Справа № 819/2504/13-а
Суддя: Мартиць О.І.
Дата ухвалення: 2015-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 819/2504/13-a

10 вересня 2015 р.м. Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, в складі:

головуючого судді Мартиць О.І.

секретарі судового засідання Лавренюк О.М.

за участю: представника позивача Тернопільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Тернопільській області Брика В.Г.

представника відповідача відкритого акціонерного товариства "Тернопільське об'єднання "Текстерно" Дупіряк О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі адміністративну справу за позовом Тернопільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Тернопільській області до відкритого акціонерного товариства "Тернопільське об`єднання "Текстерно" про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Тернопільська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Тернопільській області звернулася до Тернопільського окружного адміністративного суду з позовною заявою до відкритого акціонерного товариства "Тернопільське об'єднання "Текстерно" (надалі ВАТ "Текстерно") про стягнення коштів з рахунків у банках, обслуговуючих відповідача ВАТ "Текстерно" та за рахунок готівки, що належить відповідачу податкового боргу на суму 904857,19 грн. по земельному податку з юридичних осіб, посилаючись на те, що відповідач несвоєчасно та не в повному обсязі сплачував узгоджені суми податкового зобов'язання, нарахованого згідно декларацій з плати за землю за 2012, 2013 роки, внаслідок чого у нього виникла вказана заборгованість перед бюджетами та державними цільовими фондами по земельному податку з юридичних осіб.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити та стягнути з відповідача податковий борг по земельному податку з юридичних осіб в розмірі 904857,19 грн., пояснивши, що у 2001 році відповідачеві було виставлено першу (8 жовтня 2001 року) та другу податкові вимоги, податковий борг з часу виставлення першої вимоги не погашався, а навпаки збільшувався, тому податкові вимоги не відкликались, а нові не складались та на адресу відповідача не направлялись.

Представник відповідача проти заявленого позову заперечила, свою позицію виклала в письмових запереченнях, долучених до матеріалів справи. Просить відмовити в позові.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши подані докази в їх сукупності, суд встановив такі обставини.

Відкрите акціонерне товариство "Тернопільське об'єднання "Текстерно" зареєстроване як юридична особа виконавчим комітетом Тернопільської міської ради 29.04.1996 року та перебуває на обліку у позивача як платник податків.

Відповідно до вимог ст.67 Конституції України та ст.36 Податкового кодексу України на відповідача покладений обов'язок сплачувати належні суми податків і зборів (обов'язкових платежів) у встановлені законами терміни.

Пунктом 6.1 ст.6 Податкового кодексу України визначено, що податком є обов'язковий, безумовний платіж до відповідного бюджету, що справляється з платників податку відповідно до цього Кодексу.

Як видно з матеріалів справи, відповідач несвоєчасно та не в повному обсязі сплачував узгоджені суми податкового зобов'язання, внаслідок чого станом на 18.10.2013 року у нього виникла заборгованість перед бюджетами та державними цільовими фондами по земельному податку з юридичних осіб за період з січня 2013 року по вересень 2013 року в розмірі 904857,19 грн., що підтверджується розрахунком суми позовних вимог, податковими деклараціями з плати за землю № від 24.01.2012 року, № від 18.02.2013 року, № від 18.02.2013 року, № від 18.02.2013 року, № від 18.02.2013 року, № від 18.02.2013 року, № від 18.02.2013 року, № від 18.02.2013 року, № від 18.02.2013 року та обліковими картками платника податку.

Доказів, які б свідчили про погашення даної суми заборгованості на день розгляду справи, суду сторонами не надано.

Таким чином, сума 904857,19 грн. податкового зобов'язання по земельному податку з юридичних осіб, яка самостійно визначена платником податку у поданих відповідачем податкових деклараціях, є узгодженою у порядку і на умовах, визначених Податковим кодексом України.

Так, постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 14.11.2013 року задоволено позов Тернопільської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міністерства доходів у Тернопільській області та стягнуто з відкритого акціонерного товариства "Тернопільське об'єднання "Текстерно" шляхом стягнення коштів з рахунків у обслуговуючих банках та за рахунок готівки заборгованість по земельному податку в сумі 904 857,19 грн.

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 28.07.2014 року апеляційну скаргу відкритого акціонерного товариства "Тернопільське об'єднання "Текстерно" залишено без задоволення, постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 14.11.2013 року в справі №819/2504/13а без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 25.05.2015 року скасовано постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 14.11.2013 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 28.07.2014 року у справі №819/2504/13-а, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до п. п.14.1.156 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України податкове зобов'язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством.

Згідно п. п.14.1.147 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України плата за землю - обов'язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності

Статтею 269 Податкового кодексу України, передбачено, що платниками податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв); землекористувачі, а згідно ст.270 Податкового кодексу України об'єктами оподаткування є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні; земельні частки (паї), які перебувають у власності.

Згідно з п.286.2 ст.286 Податкового кодексу України платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному органу державної податкової служби за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов'язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається довідка (витяг) про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а надалі така довідка подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.

Відповідно до п.287.3. ст.287 Податкового кодексу України податкове зобов'язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Несплачене у встановлений строк податкове зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій), самостійно узгоджене платником податків або узгоджене в адміністративному порядку, визнається згідно п. п.14.1.175 п.14. ст.14 Податкового кодексу України сумою грошового зобов'язання, самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження.

Таким чином, заборгованість відповідача перед бюджетами та державними цільовими фондами по земельному податку з юридичних осіб в розмірі 904857,19 грн. є сумою грошового зобов'язання, самостійно узгодженого платником податків - податковим боргом.

Сторона відповідача не заперечує та не спростовує вказаної суми заборгованості, а заперечує лише законність стягнення заборгованості у зв'язку із ненадсиланням відповідачу податкової вимоги у порядку, передбаченому Податковим кодексом України.

Порядок погашення податкового боргу платників податків регулюється статтями 95-99 Податкового кодексу України.

Пунктом 95.1 ст.95 Податкового кодексу України визначено, що контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

У пункті 95.2 ст.95 Податкового кодексу України зазначено, що стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Відповідно до п.59.1 ст.59 Податкового кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

З матеріалів справи видно, що перша податкова вимога форми "Ю1" за №1/4 від 08.10.2001 року отримана фінансовим директором ОСОБА_4 09.10.2001 року, про що свідчить її особистий підпис на корінці вимоги. Друга податкова вимога форми "Ю1" за №2/529 від 08.11.2001 року надіслана рекомендованим поштовим відправленням та отримана ВАТ "Текстерно" 22.11.2001 року. Податкові вимоги не були оскаржені, не скасовані у встановленому законом порядку, а також не відкликались позивачем.

Підпунктом 60.1.1 пункту 60.1 статті 60 Податкового кодексу України передбачено, що податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними, якщо: зокрема, сума податкового боргу самостійно погашається платником податків або органом стягнення.

Таким чином, надіслана платнику податків податкова вимога на податковий борг, що не погашений, не втрачає своєї правової дії. При цьому, податковим законодавством не передбачено необхідності повторного направлення платнику податків податкової вимоги у разі зміни (крім зменшення до нуля) суми його податкового боргу.

В такому випадку право на стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу виникає у контролюючого органу на наступний день після закінчення 60 днів з дня скерування на адресу платника податків податкової вимоги, надісланої на раніше існуючий податковий борг, і реалізація такого права у часі не обмежена, а право на стягнення новоствореного податкового боргу виникає на наступний день, що настає за днем граничного строку сплати узгодженого грошового зобов'язання.

Суд критично оцінює твердження відповідача про те, що ВАТ "Текстерно" повністю погасило заборгованість по першій вимозі № 1/4 від 08.10.2001 року на суму 45969,51 грн. і по другій вимозі № 2/529 від 08.11.2001 року на суму 255036,57 грн. станом на 31.03.2003 року, оскільки дане твердження не знайшло документального підтвердження.

Так, належними доказами у справі, в тому числі виписками з інтегрованих карток платника (зворотній бік облікової картки) по земельному податку ВАТ "Текстерно" встановлено, що за період з 01.01.2001 року по 31.12.2013 року по даному платежу рахується від'ємне сальдо, яке до нуля жодного разу не зменшувалося.

Тому спростовується твердження представника відповідача про те, що Тернопільська ОДПІ не надіслала та не вручила ВАТ "Текстерно" жодної податкової вимоги за спірний період, а податкові вимоги які датовані 2001 роком, не повинні братися до уваги, оскільки ухвалою господарського суду Тернопільської області від 11.06.2003 року у справі №1/Б-294 порушено провадження про визнання банкрутом ВАТ "Текстерно" та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.

Стосовно посилання представника відповідача щодо стягнення податкового боргу за статтею 183-3 КАС України на підставі подання, а не адміністративного позову в загальному порядку, суд вважає, що положення Податкового кодексу України не встановлюють імперативної умови звернення згідно зазначеної статті, як обов'язкової передумови для подання позову про стягнення податкового боргу в загальному порядку позовного провадження.

Виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк (п.38.1 ст.38 Податкового кодексу України).

Згідно п.102.4 ст.102 Податкового кодексу України податковий борг, що виник у зв'язку з відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобов'язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу.

Контролюючі органи мають право, зокрема, звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини (пп.20.1.34. п.20.1 ст.20 Податкового кодексу України).

Стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в органі, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини (п.95.3. ст.95 Податкового кодексу України).

Згідно п.95.4 ст.95 Податкового кодексу України, контролюючий орган на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків.

Обставини щодо надіслання вказаних вище податкових вимог уже були предметом дослідження у інших адміністративних справах за позовом Тернопільської об'єднаної державної податкової інспекції до відкритого акціонерного товариства "Тернопільське об'єднання "Текстерно" про стягнення податкового боргу і судова практика склалася різна, тому суд виходить з обставин, встановлених наявними матеріалами справи.

Згідно ч.1 ст.72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

У відповідності до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Статтею 11 КАС України встановлено принцип змагальності сторін, відповідно до якого розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За нормами ч.1 ст.86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

За таких встановлених обставин та наявність доказів в підтвердження наявності заборгованості відповідача перед бюджетами та державними цільовими фондами по земельному податку з юридичних осіб, суд вважає, що заявлений позов про стягнення цієї суми з відповідача підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст.2,6,11,122,160-163,186,254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов Тернопільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Тернопільській області задовольнити.

Стягнути з відкритого акціонерного товариства "Тернопільське об'єднання "Текстерно", (46010, м. Тернопіль, вул. Текстильна, 18 ) з рахунків у банках обслуговуючих відповідача та за рахунок готівки, що належить відкритому акціонерному товариству "Тернопільське об'єднання "Текстерно" заборгованість перед бюджетами та державними цільовими фондами в сумі 904857 (дев'ятсот чотири тисяч вісімсот п'ятдесят сім) грн. 19 коп. по земельному податку з юридичних осіб.

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд в порядку і строки, передбачені ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України та набирає законної сили в порядку, визначеному ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 15 вересня 2015 р.

Головуючий суддя Мартиць О.І.

копія вірна:

Суддя Мартиць О.І.