Справа № 814/3389/14
Суддя: Лісовська Н. В.
Дата ухвалення: 2015-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Миколаїв

29.07.2015 р. № 814/3389/14

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Лісовської Н.В., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомфізичної особи-підприємця ОСОБА_1, вул. М.Ульянової, 11, м. Миколаїв, 54049

доДПІ у Корабельному районі м. Миколаєва ГУ Міндоходів у Миколаївській області, вул. Артема, 1-А, м. Миколаїв, 54052

провизнання протиправним та скасування рішення від 18.12.2009 р. № НОМЕР_1,
ВСТАНОВИВ:

Позивач фізична особа-підприємець ОСОБА_1, звернувся з адміністративним позовом до державної податкової інспекції у Корабельному районі м. Миколаєва (далі відповідач). Суд допустив процесуальне правонаступництво відповідача, замінивши його на державну податкову інспекцію у Корабельному районі м. Миколаєва ГУ Міндоходів у Миколаївській області. Позивач просив суд визнати неправомірними дії перевіряючих, а також скасувати рішення відповідача від 18.12.2009 р. № НОМЕР_1 і № НОМЕР_2.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 07.10.2014 р. рішення судів першої та апеляційної інстанцій у даній справі скасовано в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення від 18.12.2009 р. № НОМЕР_1 на суму 21379,00 грн. та направлено справу в цій частині на новий розгляд до суду першої інстанції.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що оскаржуване рішення є незаконним і підлягає скасуванню, оскільки перевіряючими допущені грубі порушення чинного законодавства.

Відповідач надав письмові заперечення, в яких зазначив, що порушення позивача зафіксовані в акті перевірки, а штрафні санкції розраховані у відповідності до вимог законодавства.

Сторони подали клопотання про розгляд справи за їх відсутності, в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 4 ст. 122 КАС України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

З'ясував усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінив докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідив матеріали, що містяться у справі, суд дійшов висновку, що позов належить задоволенню частково, виходячи з наступного:

Посадовими особами ДПА у Миколаївській області проведено перевірку відділу, що належить позивачу, з питань дотримання субєктами господарювання порядку проведення розрахунків за товари (послуги), вимог з регулювання обігу готівки, наявності торгових патентів і ліцензій, за результатами якої складено акт від 04.12.2009 р. № 1322/14/00/23/НОМЕР_3.

На підставі зазначеного акту перевірки відповідачем прийнято оскаржуване рішення від 18.12.2009 р. № НОМЕР_1, яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції в розмірі 21624,00 грн. за порушення п. 1, 2, 9, 11, 12, 13 ст. 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" (далі Закон № 265).

Згідно ухвали Вищого адміністративного суду України, під час нового судового розгляду суд має дослідити наступні порушення позивача, які зазначені в акті перевірки: нерозрукування на РРО z-звітів у трьох випадках; незберігання чотирьох z-звітів у КОРО; реалізація товарів, які не обліковані у встановленому порядку. Саме зазначені порушення слугували підставою для нарахування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 21379,00 грн.

Згідно п. 1-2 ст. 3 Закону № 265 (в редакції станом на дату проведення перевірки), субєкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобовязані проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок; видавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, розрахунковий документ встановленої форми на повну суму проведеної операції.

Факт порушення підприємцем зазначених вище вимог підтверджується актом перевірки, який є носієм доказової інформації, та не спростовано позивачем.

За нерозрукування на РРО z-звітів та незберігання z-звітів у КОРО відповідачем застосовано штрафні (фінансові) санкції з розрахунку 20 х 17 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян х 3 випадки нерозрукування на РРО z-звітів, що дорівнює 1020,00 грн. і 20 х 17 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян х 4 випадки незберігання z-звітів у КОРО, що дорівнює 1360,00 грн.

Стосовно порушення позивачем п. 9 статті 3 Закону № 265, суд зазначає, що не виконуючи протягом певного періоду обовязок щодня друкувати фіскальний звітний чек, субєкт підприємницької діяльності вчиняє продовжуване порушення, а не зберігаючи роздрукований чек у книзі обліку розрахункових операцій триваюче.

Таким чином, за вчинення порушень, передбачених п. 4 ст. 17 Закону № 265, орган державної податкової служби може застосувати лише одну фінансову санкцію у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян незалежно від кількості випадків невиконання щоденного друку фіскального звітного чека та/або його незберігання в книзі обліку розрахункових операцій, виявлених під час перевірки субєкта підприємницької діяльності, який здійснює розрахункові операції за товари (послуги).

З огляду на викладене, вимоги в частині визнання протиправним і скасування рішення від 18.12.2009 р. № НОМЕР_1 в частині застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій за порушення п. 1, 2, 9 ст. 3 Закону № 265 у сумі 2040,00 грн. підлягає задоволенню. Чинним залишається застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій у сумі 340,00 грн.

Стосовно порушення позивачем п. 12 ст. 3 Закону № 265 щодо обовязку вести у порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів, які відображені в такому обліку, суд зазначає, що такий обовязок не міг бути покладений на субєктів підприємницької діяльності-фізичних осіб, які здійснювали підприємницьку діяльність за спрощеною системою оподаткування відповідно до указу Президента України від 03.07.1998 р. № 727/98 "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності субєктів малого підприємництва" (в редакції на час виникнення спірних правовідносин).

Натомість субєкти підприємницької діяльності, які перебували на загальній системі оподаткування, відповідно до вимог п. 12 ст. 3 та ст. 6 Закону № 265, були зобовязані вести облік товарних запасів у порядку, визначеному чинним на час виникнення спірних правовідносин законодавством, а саме: зберігати накладні, товарно-транспортні накладні, а також інші первинні документи, що засвідчують рух товарів та слугують підставою для їх оприбуткування в бухгалтерському та податковому обліку платника податків.

В адміністративному позові позивач не зазначає, що перебуває на спрощеній системі оподаткування та не має обовязку вести облік товарних запасів, а вказує лише на відсутність порядку ведення обліку в законодавстві України.

Однак постановою Кабінету Міністрів України від 26.09.2001 р. № 1269 затверджено Порядок ведення книги обліку доходів і витрат, який містить перелік відомостей, що мають бути внесені до книги.

На підставі ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. У ході судового розгляду справи позивач не зазначив і не надав доказів того, що перебуває на спрощеній системі оподаткування, а відтак на нього покладено обовязок вести облік доходів та витрат у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до ст. 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, обов'язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, позовні вимоги в частині визнання протиправним та скасування рішення від 18.12.2009 р. № НОМЕР_1 на суму 21379,00 грн. підлягають задоволенню частково на суму 340,00 грн., у задоволенні решти вимог належить відмовити.

Керуючись ст. 2, 7, 17, 94, 158, 161, 162, 163 Кодексу адміністративного судочинства України,

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення державної податкової інспекції у Корабельному районі м. Миколаєва від 18.12.2009 р. № НОМЕР_1 на суму 340,00 грн.

3. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова суду першої інстанції набирає чинності з моменту закінчення десятиденного строку на апеляційне оскарження.

Постанова суду може бути оскаржена до Одеського апеляційного Адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Порядок та строки апеляційного оскарження визначені ст. 186 КАС України.

Суддя Н. В. Лісовська