розповсюджувались.

З тих же підстав перевіряючі дійшли висновку про порушення підприємцем п.1, п.3 Закону України «Про патентування деяких видів підприємницької діяльності», так як підприємцем не сплачена вартість торгівельного патенту за 9 місяців 2010 року в загальній сумі 2880 гривень, за наявності обовязку придбати вказаний патент з огляду на перебування на загальній системі оподаткування.

Однак, суд вважає, що такі висновки перевіряючих ґрунтуються на хибному тлумаченні законодавства та є необґрунтованим, з огляду на наступне.

Первинний документ це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення (ст.1 Закону України «Про бухгалтерський обліку та фінансову звітність в Україні»).

У свою чергу, відповідно до п.2.1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року № 88, господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Судом встановлено, що перевіряючими не встановлювався зв'язок між фактом придбання товарів, понесенням витрат і господарською діяльності платника податку, а всі висновки ґрунтуються на припущенні здійснення відвантаження та реалізації придбаних у ППФ «Електа»цитрусових, овочів та фруктів. Неоднозначність висновків перевіряючих також убачається зі змісту самого акту перевірки, в якому реалізація продукції обґрунтовується словами «можливо встановити», «може свідчити» тощо.

Карантинний сертифікат це документ, який видається органами Державної служби з карантину рослин України та засвідчує фітосанітарний стан об'єктів регулювання, що вивозяться та/або ввозяться у карантинну зону, транспортуються територією України (ст.1 Закону України «Про карантин рослин»).

Таким чином, карантинний сертифікат не відповідає критеріям первинного документу, оскільки не містить інформації щодо змісту господарської операції, вартості товару, дати переходу права власності на товар, посад і прізвищ осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особисті чи електронні підписи або інші дані, що дають змогу ідентифікувати повязаних осіб. Так, карантинний сертифікат лише засвідчує фітосанітарний стан обєктів регулювання, що вивозяться та/або ввозяться у карантинну зону, транспортуються територією України.

Відповідно до вимог Податкового кодексу України та Закону України «Про державну податкову службу в Україні»для застосування посадовими (службовими) особами органів державної податкової служби при оформленні матеріалів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, платниками податків - юридичними особами (резидентами і нерезидентами) та їх відокремленими підрозділами розроблений Порядок оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства (далі Порядок), затверджений наказом Державної податкової адміністрації України 22.12.2010 року № 984.

Відповідно до п.5.2 Порядку у разі встановлення перевіркою порушень податкового законодавства за кожним відображеним в акті фактом порушення необхідно чітко викласти зміст порушення з посиланням на конкретні пункти і статті законодавчих актів, що порушені платником податків, зазначити період (місяць, квартал, рік) фінансово-господарської діяльності платника податків та господарську операцію, в результаті якої здійснено це порушення, при цьому додати до акта письмові пояснення посадових осіб платника податків або його законних представників щодо встановлених порушень; зазначити первинні документи, на підставі яких вчинено записи у податковому та бухгалтерському обліку, навести регістри бухгалтерського обліку, кореспонденцію рахунків операцій та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків і зборів, та докази, що підтверджують наявність факту порушення; у разі відсутності первинних документів або ненадання для перевірки первинних та інших документів, що підтверджують факт порушення, зазначити перелік цих документів.

Таким чином, перевіряючими не дотримані вимоги п.5.2 Порядку, оскільки не зазначено первинні документи, які б підтверджували наявність факту порушення.

Крім того, податкові зобовязання в оскаржуваних податкових повідомленнях-рішеннях розраховані на підставі непрямого методу визначення суми податкового зобовязання, так як останні визначені на підставі понесених господарюючим субєктом витрат, що не передбачено чинним Податковим кодексом України (перевірка проводилась на предмет дотримання підприємцем вимог Податкового кодексу України).

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з ч.3 ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом. Відповідно до ч.3 ст.70 КАС України докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги.

Рішення суб'єкта владних повноважень не можуть вважатися правомірними, якщо вони прийняті з порушенням порядку, встановленого законодавством, оскільки згідно ст.19 Конституції України правовий порядок в Україні здійснюється на засадах, відповідно до яких, ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Згідно з ч.4 ст. 70 КАС України обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування.

Вирішуючи спір, суд зважає, що в силу вимог ч.2 ст.49 КАС України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов'язки, що з огляду на запроваджений ст.8 Конституції України принцип верховенства права та в кореспонденції з приписами ч.1 ст.71 КАС України означає абсолютний і безумовний обовязок кожної особи, яка бере участь в адміністративній справі довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В судовому засіданні представник відповідача не довів суду правильність та обґрунтованість висновків за актом перевірки, а надав пояснення аналогічні змісту акту перевірки від 10.03.2011 року № 394/17-01.

За результатами встановлених обставин справи суд дійшов вичерпного юридичного висновку, що оскаржувані рішення податкового органу не могли бути прийняті за результатами перевірки, яка була проведена з порушенням ст.ст. 75, 78 ПК України, та при невідповідності висновків за актом перевірки вимогам чинного законодавства.

З урахуванням зазначеного, на підставі встановлених в судовому засіданні фактів, суд приходить до висновку про те, що оскаржувані накази № 167-п від 18.02.2011 року, № 192-п від 25.02.2011 року та податкові повідомлення-рішення ДПІ у Київському районі м. Одеси №№ НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_4 від 01.04.2011 року є необґрунтованими, підлягають скасуванню, а позовні вимоги в цій частині задоволенню.

Поряд із тим, позовні вимоги про визнання протиправними дій ДПІ у Київському районі м. Одеси щодо складання акту перевірки № 394/17-01 від 10.03.2011 року задоволенню не підлягають, у зв'язку з наступним.

Згідно з п.3 Розділу І Порядку акт - службовий документ, який підтверджує факт проведення документальної перевірки фінансово-господарської діяльності платника податків і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби.

Таким чином, акт, складений посадовими особами податкового органу за результатами перевірки фінансово-господарської діяльності субєкта господарювання, не є тим рішенням субєкта владних повноважень, яке породжує певні правові наслідки для субєкта господарювання, спрямоване на регулювання тих чи інших відносин і має обовязковий характер для субєктів цих відносин. Акт може бути підставою для прийняття субєктом владних повноважень рішення.

З огляду на викладене, дії по складанню акту перевірки, а також дії щодо виявлення порушень податкового законодавства не відповідають способу захисту в порядку адміністративного судочинства, оскільки не породжують публічно-правових наслідків, якими можуть бути відповідні рішення, прийняті на підставі проведених перевірок. Таким чином, обраний позивачем спосіб захисту прав, які він вважає порушеними, не відповідає законодавству, позаяк факт проведення перевірки та стверджуванні ним обставини не спроможні порушити права особи та складаються виключно на реалізацію компетенції субєкта владних повноважень, в даному випадку Державної податкової інспекції у Київському районі м. Одеси.

Таким чином, на підставі ст.10 КАС України, згідно якої, усі учасники адміністративного процесу є рівними та ст.11 КАС України, згідно якої розгляд і вирішення справ у адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними доказів, зясувавши обставини у справі; перевіривши всі доводи і заперечення сторін та надавши правову оцінку наданим доказам, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст.158-163 КАС України суд

П О С Т А Н О В И В:

Позовну заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати накази Державної податкової інспекції у Київському районі м. Одеси № 167-п від 18.02.2011 року про проведення позапланової виїзної перевірки, № 192-п від 25.02.2011 року про продовження строку проведення позапланової виїзної перевірки.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Київському районі м. Одеси від 01.04.2011 року № НОМЕР_1, від 01.04.2011 року № НОМЕР_2, від 01.04.2011 року № НОМЕР_3, від 01.04.2011 року № НОМЕР_4.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Повний текст постанови складено 30 вересня 2011 року.

Суддя /ПІДПИС/ ОСОБА_3