Справа № 820/9034/15
Суддя: Бездітко Д.В.
Дата ухвалення: 2015-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

29 вересня 2015 р. № 820/9034/15

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого - Судді Бездітка Д.В.,

при секретарі судового засідання - Ділбарян А.О.,

З викликаних та повідомлених осіб ніхто не прибув

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Харківського апеляційного господарського суду

про визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити певні дії ,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до відповідача, Харківського апеляційного господарського суду, в якому просить суд:

- визнати неправомірними дії Харківського апеляційного господарського суду щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 вихідної допомоги у відповідності до ст. 136 Закону України "Про судоустрій і статус суддів";

- зобов'язати Харківський апеляційний господарський суд нарахувати та виплатити ОСОБА_1 вихідну допомогу у розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою, з розрахунку місячної заробітної плати за період з червня 2013 р. по березень 2014 р.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що в результаті бездіяльності Вищої ради юстиції та Верховної Ради України, її було звільнено майже через півтора року після подання заяви про відставку, а саме 03.08.2015 р. За цей період до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» було внесено зміни, які суттєво погіршали матеріальне забезпечення суддів, особливо тих, що не були звільнені у встановлений законом строк, Враховуючи, що ЗУ №1166-VII від 27.03.2014р., яким ст.. 136 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» було виключено, вступив в дію з 01.04,2014 р., а звільнити позивача повинно було до вступу цього закону в силу, позивач в цих діях своєї вини не вбачає, а тому вважає що повинна була бути нарахована та сплачена вихідна допомога в розмірі 10 місячних заробітних плат із розрахунку місячної заробітної плати, яка передувала даті, коли позивача повинно було бути звільнено. Також позивач зазначає, що, в наказі Харківського апеляційного господарського суду № 39-к від 03.08.2015 р про відрахування позивача зі штату суду у зв'язку з поданням заяви про відставку, зазначено тільки про виплати ОСОБА_1, компенсації за невикористані відпустки і не зазначено про виплату вихідної допомоги. У зв'язку з чим позивач вважає такі дії Харківського апеляційного господарського суду неправомірними.

Позивач у судове засідання не прибув, про час, дату та місце судового засідання був повідомлений належним чином, через канцелярію суду надав заяву в якій просить розглянути справу без своєї участі.

Представник відповідача у судове засідання не прибув, про час, дату та місце судового засідання повідомлений належним чином, в поданих до суду заперечення просив розглядати справу без своєї участі.

Розглянувши матеріали справи, вивчивши доводи позову, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що Постановою Верховної ради України про призначення заступників голів та арбітрів арбітражних судів України від 19.06.1992 року №2486-ІІІ, ОСОБА_1 призначено арбітром арбітражного суду Харківської області.

Постановою Верховної ради України про обрання суддів від 12.07.2001 року №2669-ІІІ ОСОБА_1 обрано на посаду судді безстроково.

Відповідно до постанови Верховної ради України від 16.07.2015 року №636-VІІІ про звільнення суддів, ОСОБА_1 звільнено у зв'язку з поданням заяви про відставку.

Наказом Харківського апеляційного господарського суду від 03.08.2015 року №39-к про відрахування судді, відраховано суддю Кравець Тетяну Василівну зі штату Харківського апеляційного господарського суду 05 серпня 2015 року у зв'язку з поданням заяви про відставку, відповідно до статті 120 Закону України «Про судоустрій статус суддів», статті 38 Кодексу законів про працю України.

Суд зазначає, що відповідно до ст. 111 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя суду загальної юрисдикції може бути звільнений з посади органом, який його обрав або призначив, виключно з підстав, визначених частиною п'ятою статті 126 Конституції України, за поданням Вищої ради юстиції.

Відповідно до п. 9 ч. 5 ст. 126 Конституції України суддя звільняється з посади органом, що його обрав або призначив, у разі подання суддею заяви про відставку або про звільнення з посади за власним бажанням.

Як вбачається з обставин викладених в позовній заяві позивач 22.01.2014 року подала до Верховної Ради України та Вищої ради юстиції відповідно до норм чинного законодавства заяву про відставку у зв'язку з наявністю необхідного стажу роботи, встановленого Законом України «Про судоустрій і статус суддів».

Рішенням Вищої ради юстиції № 46/0/15-15 від 18 червня 2015 року було вирішено внести подання до Верховної Ради України про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Харківського апеляційного господарського суду, у зв'язку з поданням заяви про відставку.

У своїй позовній заяві позивач посилається на те, що відповідно до ст. 126 Закону України «Про судоустрій і статус судів» суддя звільняється з посади за віком з наступного дня після досягнення ним шістдесяти п'яти років.

Проте ч. 4 ст. 113 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначає, що у разі якщо суддю з будь-яких причин не звільнено з посади, він не може здійснювати свої повноваження щодо здійснення правосуддя з наступного дня після досягнення ним шістдесяти п'яти років.

Відповідно до ст. 122 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» питання про звільнення з посади судді, обраного безстроково, розглядається на пленарному засіданні Верховної Ради України без висновку комітетів Верховної Ради України та будь-яких перевірок.

Відповідно до ст. 122 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» повноваження судді припиняються з дня прийняття Верховною Радою України постанови про звільнення з посади судді.

Проаналізувавши норми вищезазначеного Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суд зазначає, що досягнення суддею шістдесяти п'яти років є лише підставою для припинення його повноважень щодо здійснення правосуддя, але звільняється він лише у відповідному порядку постановою Верховної Ради України.

Відповідно до Правил внутрішнього трудового розпорядку Харківського апеляційного господарського суду зарахування суддів до штату суду та виключення їх зі штату здійснюється відповідно до Конституції України, діючого трудового законодавства, Закону України «Про судоустрій і статус суддів» на підставі наказу, що видається головою суду згідно акту про обрання, переведення на посаду судді чи звільнення з посади судді.

Відповідно до статі 38 Кодексу законів про працю працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. Розірвання трудового договору означає припинення трудових правовідносин одностороннім волевиявленням. Оскільки розірвати трудовий договір Харківський апеляційний господарський суд може лише на підставі Постанови Верховної Ради України, то до моменту ухвалення вищезазначеної постанови позивач перебуває в штаті суду на посаді судді Харківського апеляційного господарського суду та за свою працю отримує щомісячно заробітну плату відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Отже, досягнення суддею шістдесяти п'яти років, не є датою його звільнення з посади судді, а є лише датою припинення його повноважень щодо здійснення правосуддя;

- повноваження судді припиняються з дня прийняття Верховною Радою України постанови про звільнення з посади судді;

- судді відраховуються зі штату лише на підставі акту про обрання, переведення на посаду судді чи звільнення з посади судді, а тому до цього часу вони перебуваю у трудових відносинах з роботодавцем та відповідно до чинного законодавства отримують гідну заробітну плату;

- на момент звільнення позивача з посади судді, набрав чинності Закон України «Про судоустрій і статус суддів» в новій редакції від 01.04.2015 року, в якому виключено 27.03.2014 року статтю 136, яка передбачає виплату судді, який пішов у відставку, вихідної допомоги у розмірі 10 місячних заробітних плат, за останньою посадою.

На підставі всього вищенаведеного, позовні вимоги ОСОБА_1 щодо визнання неправомірними дії Харківського апеляційного господарського суду щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 вихідної допомоги у відповідності до ст. 136 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" а також зобов'язання Харківський апеляційний господарський суд нарахувати та виплатити ОСОБА_1 вихідну допомогу у розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою, з розрахунку місячної заробітної плати за період з червня 2013 р. по березень 2014 р., є необґрунтованими.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Положеннями ч. 1 ст. 11 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 86 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні (ч.1 ст.86); ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили (ч.2 ст.86); суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності (ч.3 ст.86).

Відповідно до ч.1 ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Отже, враховуючи вищевикладені обставини справи, суд дійшов до висновку, що адміністративний позов ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 160,161,162,163 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Харківського апеляційного господарського суду про визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити певні дії - відмовити в повному обсязі.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено КАС України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 02 жовтня 2015 року.

Суддя Д.В. Бездітко