Справа № 812/1152/15
Суддя: І.О. Свергун
Дата ухвалення: 2015-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

14 вересня 2015 рокуСєвєродонецькСправа № 812/1152/15

Луганський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Свергун І.О.,

за участі секретаря Михальченко Д.С.,

представника позивача ОСОБА_1 (довіреність від 04.08.2015 № 463/12-14-10),

представника відповідача ОСОБА_2 (довіреність від 24.03.2015 вих. № 333),

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Державної податкової інспекції у м. Сєвєродонецьку Головного управління ДФС у Луганській області до Комунального підприємства «Сєвєродонецьккомунсервіс» про стягнення податкової заборгованості в сумі 800965,00 грн.,

ВСТАНОВИВ:

27 серпня 2015 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Державної податкової інспекції у м. Сєвєродонецьку Головного управління ДФС у Луганській області до Комунального підприємства «Сєвєродонецьккомунсервіс» про стягнення податкової заборгованості в сумі 800965,00 грн.

В обґрунтування позову позивачем зазначено, що КП «Сєвєродонецьккомунсервіс» зареєстровано в якості юридичної особи виконавчим комітетом Сєвєродонецької міської ради.

За відповідачем утворився податковий борг з ПДВ в сумі 800965,00 грн. Сума заборгованості визначена самостійно відповідачем у податкових деклараціях з податку на додану вартість. Позивачем вживалися заходи щодо погашення податкового боргу, а саме: відповідачу було виставлено першу податкову вимогу від 23.10.2001 № 1/42 та другу податкову вимогу від 11.12.2001 № 2/248. Незважаючи на вжиті заходи, податковий борг залишається несплаченим. У зв'язку з викладеним позивач просить суд стягнути з відповідача податковий борг з податку на додану вартість в сумі 800965,00 грн.

У судовому засіданні представник позивача адміністративний позов підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні адміністративний позов визнав у повному обсязі та просив ухвалити рішення про розстрочення сплати суми заборгованості з ПДВ в сумі 800965,00 грн. на 10 років. В обґрунтування заяви про розстрочення суми боргу відповідач послався на наступне. КП «Сєвєродонецьккомунсервіс» є власністю Сєвєродонецької міської ради, а майно підприємства є комунальною власністю. Послуги будь-кому з перевезення пасажирів та з перевезення вантажів підприємство відповідача не надавало і не надає.

Відповідач зазначив, що населення, як основний споживач послуг підприємства, несвоєчасно розраховується за надані послуги з вивозу побутових відходів. Станом на 01.08.2015 населення має заборгованість перед відповідачем в сумі 3963097,80 грн.

КП «Сєвєродонецьккомунсервіс» не має можливості своєчасно в повному обсязі погасити податковий борг, а тому кошти на відповідних рахунках будуть арештовані, що унеможливить вивіз сміття та відходів з міста на полігон твердих побутових відходів, що приведе до штучного виникнення в місті та регіоні надзвичайної ситуації. На підставі викладеного представник відповідача просив розстрочити виконання постанови суду на 10 років.

Представник позивача проти розстрочення виконання постанови суду не заперечував, щодо строку розстрочення посилався на розсуд суду.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статей 69-72 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов наступного.

Стаття 67 Конституції України передбачає, що кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, установлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України.

Відповідно до пункту 20.1.18 п.20.1 статті 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право визначати у порядку, встановленому цим Кодексом, суми податкових та грошових зобов'язань платників податків та згідно п.п. 20.1.34 п.20.1 ст.20 Податкового кодексу України - звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

У відповідності із п.п. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Згідно із статтею 16 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний: вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів (п.п. 16.1.2 п. 16.1); подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів (п.п. 16.1.3 п. 16.1); сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи (п.п. 16.1.4 п. 16.1).

Згідно із пунктом 54.1 статті 54 Податкового кодексу України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

У відповідності із пунктом 49.18 статті 49 Податкового кодексу України податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює:

- календарному місяцю (у тому числі в разі сплати місячних авансових внесків) - протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця (підпункт 49.18.1);

- календарному кварталу або календарному півріччю (у тому числі в разі сплати квартальних або піврічних авансових внесків) - протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) кварталу (півріччя) (підпункт 49.18.2).

Платник податків відповідно до пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У судовому засіданні встановлено, підтверджено матеріалами справи, що Комунальне підприємство «Сєвєродонецьккомунсервіс» зареєстровано в якості юридичної особи виконавчим комітетом Сєвєродонецької міської ради 03.11.1992 за № 1 000184 (арк. справи 35), з 20.07.1995 за № 1432 перебуває на податковому обліку в ДПІ у м. Сєвєродонецьку (арк. справи 31) та є платником податку на додану вартість (арк. справи 32).

За відповідачем утворився податковий борг з податку на додану вартість в сумі 800965,00 грн., у тому числі: за IV квартал 2014 року в сумі 180427,00 грн., за І квартал 2015 року в сумі 247806,00 грн. та за ІІ квартал 2015 року в сумі 289621,00 грн.

Сума боргу складається з самостійно узгоджених сум податкового боргу відповідно до наданих до ДПІ у м. Сєвєродонецьку відповідачем податкових декларацій з податку на додану вартість в сумі 800965,00 грн., а саме: від 19.11.2014 № НОМЕР_1 на суму 97875,00 грн. (термін сплати 30.11.2014), від 18.12.2014 № НОМЕР_2 на суму 82552,00 грн. (термін сплати 30.12.2014), від 19.01.2015 № НОМЕР_3 на суму 60794,00 грн. (термін сплати 30.01.2015), від 18.02.2015 № НОМЕР_4 на суму 92506,00 грн. (термін сплати 02.03.2015), від 19.03.2015 № НОМЕР_5 на суму 94506,00 грн. (термін сплати 30.03.2015), від 17.04.2015 № НОМЕР_6 на суму 112017,00 грн. (термін сплати 30.04.2015), від 19.05.2015 № НОМЕР_7 на суму 91571,00 грн. (термін сплати 30.05.2015), від 16.06.2015 № НОМЕР_8 на суму 86033,00 грн. (термін сплати 30.06.2015), від 16.07.2015 № НОМЕР_9 на суму 83111,00 грн. (термін сплати 30.07.2015) (арк. справи 12-29).

Зазначену суму узгодженого грошового зобов'язання відповідачем у встановлений законом строк сплачено не було, у зв'язку з чим утворився податковий борг з податку на додану вартість в сумі 800965,00 грн., що підтверджується обліковою карткою платника податку (арк. справи 5-8, 54-58).

Згідно з п. 59.1 ПК України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному статтею 59 Податкового кодексу України (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Згідно з п. 6.2.1, 6.2.3 п. 6.2 статті 6 Закону України "Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами, який діяв на момент направлення податкових вимог, у разі коли платник податків не сплачує узгоджену суму податкового зобов'язання в установлені строки, податковий орган надсилає такому платнику податків податкові вимоги.

Податкові вимоги надсилаються:

а) перша податкова вимога - не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати узгоджено суми податкового зобов'язання. Перша податкова вимога містить повідомлення про факт узгодження податкового зобов'язання та виникнення права податкової застави на активи платника податків, обов'язок погасити суму податкового боргу та можливі наслідки непогашення його у строк;

б) друга податкова вимога - не раніше тридцятого календарного дня від дня направлення (вручення) першої податкової вимоги, у разі непогашення платником податків суми податкового боргу у встановлені строки. Друга податкова вимога додатково до відомостей, викладених у першій податковій вимозі, може містити повідомлення про дату та час проведення опису активів платника податків, що перебувають у податковій заставі, а також про дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.

На виконання вимог Закону № НОМЕР_10 в м. Сєвєродонецьку виставлена відповідачеві перша податкова вимога від 23.10.2001 № 1/42, яка була вручена посадовій особі відповідача 09.11.2001 (арк. справи 9). Друга податкова вимога від 11.12.2001 № 2/248 вручена посадовій особі відповідача 18.01.2002 (арк. справи 10).

Зазначені вимоги у встановленому чинним законодавством порядку відповідачем не оскаржені.

Згідно з п. 95.1 ст.95 Податкового кодексу України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги (п. 95.2 ст. 95 Податкового кодексу України).

Стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини (п. 95.3 ст. 95 Податкового кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 136 Кодексу адміністративного судочинства України позивач може відмовитися від адміністративного позову, а відповідач - визнати адміністративний позов протягом всього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову від адміністративного позову чи визнання адміністративного позову викладено в адресованій суду письмовій заяві, ця заява приєднується до справи.

Адміністративний позов визнано відповідачем в повному обсязі.

За таких обставин суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що необхідно задовольнити.

Щодо клопотання відповідача про розстрочення виконання рішення суду строком на 10 років, суд зазначає наступне.

Згідно зі статтею 263 Кодексу адміністративного судочинства України за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), державний виконавець може звернутися до адміністративного суду першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий лист, що видав виконавчий лист, із поданням, а особа, яка бере участь у справі, та сторона виконавчого провадження - із заявою про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Відповідно до пункту 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 грудня 2003 року № 14 «Про практику розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернення учасників виконавчого провадження» при вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку чи розстрочку виконання рішення суду потрібно мати на увазі, що їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо).

Підставою для розстрочення виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у строк встановлений судом, тому всі ці обставини повинні бути доведені заявником.

За визначенням п. 6.1 ст. 6 Податкового кодексу України податком є обов'язковий, безумовний платіж до відповідного бюджету, що справляється з платників податку відповідно до цього Кодексу.

Згідно з п. 100.1 ст. 100 Податкового кодексу України розстроченням, відстроченням грошових зобов'язань або податкового боргу є перенесення строків сплати платником податків його грошових зобов'язань або податкового боргу під проценти, розмір яких дорівнює розміру пені, визначеному пунктом 129.4 статті 129 цього Кодексу.

Підставою для розстрочення грошових зобов'язань або податкового боргу платника податків є надання ним достатніх доказів існування обставин, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, що свідчать про наявність загрози виникнення або накопичення податкового боргу такого платника податків, а також економічного обґрунтування, яке свідчить про можливість погашення грошових зобов'язань та податкового боргу та/або збільшення податкових надходжень до відповідного бюджету внаслідок застосування режиму розстрочення, протягом якого відбудуться зміни політики управління виробництвом чи збутом такого платника податків (п. 100.4 ст. 100 ПК України).

В свою чергу вичерпний перелік обставин, що свідчить про наявність загрози виникнення або накопичення податкового боргу, і доказів існування таких обставин, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2010 № 1235 (далі - Перелік).

Суд зазначає, що матеріали справи не містять доказів існування у заявника обставин, що свідчать про наявність загрози виникнення або накопичення у нього податкового боргу, передбачених постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2010 року № 1235.

Окрім того, суд не знаходить підстав для розстрочення виконання рішення суду з огляду на те, що посилання на складне фінансове становище, як на підставу для розстрочення виконання судового рішення, не є винятковою обставиною у розумінні статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України.

Також суд зазначає, що заявником документально не підтверджено складне матеріальне становище підприємства, яке б унеможливлювало виконання рішення суду, та не надано суду доказів відсутності коштів на рахунках підприємства (банківські виписки про стан рахунків тощо).

Суд вважає за необхідне зазначити, що заявником повинно також бути вказано економічне обґрунтування, яке свідчить про можливість погашення зазначеного боргу внаслідок застосування режиму розстрочення, протягом якого відбудуться зміни політики управління чи збутом боржника. Вказане економічне обґрунтування відповідачем не надано.

Доказів наявності інших обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, заявником суду теж не надано.

За таких обставин суд не знаходить підстав для встановлення способу і порядку виконання судового рішення шляхом розстрочення сплати боргу строком на десять років.

Питання по судових витратах не вирішується, оскільки позивач звільнений від їх сплати у встановленому порядку, а ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, в редакції, яка діяла на момент звернення позивача до суду з адміністративним позовом, не передбачено їх стягнення у даних випадках.

Керуючись статтями 2, 9, 10, 11, 17, 18, 23, 69-72, 94, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Державної податкової інспекції у м. Сєвєродонецьку Головного управління ДФС у Луганській області до Комунального підприємства «Сєвєродонецьккомунсервіс» про стягнення податкової заборгованості в сумі 800965,00 грн. задовольнити повністю.

Стягнути кошти Комунального підприємства «Сєвєродонецьккомунсервіс» (ід. код 03327983, місцезнаходження: 93400, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Гагаріна, буд. 89) на користь Державного бюджету України (р/р № 0080, код платежу 14010100, банк ГУДКСУ у Луганській області, МФО 804013, отримувач УК у м. Сєвєродонецьку, код отримувача 37944909) в рахунок погашення податкового боргу з податку на додану вартість у розмірі 800965 грн. 00 коп. (вісімсот тисяч девятсот шістдесят пять грн. 00 коп.) з рахунків у банках, що обслуговують платника податків.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до Донецького апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

Повний текст постанови складено 16 вересня 2015 року.

Суддя ОСОБА_3