Справа № 2а/1770/2930/2011
Суддя: Друзенко Н.В.
Дата ухвалення: 2011-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2а/1770/2930/2011

22 липня 2011 року 17год. 00хв. м. Рівне

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Друзенко Н.В. за участю секретаря судового засідання Маньковського Д.В. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

прокурор: Таргоній А.В.,

позивача: представники ОСОБА_1, ОСОБА_2,

відповідача 1: представники ОСОБА_3, ОСОБА_4

відповідача 2,3: представник ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_6 акціонерного товариства "Агроресурс"
до Державної податкової інспекції у м.Рівне Головного управління Державного казначейства України в Рівненській області Управління Державного казначейства в місті Рівне орган прокуратури, що вступив у справу - прокуратура Рівненської області,
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень та про стягнення суми бюджетної заборгованості з ПДВ
ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Агроресурс" (далі ПрАТ "Агроресурс") звернулося в суд з позовом до Державної податкової інспекції у м.Рівне (далі ДПІ у м.Рівне), Управління Державного казначейства України у м.Рівне (далі УДКУ в м.Рівне), Головного управління Державного казначейства України в Рівненській області (далі ГУДКУ в Рівненській області) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень №, № та № від 22.04.2011 року, визнання протиправною бездіяльності податкового органу по ненаданню в установлений строк органам державного казначейства висновку із зазначенням суми, що підлягає бюджетному відшкодуванню та стягнення суми бюджетної заборгованості з податку на додану вартість в розмірі 996487,00 гривень.

В порядку ст.60 КАС України, в справу, з метою захисту інтересів держави, вступив орган прокуратури прокуратура Рівненської області.

В судовому засіданні 20.07.2011 року за результатами обговорення клопотання відповідача-2 (а.с.98-101 том 1) про реорганізацію Відділення Державного казначейства у м.Рівне в Управління Державного казначейства у м.Рівне Головного управління Державного казначейства України в Рівненській області, як у відокремлений підрозділ Головного управління Державного казначейства України в Рівненській області без статусу юридичної особи, з врахуванням того, що за вимогами ст.48 КАС України, статус юридичної особи необхідний для підтвердження адміністративної процесуальної правоздатності лише стосовно підприємств, установ та організацій, а не стосовно державних органів, судом ухвалено замінити неналежного відповідача: Управління Державного казначейства України у м.Рівне на належного шляхом уточнення його назви: Управління Державного казначейства у м.Рівне Головного управління Державного казначейства України в Рівненській області (далі - УДК у м.Рівне ГУДКУ в Рівненській області) і з врахуванням того, що вказане управління є структурним підрозділом ГУДКУ в Рівненській області допустити представника ГУДКУ в Рівненській області представляти інтереси УДК у м.Рівне ГУДКУ в Рівненській області.

Позовні вимоги в повній мірі підтримані представниками позивача в судовому засіданні 22.07.2011 року, які на їх обґрунтування зазначають, що за результатами планової податкової перевірки ПрАТ "Агроресурс" податковим органом зроблено безпідставні висновки про завищення платником податків валових витрат та податкового кредиту, що призвело до заниження податкового зобовязання з податку на прибуток та з податку на додану вартість, відповідно. Вказані висновки зроблені на підставі аналізу господарських операцій позивача з такими контрагентами, як ТОВ "Торговий Дім "Фініст", ТОВ "Дніпропромбізнес" та ТОВ "АВДекс". Так, що стосується ТОВ "Торговий Дім "Фініст", то ДПІ у м.Рівне констатовано, що позивач безпідставно відніс до складу валових витрат видатки по оплаті вказаному контрагенту послуг щодо просування товару торгової марки "Данко" та "Рівнетерм" на російському ринку опалювальної техніки, з огляду на те, що на підтвердження отримання таких послуг платником податку крім актів виконаних робіт, в яких відсутній конкретний перелік послуг, не надано інших підтверджуючих документів. Разом тим доводять, що і валові витрати, і податковий кредит в охопленому перевіркою періоді по операціям з даним контрагентом були сформовані позивачем на підставі саме тих первинних документів обліку, які повністю підтверджують факт здійснення таких операцій актів виконаних робіт, які, до того ж на відміну від тверджень податкового органу, містять і номенклатуру послуг, і їх кількість, і їх ціну та вартість. Також вказують, що крім актів, підприємство мало в своєму розпорядженні та предявляло до перевірки і матеріальні докази отриманих послуг: різноманітну рекламну продукцію (буклети, блокноти, ручки, наклейки з символікою товару торгової марки "Данко" та "Рівнетерм", що виготовляється ПрАТ "Агроресурс"), яку розповсюджувало на території Російської Федерації ТОВ "Торговий Дім "Фініст". ОСОБА_5 того, зазначають, що первинними документами обліку позивача підтверджено давні і тісні взаємовигідні стосунки з вказаним контрагентом, який систематично закуповує в ПрАТ "Агроресурс" оптові партії товарів торгової марки "Данко" та "Рівнетерм", з метою продажу на території Російської Федерації. Доводять, що отримані від вказаного нерезидента послуги мали позитивний результат, що засвідчує динаміка росту продажу опалювальної техніки на російському ринку, зокрема, в 2007 році відсоток продажу товарів складав 7,6%, у 2008 році 17,1%, у 2009 році 35,5%, в 2010 році 43,6%, а прогноз на 2011 рік 53,8%. Угода про надання послуг носила реальний характер, виконана сторонами, придбані послуги позивач використав у своїй господарській діяльності, а тому ПрАТ "Агроресурс" правомірно включило відповідні суми видатків до складу валових витрат і відповідну суму ПДВ до складу податкового кредиту. Що стосується ТОВ "Дніпропромбізнес", то ДПІ у м.Рівне виключено зі складу валових витрат видатки по оплаті вказаному контрагенту придбаних у нього товарно-матеріальних цінностей листів металу, та відповідну суму ПДВ зі складу податкового кредиту, лише з огляду на ту обставину, що у документообігу позивача відсутні товарно-транспортні накладні на підтвердження факту доставки цього товару. Такі висновки вважають нелогічними, покликаючись на те, що за умовами договору з вказаним контрагентом поставка товару здійснюється автомобільним транспортом на умовах EXW склад покупця м.Рівне, згідно Інкотермс, і вартість доставки входить в ціну товару. Відповідно до цього, у позивача, як у покупця, не виникало жодних правовідносин, які стосуються транспортування товару, а отже у нього і не може бути документів, на підтвердження перевезення вантажу. Окремо зазначили, що відповідні документи повинні бути в наявності у продавця, однак ДПІ у м.Рівне під час проведення перевірки не вжила жодних заходів щодо організації його зустрічної перевірки, а відтак її висновки ґрунтуються на припущеннях та на хибному розумінні норм податкового права. Що стосується ТОВ "АВДекс", то висновки податкового органу зводяться до безтоварності операцій з вказаним контрагентом, в основу яких покладено акт про результати планової перевірки ТОВ "АВДекс", яким констатовано, що даний субєкт господарювання продані ПрАТ "Агроресурс" товари придбав у ПП "Версант" та ТОВ "ЛТД Юнітрейд", які, в свою чергу, не мали необхідних умов для провадження будь-якої господарської діяльності, а відтак мають статус підприємств - транзитерів. Такі висновки вважають, як нелогічними в силу того, що за результатами вказаної перевірки ТОВ "АВДекс" жодних податкових зобовязань донараховано не було, так і протиправними в силу того, що ПрАТ "Агроресурс" не може відповідати за дії контрагентів свого контрагента. В той же час доводять, що товари, як від ТОВ "Дніпропромбізнес", так і від ТОВ "АВДекс" були позивачем отримані, оприбутковані та використані у власній господарській діяльності по виробництву опалювальної техніки, а тому і відповідна сума валових витрат, і відповідна сума податкового кредиту з ПДВ сформовані у повній відповідності до вимог Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" №334/94-ВР від 28.12.1994 року та Закону України "Про податок на додану вартість" №168/97-ВР від 03.04.1997 року, чинних на час існування відповідних правовідносин. Також зазначили, що ПрАТ "Агроресурс" в березні, квітні, травні, листопаді та грудні 2010 року подавало до ДПІ у м.Рівне податкові декларації з податку на додану вартість, разом з розрахунками сум бюджетного відшкодування та заявами про повернення сум бюджетного відшкодування на розрахунковий рахунок платника в банку. Загальна сума заявлена до бюджетного відшкодування за цей період складає 996487,00 грн., і виникла за рахунок від'ємного значення ПДВ, що декларувалось в період лютого, березня, квітня, жовтня та листопада 2010 року. По деяким періодам, ДПІ у м.Рівне складено акти про результати позапланових перевірок з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку, в яких засвідчено, що порушень не встановлено, однак, при цьому, зроблено висновки про неможливість підтвердити заявлені суми, оскільки відсутні довідки щодо проведення зустрічних перевірок по постачальниках в ланцюгу постачання до виробника. Покликаючись на положення п.7.7 ст.7 Закону України "Про податок на додану вартість" №168/97-ВР від 03.04.1997 року, чинного до 01.01.2011 року, ствердили,що ПрАТ "Агроресурс" має право на бюджетне відшкодування в повному обсязі, однак внаслідок невиконання відповідачем вимог пп.7.7.2. пп.7.7.5, пп.7.7.6 та пп.7.7.10 п.7.7 ст.7 вказаного Закону та п.4 Порядку відшкодування податку на додану вартість, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України та Державного казначейства України №209/72 від 02.07.1997 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18.07.1997 року за №263/2067 (у редакції наказу №200/86 від 21.05.2001 року, зареєстрованій в Міністерстві юстиції України 08.06.2001 року за №489/5680), що діяли на час існування відповідних правовідносин, позивач позбавлений можливості отримати належну йому суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, відповідно до чого просять стягнути її в судовому порядку. Щодо податкового повідомлення-рішення № від 22.04.2011 року, яким позивачу зменшено бюджетне відшкодування на всю, заявлену до відшкодування в березні, квітні, травні, листопаді та грудні 2010 року суму, зазначили, що податковим органом під час перевірки, результати якої оспорюються, не було встановлено жодних порушень щодо відображення позивачем в деклараціях сум податкових зобовязань, натомість підтверджено наявність і відповідність первинних документів, на підставі яких позивачем сформовано податковий кредит. Вказали, що в ході зустрічних перевірок безпосередніх постачальників позивача, знайшов своє підтвердження факт віднесення ними суми податку на додану вартість, сплаченої позивачем в ціні товару, до складу своїх податкових зобовязань. Відсутність же аналогічного підтвердження щодо усіх попередніх постачальників у ланцюгу постачання товару до виробника, не впливає на право позивача на віднесення до складу податкового кредиту сплаченого податку на додану вартість в ціні товару та заявлення до бюджетного відшкодування відємного значення з податку на додану вартість. За сукупністю наведених обставин, просили позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Представники відповідача ДПІ у м.Рівне позовні вимоги заперечили в повному обсязі, суду пояснили, що під час планової виїзної перевірки ПрАТ "Агроресурс" було встановлено ряд порушень вимог податкового зобовязання, зокрема щодо правомірності формування валових витрат та податкового кредиту охопленого перевіркою періоду. Так, на підтвердження отримання послуг від ТОВ "Торговий Дім "Фініст", позивачем надано акти виконаних робіт, зміст яких не давав можливості встановити, які саме послуги були отримані позивачем. ОСОБА_5 того, відсутнє матеріальне підтвердження надання таких послуг та їх зв'язок з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції. При цьому, доводи позивача про позитивний вплив таких послуг на динаміку росту продажу виготовленої позивачем опалювальної техніки на російському ринку, заявлені в судовому засіданні заперечують, як такі, що не підтверджені жодними належними і допустимими доказами у справі. Стосовно оцінки операцій позивача з таким контрагентом, як ТОВ "Дніпропромбізнес", зазначили, що у позивача відсутнє будь-яке документальне підтвердження доставки товару від цього субєкта господарювання, яке, з огляду на асортимент та кількість товару, повинно бути. Доводили, що товарно-транспортна накладна - це необхідний юридичний документ для підтвердження товарності господарської операції, а тому за її відсутності право на формування валових витрат по видаткам, понесеним на придбання товару, як і право на формування податкового кредиту по видаткам, понесеним на сплату ПДВ в ціні такого товару, не виникає. Стосовно операцій ПрАТ "Агроресурс" з ТОВ "АВДекс" то такі також правомірно оцінені податковим органом як безтоварні, тобто такі, які відбувалися лише на папері. Доказом цього є акт перевірки ТОВ "АВДекс", яким встановлено нікчемність правочинів даного контрагента з ПП "Версант" та ТОВ "ЛТД Юнітрейд", по придбанню металевих виробів, які в подальшому він нібито продав ряду господарюючих субєктів, в тому числі і ПрАТ "Агроресурс". Податковим органом за місцем реєстрації контрагента позивача встановлено, що ні ПП "Версант", ні ТОВ "ЛТД Юнітрейд", не могли вчинити ті господарські операції, які відображені в обліку ТОВ "АВДекс", через відсутність необхідних для їх вчинення умов. ОСОБА_5 того, зауважили, що і сам позивач не підтвердив належними документами обліку факт транспортування та отримання від ТОВ "АВДекс" товарно-матеріальних цінностей з огляду на відсутність у його документообігу товарно-транспортних накладних та актів приймання продукції по кількості за формою П-6 та по якості за формою П-7. Відповідно, ствердили, що позивач не мав права на формування валових витрат та податкового кредиту з податку на додану вартість за рахунок операцій, що мають ознаки безтоварних із зазначеним контрагентом. Відтак вказали на порушення позивачем пп.5.2.1 п.5.2 пп.5.3.9. п.5.3. ст.5 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" №334/94-ВР від 28.12.1994 року та пп.7.4.1 п.7.4 ст.7 Закону України "Про податок на додану вартість" №168/97-ВР від 03.04.1997 року. За таких підстав вважають, що податкові повідомлення-рішення № та № від 22.04.2011 року прийняті у повній відповідності з вимогами чинного законодавства, а тому підстав для визнання їх протиправними не вбачають. Що стосується податкового повідомлення-рішення № від 22.04.2011 року, вказали, що ПрАТ "Агроресурс" в порушення пп.7.4.1 п.7.4 ст.7 Закону України "Про податок на додану вартість" №168/94-ВР від 03.04.1997 року, чинного на час існування відповідних правовідносин, сформувало податковий кредит в тому числі за рахунок віднесення до його складу податку на додану вартість, сплаченого в ціні товарів, придбаних через посередників, серед яких у ланцюгу постачання виявлено осіб, які за юридичною адресою не знаходяться або перебувають у стані банкрутства, ліквідації чи припинення. Відтак, податковим органом правомірно констатовано, що суми податку на додану вартість фактично до бюджету не сплачені, а отже позивачем заявлена до відшкодування з бюджету сума завищена. Відповідно вважають, що податковим органом правомірно та обґрунтовано прийнято вищевказане податкове повідомлення-рішення. У звязку з такими обставинами, податковий орган не може підтвердити позивачу бюджетне відшкодування податку на додану вартість в загальній сумі 996487,00 грн., що заявлена в березні, квітні, травні, листопаді та грудні 2010 року. Свою позицію обґрунтовують положеннями п.1.8 ст.1 Закону України "Про податок на додану вартість" №168/97-ВР від 03.04.1997 року, чинного на час існування відповідних правовідносин, в силу вимог якого, бюджетне відшкодування - це сума, що підлягає поверненню платнику податку з бюджету у звязку з надмірною сплатою податку у випадках, визначених цим Законом. Відтак, саме факт надмірної сплати податку є необхідною умовою бюджетного відшкодування. І оскільки за встановлених обставин, не можна стверджувати про наявність факту надмірної сплати податку в бюджет, правових підстав для його відшкодування немає. На таких підставах просили в задоволенні позову відмовити повністю.

Представник відповідачів - ГУДКУ в Рівненській області та УДК у м.Рівне ГУДКУ в Рівненській області в судовому засіданні позов не визнала, зазначивши, що відповідно до пп.7.7.6. п.7.7. ст.7 Закону України "Про податок на додану вартість" №168/97-ВР від 03.04.1997 року, чинного на час заявлення позивачем бюджетного відшкодування та відповідно до п.200.13 ст.200 Податкового кодексу України, чинного на даний час, підставою для видачі платнику податку суми бюджетного відшкодування шляхом перерахування коштів з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку є висновок відповідного органу державної податкової служби. Також відповідно до Порядку взаємодії органів державної податкової служби та органів державної казначейської служби в процесі відшкодування податку на додану вартість, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №39 від 17.01.2011 року та Порядку взаємодії між органами державної податкової служби України, Міністерства фінансів України та Державного казначейства України в процесі відшкодування податку на додану вартість за висновками органів державної податкової служби України та погашення простроченої заборгованості з податку на додану вартість шляхом видачі облігацій внутрішньої державної позики, затвердженим спільним наказом Державної податкової адміністрації України, Міністерства фінансів України, Державного казначейства України №451/501/132 від 03.08.2004 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 04.08.2004 року за №971/9570, органи Державного казначейства у відповідності до чинного законодавства здійснюють відшкодування податку на додану вартість підприємствам згідно з отриманим реєстром, де зазначається перелік субєктів підприємницької діяльності з визначенням розміру відшкодування податку на додану вартість з бюджету та висновками регіональних податкових органів. Оскільки станом на день розгляду справи в суді в УДК в м.Рівне ГУДКУ в Рівненській області інформація про обсяги сум бюджетного відшкодування та висновки ДПІ у м.Рівне на суму 996487,00 грн. бюджетного відшкодування ПрАТ "Агроресурс" відсутні, то немає і правових підстав для проведення відшкодування зазначеної суми. На таких підставах просила відмовити в позові.

Представник прокуратури Рівненської області, підтримавши в судовому засіданні позицію представників відповідачів, зазначив, що оскільки факт надмірної сплати позивачем податку на додану вартість до бюджету не встановлено, відсутні і належні правові підстави для бюджетного відшкодування. Просив в задоволенні позову відмовити.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши в судовому засіданні пояснення представників позивача, відповідачів, органу прокуратури, що вступив у справу, оцінивши докази та всі обставини справи в їх сукупності на підставі чинного законодавства, перевіривши їх дослідженими у судовому засіданні доказами, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення частково.

Судом встановлено, що ПрАТ "Агроресурс" є субєктом господарської діяльності, що перебуває на обліку як платник податків у ДПІ у м.Рівне та являється зареєстрованим платником податку на додану вартість (а.с.38 том 8).

З 10 березня по 04 квітня 2011 року ДПІ у м. Рівне проведено планову виїзну перевірку ПрАТ "Агроресурс" з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства за період з 01.01.2010 року по 31.12.2010 року, результати якої оформлені актом №410/23-100/24175498 від 11.04.2011 року (а.с.17-81 том 1). На акт перевірки позивачем подавались заперечення (а.с.24-33 том 6).

Актом перевірки констатовано наступні порушення з боку платника податків:

- п.1.32 ст.1, п.5.1, пп.5.2.1 п.5.2, абз.4 пп.5.3.9. п.5.3 ст.5 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" №334/94-ВР від 28.12.1994 року, з огляду на віднесення до валових витрат 365111,00 грн. - вартості послуг, отриманих від ТОВ "Торговий Дім "Фініст", по просуванню на російському ринку опалювальної техніки торгової марки "Данко" та "Рівнетерм" на підставі самих лише актів виконаних робіт, без надання інших документів, які б підтверджували отримання таких послуг, конкретного опису послуг, доказів, у якій формі надані послуги, доказів про їх використання в господарській діяльності позивача та їх вплив на показники такої діяльності;

- пп.5.2.1 п.5.2, абз.4 пп.5.3.9. п.5.3 ст.5 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" №334/94-ВР від 28.12.1994 року, з огляду на віднесення до валових витрат 977183,00 грн. - вартості товарно-матеріальних цінностей (листів металу), отриманих від ТОВ "Дніпропромбізнес" на підставі самих лише видаткових накладних та банківських виписок, без надання товарно-транспортних накладних, які б підтверджували факт переміщення товару від продавця до покупця;

- п.1.32 ст.1, п.5.1, пп.5.2.1 п.5.2 ст.5 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" №334/94-ВР від 28.12.1994 року, з огляду на віднесення до валових витрат 560823,00 грн. - вартості товарно-матеріальних цінностей (дроту зварювального, метиз), отриманих від ТОВ "АВДекс" на підставі самих лише видаткових накладних та банківських виписок, без надання актів форми П-6 та П-7, які б підтверджували факт отримання такого товару та без спростування встановлених перевіркою ТОВ "АВДекс" ознак безтоварності таких операцій.

- загальна сума завищення валових витрат 1903117,00 грн., відповідно сума заниження грошового зобовязання з податку на прибуток: 1903117,00 грн. х 25% = 475779, 25 грн. (а.с.85 том 1).

- пп.7.4.5 п.7.4, пп.7.5.1 п.7.5 ст.7 Закону України "Про податок на додану вартість" №168/97-ВР від 03.04.1997 року, з огляду на віднесення до складу податкового кредиту ПДВ в розмірі 195436,00 грн., сплаченого в ціні вартості товарно-матеріальних цінностей, отриманих від ТОВ "Дніпропромбізнес" по операціям, що мають ознаки безтоварних;

- пп.7.4.5 п.7.4, пп.7.5.1 п.7.5 ст.7 Закону України "Про податок на додану вартість" №168/97-ВР від 03.04.1997 року, з огляду на віднесення до складу податкового кредиту ПДВ в розмірі 112164,00 грн., сплаченого в ціні вартості товарно-матеріальних цінностей (дроту зварювального, метиз) ТОВ "АВДекс" по операціям, що мають ознаки безтоварних.

- загальна сума завищення податкового кредиту 307600,00 грн., а сума заниження грошового зобовязання з ПДВ, з урахуванням того, що в переважній більшості періодів позивачем декларувалось відємне значення, склала 145784,00 грн.(а.с.42, 85 том 1)

- п.1.8 ст.1, пп.7.4.1 п.7.4 ст.7 Закону України "Про податок на додану вартість" №168/97-ВР від 03.04.1997 року, з огляду заявлення до бюджетного відшкодування в березні 2010 року 2153,00 грн., в квітні 2010 року 230315,00 грн., в травні 2010 року 16220,00 грн., в листопаді 2010 року 151873,00 грн., в грудні 2010 року 595926,00 грн. ПДВ, яке постачальниками до бюджету не сплачено.

- загальна сума завищення бюджетного відшкодування з ПДВ 996487,00 грн. (а.с.85 том 1)

На підставі вказаних висновків 22.04.2011 року ДПІ у м.Рівне винесла податкові повідомлення-рішення:

- №, згідно якого ПрАТ "Агроресурс" збільшено суму грошового зобов'язання за платежем "податок на прибуток" в розмірі 594723,75 грн., в тому числі 475779,00 грн. за основним платежем та 118944,75 грн. за штрафними санкціями (а.с.83 том 1);

- №, згідно якого ПрАТ "Агроресурс" збільшено суму грошового зобов'язання за платежем "податок на додану вартість" в розмірі 182230,00 грн., в тому числі 145784,00 грн. за основним платежем та 36466,00 грн. за штрафними санкціями (а.с.82 том 1);

- №, згідно якого ПрАТ "Агроресурс" зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 996487,00 грн. (а.с.84 том 1).

Вказані податкові повідомлення-рішення оскаржувались позивачем в адміністратив-ному порядку до керівника ДПА в Рівненській області, рішенням якого скарга платника податків відхилена (а.с.86-91 том 1, а.с.12-23 том 6).

В силу вимог ч.1 ст.69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом ч.4, ч.5 ст.11 КАС України, суд визначає характер спірних правовідносин та зміст правової вимоги, матеріальний закон, який їх регулює, а також факти, що підлягають встановленню і лежать в основі вимог та заперечень, з'ясовує, які є докази на підтвердження зазначених фактів.

Суд, даючи правову оцінку спірним правовідносинам, врахував наступні обставини справи та норми законодавства, що діяло на час існування відповідних правовідносин.

Відповідно до п.5.1 ст.5 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" №334/94-ВР від 28.12.1994 року, чинного в повній мірі до 01.04.2011 року, валові витрати виробництва та обігу, це сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності. Згідно пп.5.2.1 п.5.2 ст.5 цього Закону, до складу валових витрат включаються: суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, у тому числі витрати з придбання електричної енергії (включаючи реактивну), з урахуванням обмежень, установлених пунктами 5.3-5.7 цієї статті. А згідно з абз.4 пп.5.3.9 п.5.3 ст.5 цього Закону, не належать до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

В силу вимог пп.7.4.1 п.7.4 ст.7 Закону України "Про податок на додану вартість" №168/97-ВР від 03.04.1997 року, чинного до 01.01.2011 року, податковий кредит звітного періоду складається із сум податків, сплачених (нарахованих) платником податку у звітному періоді у зв'язку із придбанням товарів (робіт, послуг), вартість яких відноситься до складу валових витрат виробництва (обігу). А згідно з пп.7.4.5 п.7.4 ст.7 цього Закону, не дозволяється включення до податкового кредиту будь-яких витрат по сплаті податку, що не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями, а при імпорті робіт (послуг) - актом прийняття робіт (послуг) чи банківським документом, який засвідчує перерахування коштів в оплату вартості таких робіт (послуг). Якщо платник податку придбаває (виготовляє) матеріальні та нематеріальні активи (послуги), які не призначаються для їх використання в господарській діяльності такого платника, то сума податку, сплаченого у зв'язку з таким придбанням (виготовленням), відповідно до пп.7.4.4. п.7.4 ст.7 цього Закону, не включається до складу податкового кредиту.

З урахуванням наведених норм податкового права та доводів сторін судом при оцінці правомірності винесення субєктом владних повноважень податкових повідомлень-рішень №, № від 22.04.2011 року, зясовувались обставини щодо реального здійснення господарських операцій, їх доцільність для платника податків, належного оформлення первинних документів та дотримання умов формування валових витрат при обчисленні податку на прибуток і податкового кредиту з податку на додану вартість.

Судом встановлено, що одним із основних видів діяльності ПрАТ "Агроресурс" є торгівля опалювальною технікою та супутніми товарами, власне виробництво опалювальних котлів. 20.02.2009 року позивач уклав договір №17-Р (доповнення від 24.08.2009 року, 30.12.2009 року, 16.08.2010 року) з ТОВ "Торговий Дім "Фініст" (Російська Федерація), за умовами якого останнє взяло на себе зобовязання надати позивачу послуги по просуванню на російському ринку опалювальної техніки торгової марки "Данко" та "Рівнетерм" (а.с.173-176 том 5). Відповідно до пункту 1.2 даного договору виконавець надає такі послуги, як: вивчення попиту на товар, що поставляється замовником, проведення аналізу структури і динаміки продажу товару торгових марок "Данко" та "Рівнетерм" на російському ринку опалювальної техніки, проведення акцій по просуванні товару через виготовлення і розповсюдження рекламних матеріалів.

На виконання умов договору сторонами підписано акти виконаних робіт: від 22.12.2010 року на такі види послуг як: виготовлення та розповсюдження рекламних друкованих матеріалів (буклети - 6600 штук, листівки - 9170 штук, брошури - 8300 штук); від 01.10.2010 року на такі види послуг як: виготовлення та розповсюдження рекламних друкованих матеріалів (буклети - 7400 штук, листівки - 12180 штук), виготовлення та розповсюдження обєктів зовнішньої реклами (банери 15 шт.), розміщення реклами в засобах масової інформації (статті в регіональних виданнях 4 шт.); від 12.07.2010 року на такі види послуг як: виготовлення та розповсюдження рекламних друкованих матеріалів (листівки - 9100 штук, брошури - 5000 штук); виготовлення та розповсюдження обєктів зовнішньої реклами (банери 5 шт.); 31.03.2010 року на такі види послуг як: виготовлення та розповсюдження рекламних друкованих матеріалів (листівки - 6000 штук, брошури - 500 штук); виготовлення та розповсюдження обєктів зовнішньої реклами (банери 2шт.) (а.с.179-182 том 5).

Стаття 11 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" №334/94-ВР від 28.12.1994 року, чинного в повній мірі до 01.04.2011 року, (Правила ведення податкового обліку) не встановлювала вимог до форми чи виду документів, які були б належні для цілей податкового обліку, тобто були б обов'язковими для підтвердження віднесення певних витрат до складу валових витрат. До документів, які підтверджують факт отримання послуг, перш за все відноситься відповідний акт. Його форма чітко не регламентована, проте, щоб мати статус первинного документу, акт має містити всі реквізити, передбачені статтею 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" №996-XIV від 16.07.1999 року.

Так, частинами 1,2, статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" №996-XIV від 16.07.1999 року передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати обов'язкові реквізити: назву документа; дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складається документ; зміст і обсяг господарської операції; одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що мають можливість ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Як свідчать матеріали справи та не заперечується відповідачем ДПІ у м.Рівне, позивачем в ході проведення перевірки були надані акти виконаних ТОВ "Торговий Дім "Фініст" послуг. Вказані акти, в силу Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" №996-XIV від 16.07.1999 року, є первинними документами, оскільки мають всі необхідні обов'язкові реквізити, в тому числі, повністю розкривають зміст і обсяг господарських операцій. Докази того, що вказані акти не мають юридичної сили або визнані в установленому порядку недійсними - відсутні.

Позивачем також надані рахунки-фактури та докази оплати контрагенту послуг (а.с.183-189 том 5, а.с.34 том 6).

Вимога податкового органу підтвердити отримання таких послуг матеріальними результатами робіт, є протиправною, позаяк обов'язку по фіксуванню послуг з розповсюдження рекламних матеріалів на паперових чи інших носіях, законодавство на платників податку не покладає.

Разом з тим, в судовому засіданні оглянуті кольорові буклети та листівки з рекламними написами "Данко" та "Рівнетерм", а також сувенірна продукція (блокнот з ручкою, наклейки) з логотипами "Данко" та "Рівнетерм", які виготовлялися та розповсюджувалися ТОВ "Торговий Дім "Фініст" на території Російської Федерації.

На виконання умов договору виконавцем також проводилися презентації, виставки продукції, семінари, конференції серед продавців опалювальної техніки і менеджерів відділів продажу, на яких в тому числі брали участь і спеціалісти ПрАТ "Агроресурс", про що свідчать переписка з ТОВ "Торговий Дім "Фініст" (а.с.177-178 том 5), запрошення для участі у семінарах, посвідчення про відрядження працівників позивача для участі в семінарі (а.с.1-4 том 6).

При цьому, позивач також надав докази на підтвердження того, що укладення договору №17-Р від 20.02.2009 року з ТОВ "Торговий Дім "Фініст" про надання послуг по просуванню на російському ринку опалювальної техніки торгової марки "Данко" та "Рівнетерм" було обумовлено отриманням економічної вигоди, якою характеризується будь-яка господарська діяльність. Так, зокрема, позивач доводив, а податковий орган не спростував той факт, що динаміка реалізації котлів торгової марки "Данко" та "Рівнетерм" на території Російської Федерації постійно зростає, зокрема, в 2007 році відсоток продажу товарів складав 7,6%, у 2008 році 17,1%, у 2009 році 35,5%, в 2010 році 43,6%, а прогноз на 2011 рік 53,8%. Позивачем надано належні і допустимі докази того, що ТОВ "Торговий Дім "Фініст" закуповує оптові партії опалювальної техніки (опалювальні котли та конвектори торгової марки "Данко" та "Рівнетерм"), що виготовляються ПрАТ "Агроресурс" (а.с.35-147 том 6).

За таких обставин суд приходить до висновку про реальний характер отриманих послуг від ТОВ "Торговий Дім "Фініст" та їх звязок із господарською діяльністю позивача.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що позивач не порушив вимоги п.1.32 ст.1, п.5.1, пп.5.2.1 п.5.2, абз.4 пп.5.3.9. п.5.3 ст.5 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" №334/94-ВР від 28.12.1994 року, чинного в повній мірі до 01.04.2011 року, тобто правомірно включив до складу валових витрат вартість послуг, отриманих від ТОВ "Торговий Дім "Фініст" в сумі 365111,00 грн.

Також судом встановлено, що ПрАТ "Агроресурс" 01.11.2010 року уклало з ТОВ "Дніпропромбізнес" договір купівлі-продажу №69-П10, за умовами якого останнє взяло не себе обовязок поставити позивачу листи металу різних модифікацій (а.с.169-172 том 5). Відповідно до пп.4.1 договору, поставка здійснюється автомобільним транспортом на умовах EXW склад покупця м.Рівне, згідно Інкотермс-2000, і вартість доставки входить в ціну товару. А відповідно до п.4.4. разом товаром продавець передає покупцю такі товарно-супровідні документи: рахунок-фактуру, накладну, сертифікат якості виробника на партію товару та податкову накладну.

На виконання умов договору сторонами підписано видаткові накладні: №РН-885 від 01.12.2010 року, №РН-886 від 02.12.2010 року,№РН-887 від 03.12.2010 року,№РН-926 від 10.12.2010 року №РН-927 від 10.12.2010 року (ас.с190,192,194,196,198 том 5).

Вказані документи є первинними документами, оскільки мають всі необхідні обов'язкові реквізити, оформлені належним чином.

Позивачем також надано докази оплати контрагенту товарів (а.с.202-207 том 5, а.с.183-189 том 5, а.с.34 том 6).

При цьому, позивач також надав належні та допустимі докази на підтвердження того, що придбані у ТОВ "Дніпропромбізнес" товарно-матеріальні цінності використані в межах його виробничої господарської діяльності по виготовленню опалювальної техніки (а.с.200-201 том 5).

Вимога податкового органу підтвердити отримання таких товарів товарно-транспортними накладними, з огляду на умови поставки є протиправною.

Так, в силу вимог наказу Міністерства транспорту України "Про затвердження Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні" №363 від 14.10.1997 року, товарно-транспортна накладна - це необхідний юридичний документ для всіх учасників транспортного процесу, а учасники транспортного процесу це вантажовідправники, вантажоодержувачі, перевізники та особи, що здійснюють вантажні і (або) складські операції з вантажем. Вказаний нормативно-правовий акт визначає, як вантажовідправника - фізичну або юридичну особу, що подає перевізнику вантаж для перевезення, а як вантажоодержувача - фізичну або юридичну особа, що здійснює приймання вантажів, оформлення товарно-транспортних документів та розвантаження транспортних засобів у встановленому порядку. Оскільки податковим органом в ході перевірки не було встановлено, що саме позивач повинен був здійснювати розвантаження товару, або оплачувати вартість його поставки, тобто являвся вантажоодержувачем за умовами відповідних правочинів, як і не було встановлено, що ТОВ "Дніпропромбізнес" передавало призначений для ПрАТ "Агроресурс" товар будь-якій транспортній організації для перевезення, і, відповідно, являлося вантажовідправником, то відсутність у документообігу позивача товарно-транспортних накладних, при наявності інших документів, якими підтверджено факт отримання приймання товарно-матеріальних цінностей, не може спростовувати факту придбання позивачем товару. Оскільки за умовами договору поставка здійснюється автомобільним транспортом на склад покупця і вартість доставки входить в ціну товару, то відповідні документи про транспортування повинен мати в своєму документообігу продавець товару. Разом з тим, податковий орган під час перевірки позивача не скористався наданим йому п.73.5 ст.73 Податкового кодексу України правом на проведення зустрічної звірки з метою документального підтвердження господарських відносин між ТОВ "Дніпропромбізнес" та ПрАТ "Агроресурс", а також щодо зясування виду, обсягу і якості операцій та розрахунків, що здійснювалися між ними. ОСОБА_5 того, враховуючи вимоги ст.48 Закону України "Про автомобільний транспорт" №2344-III від 05.04.2011 року, за нормами якого автомобільні перевізники, водії повинні мати і предявляти особам, уповноваженим здійснювати контроль на автомобільному транспорті і у сфері безпеки дорожнього руху, документи на підставі яких здійснюється перевезення, відсутність належним чином оформлених товарно-транспортних накладних, подорожних листів та/або шляхових листів на міжміські перевезення свідчить лише про порушення законодавства про автомобільний транспорт, а не податкового законодавства.

Відповідно до п.5.11 ст.5 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" №334/94-ВР від 28.12.1994 року, чинного в повній мірі до 01.04.2011 року, встановлення додаткових обмежень щодо включення витрат до складу валових витрат платника податку, крім тих, які зазначені в цьому Законі, не дозволяється .

З урахуванням наведеного, суд вважає, що позивач не порушив вимоги пп.5.2.1 п.5.2, абз.4 пп.5.3.9. п.5.3 ст.5 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" №334/94-ВР від 28.12.1994 року, чинного в повній мірі до 01.04.2011 року, тобто правомірно включив до складу валових витрат вартість товарно-матеріальних цінностей, отриманих від ТОВ "Дніпропромбізнес" в сумі 365111,00 грн.(без ПДВ).

Податковий кредит позивача на суму ПДВ в цінні вищевказаних товарно-матеріальних цінностей підтверджений податковими накладними (а.с.191,193,195,197,198 том 5), виписаними субєктом господарювання, що є зареєстрованим платником податку на додану вартість (а.с.39 том 8), що були видані в межах договору купівлі-продажу, виконання якого повністю підтверджено первинною документацією бухгалтерського і податкового обліку позивача.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що позивач не порушив вимоги пп.7.4.5 п.7.4, пп.7.5.1 п.7.5 ст.7 Закону України "Про податок на додану вартість" №168/97-ВР від 03.04.1997 року, чинного до 01.01.2011 року, тобто правомірно включив до складу податкового кредиту ПДВ в розмірі 195436,00 грн., сплаченого в ціні вартості товарно-матеріальних цінностей, отриманих від ТОВ "Дніпропромбізнес".

Також судом встановлено, що ПрАТ "Агроресурс" 21.12.2009 року уклало з ТОВ "АВДекс" договір купівлі-продажу №59-П9 (з доповненнями про пролонгування), за умовами якого останнє взяло не себе обовязок поставити позивачу дріт зварювальний та метизи у кількості та номенклатурі згідно накладних (а.с.146-149 том 5). Відповідно до п.4.1 договору, поставка здійснюється продавцем власним транспортом на склад покупця і вартість доставки входить в ціну товару. Відповідно до п.4.4. разом товаром продавець передає покупцю такі товарно-супровідні документи: рахунок-фактуру, накладну, сертифікат якості виробника на партію товару та податкову накладну. А відповідно до п.5.4., п.5.5. договору приймання продукції проводиться у відповідності до Інструкцій П-6 та П-7.

На виконання умов договору сторонами підписано, зокрема, видаткові накладні: №35 від 25.05.2010 року, №49 від 23.06.2010 року, №50 від 24.06.2010 року, №64 від 16.07.2010 року, №67 від 22.07.2010 року, №75 від 05.08.2010 року, №77 від 06.08.2010 року (а.с.208,210,212,214,216,218,220 том 5).

Вказані документи є первинними документами, оскільки мають всі необхідні обов'язкові реквізити, оформлені належним чином.

Позивачем також надано докази оплати даному контрагенту товарів (а.с.222-246 том 5) і належні та допустимі докази на підтвердження того, що придбані у ТОВ "АВДекс" товарно-матеріальні цінності використані в межах його виробничої господарської діяльності по виготовленню опалювальної техніки (а.с.247-250 том 5).

Вимога податкового органу підтвердити отримання таких товарів актами приймання продукції по кількості та актами приймання продукції по якості є протиправною, з огляду на наступне.

Складання вказаних актів передбачено Інструкціями про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання за кількістю та якістю №П-6 від 15.06.1965 року та №П-7 від 25.04.1966 року, затвердженими постановами Держарбітражу СРСР від 15.06.1965 року та від 25.04.1966 року, відповідно, і їх застосування на даний час передбачено відповідно до Постанови Верховної Ради України від 12.09.1991 року. Разом з тим, вказані акти використовуються з метою документування відповідності отриманої продукції тій кількості та тій якості, що обумовлені договірним правовідносинами, але, аж ніяк не для підтвердження факту здійснення господарських операцій купівлі-продажу та для віднесення певних видатків до складу валових витрат.

В основу доводів податкового органу щодо безтоварності операцій позивача з вказаним контрагентом покладено акт про результати планової перевірки ТОВ "АВДекс", який до того ж суду надано не було. За висновками ДПІ у м.Рівне вказаним актом встановлено, що ТОВ "АВДекс" продані ПрАТ "Агроресурс" товари придбавав у ПП "Версант" та ТОВ "ЛТД Юнітрейд", які, в свою чергу, не мали необхідних умов для провадження будь-якої господарської діяльності.

Слід відзначити, що такий зміст акту свідчить про те, що ТОВ "АВДекс" отримало товари від осіб, інших ніж ті, що вказані у даних його податкового обліку чи первинних документах. Разом з тим, доказів донарахування ТОВ "АВДекс" за результатами такої перевірки грошових зобовязань з податку на прибуток чи податку на додану вартість не надано.

Оцінка ж податковим органом господарських операцій позивача здійснена не шляхом дослідження факту господарських відносин безпосередньо між учасниками такої операції, на підставі якої сформовані дані податкового обліку, а на підставі кваліфікації як недійсних правочинів, які укладалися за ланцюгом між попередніми посередниками. Вищий адміністративний суд України у своєму листі №742/11/13-11 від 02.06.2011 року розяснив, що відносини між учасниками попередніх ланцюгів постачань товарів та послуг не мають безпосереднього впливу на дослідження факту реальності господарської операції, вчиненої між останнім у ланцюгу постачань платником податків та його безпосереднім контрагентом. Водночас податкові органи не позбавлені права звернутися до адміністративного суду з вимогою про визнання недійсним правочину, укладеного між останнім у ланцюгу постачань платником податку та його контрагентом, з метою, завідомо суперечною інтересам держави та суспільства та стягнення в дохід держави коштів, одержаних сторонами оспорюваного правочину за такими угодами, як це установлено ч.3 ст.228 ЦК України.

З врахуванням того, що доказів безтоварності господарських операцій безпосередньо між ПрАТ "Агроресурс" та ТОВ "АВДекс" податковим органом суду не надано, а відповідні правочини недійсними в судовому порядку не визнані, доводи про порушення позивачем вимог пп.5.2.1 п.5.2, абз.4 пп.5.3.9. п.5.3 ст.5 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" №334/94-ВР від 28.12.1994 року, чинного в повній мірі до 01.04.2011 року, є необґрунтованими, як наслідок суд приходить до висновку про правомірне включення ПрАТ "Агроресурс" до складу валових витрат вартість товарно-матеріальних цінностей, отриманих від ТОВ "АВДекс" в сумі 560823,00 грн.(без ПДВ).

Податковий кредит позивача на суму ПДВ в цінні вищевказаних товарно-матеріальних цінностей підтверджений податковими накладними (а.с.209,211,213, 215,217,219,221 том 5), виписаними субєктом господарювання, що є зареєстрованим платником податку на додану вартість (а.с.40 том 8), що були видані в межах договору купівлі-продажу, виконання якого повністю підтверджено первинною документацією бухгалтерського і податкового обліку позивача.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що позивач не порушив вимоги пп.7.4.5 п.7.4, пп.7.5.1 п.7.5 ст.7 Закону України "Про податок на додану вартість" №168/97-ВР від 03.04.1997 року, чинного до 01.01.2011 року, тобто правомірно включив до складу податкового кредиту ПДВ в розмірі 112164,00 грн., сплаченого в ціні вартості товарно-матеріальних цінностей, отриманих від ТОВ "АВДекс".

Що стосується спірного податкового повідомлення-рішення № від 22.04.2011 року, згідно якого ПрАТ "Агроресурс" зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 996487,00 грн. та вимог позивача про стягнення з Державного бюджету на його користь вказаної суми, слід зазначити наступне.

Згідно з нормою п.1.8. ст.1 Закону України "Про податок на додану вартість" №168/97-ВР від 03.04.1997 року, чинного до 01.01.2011 року, бюджетне відшкодування це сума, що підлягає поверненню платнику податку з бюджету у зв'язку з надмірною сплатою податку у випадках, визначених цим Законом.

Згідно з пп.7.7.1 п.7.7 ст.7 вказаного Закону, сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного податкового періоду та сумою податкового кредиту такого звітного податкового періоду. Відповідно до пп.7.7.2 п.7.7 ст.7 Закону, якщо у наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, має від'ємне значення, то бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів (послуг) у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів (послуг), залишок від'ємного значення після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

Судом встановлено, що 18.03.2010 року ПрАТ "Агроресурс" подало до ДПІ у м.Рівне податкову декларацію з ПДВ за лютий 2010 року, в якій задекларувало суму податкового кредиту по операціям, які підлягають оподаткуванню за ставкою 20% в розмірі 330017,00 грн., результат розрахунків з бюджетом за вказаний звітний період - відємне значення на рівні 2153,00 грн., що віднесено до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (а.с.214-219 том 7).

Згідно додатку №5 до даної декларації Розшифровки податкових зобовязань та податкового кредиту в розрізі контрагентів, до складу податкового кредиту включено ПДВ в сумі 65583,20 грн. по контрагенту з індивідуальним податковим номером 26, що є номером ТОВ "Газкомплект", ПДВ в сумі 19254,73 грн. по контрагенту з індивідуальним податковим номером 82, що є номером ТОВ "АВДекс", ПДВ сумі 45784,33 грн. по контрагенту з індивідуальним податковим номером 25, що є номером ТОВ "Пегас-7", ПДВ в сумі 22954,19 грн. по контрагенту з індивідуальним податковим номером 12, що є номером ТОВ "КРУС", ПДВ в сумі 27206,11 грн. по контрагенту з індивідуальним податковим номером 64, що є номером ПП ВТФ "Вільха" (а.с.220-222 том 7).

Вказані суми ПДВ підтверджені податковими накладними (а.с.132-146 том 1), а самі операції видатковими накладними (а.с.122-131 том 1). Позивачем надано докази сплати ПДВ в ціні товарів вказаним постачальникам (а.с.232, 240-241 том 4, а.с.1-2,15-17,31,39,52,74-75,107-109 том 5) та докази використання придбаних товарно-матеріальних цінностей у власній господарській діяльності по виробництву опалювальної техніки (а.с.147-250 том 1, а.с.1-18 том 2). Також надано письмові угоди (а.с.131-168 том 5)

Відємне значення з ПДВ на рівні 2153,00 грн., включено в податкову декларацію з ПДВ за березень 2010 року як відємне значення попереднього періоду і заявлено до бюджетного відшкодування, що підлягає зарахуванню на рахунок платника у банку за результатами цього періоду (а.с.202, 206-208 том 7).

Довідкою від 30.07.2010 року податковий орган констатував, що неможливо підтвердити заявлену до бюджетного відшкодування за березень 2010 року суму, що повязано з неотриманням відповідей від інших податкових органів, коди направлено запити на проведення зустрічних перевірок(а.с.23-27 том 8).

Актом планової перевірки позивача констатовано, що за матеріалами зустрічних перевірок безпосередніх постачальників позивача підтверджено відомості щодо господарських операцій з позивачем, однак встановлено, що вказані субєкти не є виробниками товару. Продовжуючи дослідження ланцюга постачання опрацюванням автоматизованого співставлення податкових зобовязань у розрізі контрагентів на рівні ДПА України ДПІ у м.Рівне було встановлено, що ТОВ "Газкомплект" придбавало товар у ТОВ "Донецьк-Тех-сервіс-2009" (має стан 10 - запит на встановлення місцезнаходження), у ТОВ "ПП"Д-Вінс" (за юридичною адресою не знаходиться), у ТОВ "КТА Схід-2009" (має стан 10 - запит на встановлення місцезнаходження). ТОВ "АВДекс" придбавало товар у ПП "Агроенергоінвест" (за юридичною адресою не знаходиться), у ТОВ "Юнітрейд ЛТД" (актом констатовано нікчемність правочинів). ТОВ "Пегас-7" придбавало товар у ТОВ "Содеко" 31.01.2011 року держреєстрація припинення), у ТОВ"Промелектропостачання" (місцезнаходження не встановлено). ТОВ "КРУС" придбавало товар у ПП "Планта" (визнано банкрутом), у ПАТ "Дніпропетровськгаз" (порушено провадження у справ про банкрутство), у ТОВ "Азовбудвентиляція" (місцезнаходження не встановлено), у ТОВ "Еккаунт енд Едвайс" (стан 10 - запит на встановлення місцезнаходження). ПП ВТФ "Вільха" придбавало товар у ТОВ "Коменс"(має стан 10 - запит на встановлення місцезнаходження), яке в свою чергу придбавало товар у ТОВ "Проектбудрем" (має стан 10 - запит на встановлення місцезнаходження), у АТЗТ "Укрметалпром" (розпочата ліквідаційна процедура), у ТОВ "Компанія Торнадо"(ліквідовано). З огляду на такі обставини, зроблено висновок про неможливість підтвердження поставки по ланцюгу постачання.

20.04.2010 року ПрАТ "Агроресурс" подало до ДПІ у м.Рівне податкову декларацію з ПДВ за березень 2010 року, в якій задекларувало суму податкового кредиту по операціям, які підлягають оподаткуванню за ставкою 20% в розмірі 468136,00 грн., результат розрахунків з бюджетом за вказаний звітний період - відємне значення на рівні 194464,00 грн., що віднесено до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (а.с.200- 205 том 7).

Згідно додатку №5 до даної декларації Розшифровки податкових зобовязань та податкового кредиту в розрізі контрагентів, до складу податкового кредиту включено ПДВ в сумі 77610,36 грн. по контрагенту з індивідуальним податковим номером 26, що є номером ТОВ "Газкомплект", ПДВ в сумі 23561,65 грн. по контрагенту з індивідуальним податковим номером 25, що є номером ТОВ "Пегас-7", ПДВ в сумі 23449,83 грн. по контрагенту з індивідуальним податковим номером 59, що є номером ПП "Прмсервіс", ПДВ в сумі 117565,17 грн. по контрагенту з індивідуальним податковим номером 80, що є номером ТОВ "Торгова група "Західсталь" (а.с.209-213 том 7).

Вказані суми ПДВ підтверджені податковими накладними (а.с.34-52 том 2), а самі операції видатковими накладними (а.с.а.с.19-33 том 2). Позивачем надано докази сплати ПДВ в ціні товарів вказаним постачальникам (а.с.3-6,32-33,48,53-55,76-80,110,119 том 5) та докази використання придбаних товарно-матеріальних цінностей у власній господарській діяльності по виробництву опалювальної техніки (а.с.53-159 том 2).

Відємне значення з ПДВ на рівні 194464,00 грн. включено в податкову декларацію з ПДВ за квітень 2010 року як відємне значення попереднього періоду і з урахуванням проведеного позивачем корегування 230315,00 грн. заявлено до бюджетного відшкодування, що підлягає зарахуванню на рахунок платника у банку за результатами цього періоду (а.с.187,192-194 том 7).

Довідкою від 30.07.2010 року податковий орган констатував, що неможливо підтвердити заявлену до бюджетного відшкодування за квітень 2010 року суму, що повязано з неотриманням відповідей від інших податкових органів, коди направлено запити на проведення зустрічних перевірок(а.с.23-27 том 8).

Актом планової перевірки позивача констатовано, що за матеріалами зустрічних перевірок безпосередніх постачальників позивача підтверджено відомості щодо господарських операцій з позивачем, однак встановлено, що вказані субєкти не є виробниками товару. Продовжуючи дослідження ланцюга постачання опрацюванням автоматизованого співставлення податкових зобовязань у розрізі контрагентів на рівні ДПА України ДПІ у м.Рівне було встановлено, що ТОВ "Газкомплект" придбавало товар у ТОВ "Донецьк-Тех-сервіс-2009" (має стан 10 - запит на встановлення місцезнаходження), у ТОВ "ПП"Д-Вінс" (за юридичною адресою не знаходиться), у ТОВ "КТА Схід-2009" (має стан 10 - запит на встановлення місцезнаходження). ТОВ "Пегас-7" придбавало товар у ТОВ "Содеко" 31.01.2011 року держреєстрація припинення), у ТОВ"Промелектропостачання" (місцезнаходження не встановлено). ПП "Промсервіс" придбавало товар у ПП "Графелон" (має стан 10 - запит на встановлення місцезнаходження). ТОВ "Торгова група "Західсталь" придбавало товар у ТОВ "Транс агентство метал" (актом констатовано нікчемність), у ТОВ "Компанія вертикаль" (порушено справу про банкрутство), у ПП "Максіма" (порушено справу про банкрутство). ПП ВТФ "Вільха" придбавало товар у ТОВ "Комекс" (має стан 10 - запит на встановлення місцезнаходження), яке в свою чергу придбавало товар у ТОВ "Проектбудрем" (має стан 10 - запит на встановлення місцезнаходження). ТОВ НВП "Стальсервіс" придбавало товар у ВП "Резидент" (місцезнаходження не встановлено), у ТОВ "Стальканат маркет" (ліквідовано), У ТОВ "Плаза-Трейд" (розпочата ліквідаційна процедура). З огляду на такі обставини, зроблено висновок про неможливість підтвердження поставки по ланцюгу постачання.

19.05.2010 року ПрАТ "Агроресурс" подало до ДПІ у м.Рівне податкову декларацію з ПДВ за квітень 2010 року, в якій задекларувало суму податкового кредиту по операціям, які підлягають оподаткуванню за ставкою 20% в розмірі 624389,00 грн., результат розрахунків з бюджетом за вказаний звітний період - відємне значення на рівні 16220,00 грн., що віднесено до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (а.с.185-191 том 7).

Згідно додатку №5 до даної декларації Розшифровки податкових зобовязань та податкового кредиту в розрізі контрагентів, до складу податкового кредиту включено ПДВ в сумі 164115,28 грн. по контрагенту з індивідуальним податковим номером 26, що є номером ТОВ "Газкомплект", ПДВ в сумі 52914,00 грн. по контрагенту з індивідуальним податковим номером 25, що є номером ТОВ "Пегас-7", ПДВ в сумі 32329,70 грн. по контрагенту з індивідуальним податковим номером 82, що є номером ТОВ "АВДекс", ПДВ в сумі 115461,95 грн. по контрагенту з індивідуальним податковим номером 80, що є номером ТОВ "Торгова група "Західсталь", ПДВ в сумі 62924,75 грн. по контрагенту з індивідуальним податковим номером 64, що є номером ПП ВТФ "Вільха" (а.с.195-199 том 7).

Вказані суми ПДВ підтверджені податковими накладними (а.с175-196 том 2), а самі операції видатковими накладними (а.с.159-174 том 2). Позивачем надано докази сплати ПДВ в ціні товарів вказаним постачальникам (а.с.242-243 том 4, а.с.7-11, 18-19,29-30,40-41,49-50,56-59,81-83,91-92,106,111-113,120 том 5) та докази використання придбаних товарно-матеріальних цінностей у власній господарській діяльності по виробництву опалювальної техніки (а.с.197-250 том 2, а.с.1-39 том 3). Також надано письмові угоди (а.с.131-168 том 5)

Відємне значення з ПДВ на рівні 16220,00 грн. включено в податкову декларацію з ПДВ за травень 2010 року як відємне значення попереднього періоду і заявлено до бюджетного відшкодування, що підлягає зарахуванню на рахунок платника у банку за результатами цього періоду (а.с.173,177-179 том 7).

Актом планової перевірки позивача констатовано, що за матеріалами зустрічних перевірок безпосередніх постачальників позивача підтверджено відомості щодо господарських операцій з позивачем, однак встановлено, що вказані субєкти не є виробниками товару. Продовжуючи дослідження ланцюга постачання опрацюванням автоматизованого співставлення податкових зобовязань у розрізі контрагентів на рівні ДПА України ДПІ у м.Рівне було встановлено, що ТОВ "Газкомплект" придбавало товар у ТОВ "Донецьк-Тех-сервіс-2009" (має стан 10 - запит на встановлення місцезнаходження), у ТОВ "ПП"Д-Вінс" (за юридичною адресою не знаходиться), у ТОВ "КТА Схід-2009" (має стан 10 - запит на встановлення місцезнаходження). ТОВ "Пегас-7" придбавало товар у ТОВ "Содеко" 31.01.2011 року держреєстрація припинення), у ТОВ"Промелектропостачання" (місцезнаходження не встановлено). ТОВ "АВДекс" придбавало товар у ПП "Агроенергоінвест" (за юридичною адресою не знаходиться), у ТОВ "Юнітрейд ЛТД" (актом констатовано нікчемність правочинів). ТОВ "Торгова група "Західсталь" придбавало товар у ТОВ "Транс агентство метал" (актом констатовано нікчемність), у ТОВ "Компанія вертикаль" (порушено справу про банкрутство), у ПП "Максіма" (порушено справу про банкрутство). ПП ВТФ "Вільха" придбавало товар у ТОВ "Комекс" (має стан 10 - запит на встановлення місцезнаходження), яке в свою чергу придбавало товар у ТОВ "Проектбудрем" (має стан 10 - запит на встановлення місцезнаходження), у ТОВ НВП "Стальсервіс", яке в свою чергу придбавало товар у ТОВ "Антраль" (визнано банкрутом), у ТОВ "Стальканат маркет" (ліквідовано), У ТОВ "Плаза-Трейд" (розпочата ліквідаційна процедура). З огляду на такі обставини, зроблено висновок про неможливість підтвердження поставки по ланцюгу постачання.

17.06.2010 року ПрАТ "Агроресурс" подало до ДПІ у м.Рівне податкову декларацію з ПДВ за травень 2010 року, в якій задекларувало суму податкового кредиту по операціям, які підлягають оподаткуванню за ставкою 20% в розмірі 676619,00 грн., результат розрахунків з бюджетом за вказаний звітний період - відємне значення на рівні 464994,00 грн., що віднесено до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (а.с.171-184 том 7).

20.07.2010 року ПрАТ "Агроресурс" подало до ДПІ у м.Рівне податкову декларацію з ПДВ за червень 2010 року, в якій задекларувало суму податкового кредиту по операціям, які підлягають оподаткуванню за ставкою 20% в розмірі 1222661,00 грн., результат розрахунків з бюджетом за вказаний звітний період - відємне значення на рівні 789801,00 грн., що віднесено до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (а.с.139-170 том 7).

20.08.2010 року ПрАТ "Агроресурс" подало до ДПІ у м.Рівне податкову декларацію з ПДВ за липень 2010 року, в якій задекларувало суму податкового кредиту по операціям, які підлягають оподаткуванню за ставкою 20% в розмірі 1469894,00 грн., результат розрахунків з бюджетом за вказаний звітний період - відємне значення на рівні 844139,00 грн., що віднесено до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (а.с.100-139 том 7).

20.09.2010 року ПрАТ "Агроресурс" подало до ДПІ у м.Рівне податкову декларацію з ПДВ за серпень 2010 року, в якій задекларувало суму податкового кредиту по операціям, які підлягають оподаткуванню за ставкою 20% в розмірі 1633789,00 грн., результат розрахунків з бюджетом за вказаний звітний період - відємне значення на рівні 640940,00 грн., що віднесено до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (а.с.59-99 том 7).

19.10.2010 року ПрАТ "Агроресурс" подало до ДПІ у м.Рівне податкову декларацію з ПДВ за вересень 2010 року, в якій задекларувало суму податкового кредиту по операціям, які підлягають оподаткуванню за ставкою 20% в розмірі 1488344,00 грн., результат розрахунків з бюджетом за вказаний звітний період - відємне значення на рівні 178382,00 грн., що віднесено до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (а.с.5-58 том 7).

18.11.2010 року ПрАТ "Агроресурс" подало до ДПІ у м.Рівне податкову декларацію з ПДВ за жовтень 2010 року, в якій задекларувало суму податкового кредиту по операціям, які підлягають оподаткуванню за ставкою 20% в розмірі 1281437,00 грн., результат розрахунків з бюджетом за вказаний звітний період - відємне значення на рівні 151873,00 грн., що віднесено до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (а.с.218-221 том 6).

Згідно додатку №5 до даної декларації Розшифровки податкових зобовязань та податкового кредиту в розрізі контрагентів, до складу податкового кредиту включено ПДВ в сумі 153468,62 грн. по контрагенту з індивідуальним податковим номером 26, що є номером ТОВ "Газкомплект", ПДВ в сумі 154991,16 грн. по контрагенту з індивідуальним податковим номером 25, що є номером ТОВ "Пегас-7", ПДВ в сумі 143400,00 грн. по контрагенту з індивідуальним податковим номером 64, що є номером ПП ВТФ "Вільха", ПДВ в сумі 325479,79 грн. по контрагенту з індивідуальним податковим номером 80, що є номером ТОВ "Торгова група "Західсталь" (а.с.227-250 том 6).

Вказані суми ПДВ підтверджені податковими накладними (а.с.81-121 том 3), а самі операції видатковими накладними (а.с.40-80 том 3). Позивачем надано докази сплати ПДВ в ціні товарів вказаним постачальникам (а.с.244-248 том 4, а.с.12-14,20-26,34-36,42-44,60-66,84-85,93-98,101-103,114-115,121-128 том 5) та докази використання придбаних товарно-матеріальних цінностей у власній господарській діяльності по виробництву опалювальної техніки (а.с.122-244 том 3). Також надано письмові угоди (а.с.131-168 том 5)

Відємне значення з ПДВ на рівні 151873,00 грн. включено в податкову декларацію з ПДВ за листопад 2010 року як відємне значення попереднього періоду і заявлено до бюджетного відшкодування, що підлягає зарахуванню на рахунок платника у банку за результатами цього періоду (а.с.179-182,185-187 том 6).

Довідкою від 19.01.2011 року податковий орган констатував, що неможливо підтвердити заявлену до бюджетного відшкодування за листопад 2010 року суму, що повязано з неотриманням відповідей від інших податкових органів, коди направлено запити на проведення зустрічних перевірок(а.с.11-22 том 8).

Актом планової перевірки позивача констатовано, що за матеріалами зустрічних перевірок безпосередніх постачальників позивача підтверджено відомості щодо господар-ських операцій з позивачем, однак встановлено, що вказані субєкти не є виробниками товару. Продовжуючи дослідження ланцюга постачання опрацюванням автоматизованого співставлення податкових зобовязань у розрізі контрагентів на рівні ДПА України ДПІ у м.Рівне було встановлено, що ТОВ "Газкомплект" придбавало товар у ТОВ "Комплект-Сервіс-2009" (за юридичною адресою не знаходиться). Пегас-7" придбавало товар у ТОВ "Содеко" (31.01.2011 року держреєстрація припинення), у ТОВ "Індустріал" (місцезнаходження не встановлено), у ТОВ "Інтерпайп Україна", яке в свою чергу придбавало товар у ВАТ "Інтерпайп" (відповіді не отримано), а те у ЗАТ "Укрелектрочормет" (порушено справу про банкрутство) і у ПАТ "Дніпропетровськгаз" (порушено справу про банкрутство); у ТОВ "Альфа Сталь" (відповіді не отримано), а те у ТОВ "Техмабуд", яке в свою чергу у ПП "Метиз 2006" (порушено справу про банкрутство); у ТОВ "Труботорг" (відповіді не отримано), а те у СПД ОСОБА_7М.(прийнято рішення про припинення); у ТОВ "Далат" (розпочато ліквідаційну процедуру). ПП ВТФ "Вільха" придбавало товар у ТОВ "Комплектснаб", яке в свою чергу у ВАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" (відповідь не отримано), яке в свою чергу придбавало товар у ЗАТ "Криворіжський завод гірничого обладнання" (порушено справу про банкрутство), у ПП "Вібур" , яке в свою чергу у у ВАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" (відповідь не отримано), яке в свою чергу придбавало товар у ЗАТ "Криворіжський завод гірничого обладнання" (порушено справу про банкрутство). ПП ВТФ "Вільха" придбавало товар у ТОВ "АВ Метал груп", яке в свою чергу у ТОВ "Трансмультиторг" (запит на встановлення місцезнаходження), у ТОВ "Маркет стіл", яке у ТОВ "Стальний дім", яке у ЗАТ "Луганський трубний завод", яке у ПП "КВВМПУ", яке у ПП "Контур Прим" (визнано банкрутом). ПП ВТФ "Вільха" придбавало товар у ТОВ "Труботорг", яке в свою чергу у СПД ОСОБА_7М.(прийнято рішення про припинення). ТОВ "Торгова група "Західсталь" придбавало товар у ТОВ "Каскад", яке в свою чергу у ВАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг", а те у ЗАТ "Криворізький завод гірничого обладнання" (порушено справу про банкрутство); у ТОВ "СП Ніктрейд", яке придбало товар у ПАТ "Маріупольськй металургійний комбінат імені Ілліча", а те у ТОВ "Інтер-Інвествугілля" (порушено справу про банкрутство); у ТОВ НВП "Стальсервіс", яке в свою чергу у ТОВ "Металоцентри Стальсервіс", яке у ВАТ "Українська гірничо-металургійна компанія", а та у ВАТ "Краматорський металургійний завод імені Куйбишева" (порушено справу про банкрутство). ТОВ "Торгова група "Західсталь" придбавало товар у ТОВ "ТралМет-Україна", яке в свою чергу у ПП "КВВМПУ", а те у ПП "Контур-Прим" (визнано банкрутом); у ТОВ "Металоцентри Стальсервіс", яке у ВАТ "Українська гірничо-металургійна компанія", а те у ВАТ "Краматорський металургійний завод імені Куйбишева" (порушено справу про банкрутство). З огляду на такі обставини, зроблено висновок про неможливість підтвердження поставки по ланцюгу постачання.

16.12.2010 року ПрАТ "Агроресурс" подало до ДПІ у м.Рівне податкову декларацію з ПДВ за листопад 2010 року, в якій задекларувало суму податкового кредиту по операціям, які підлягають оподаткуванню за ставкою 20% в розмірі 1487577,00 грн., результат розрахунків з бюджетом за вказаний звітний період - відємне значення на рівні 633387,00 грн., що віднесено до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (а.с.179-182 том 6).

Згідно додатку №5 до даної декларації Розшифровки податкових зобовязань та податкового кредиту в розрізі контрагентів, до складу податкового кредиту включено ПДВ в сумі 220413,90 грн. по контрагенту з індивідуальним податковим номером 26, що є номером ТОВ "Газкомплект", ПДВ в сумі 80291,19 грн. по контрагенту з індивідуальним податковим номером 25, що є номером ТОВ "Пегас-7", ПДВ в сумі 154738,41 грн. по контрагенту з індивідуальним податковим номером 64, що є номером ПП ВТФ "Вільха", ПДВ в сумі 317216,45 грн. по контрагенту з індивідуальним податковим номером 80, що є номером ТОВ "Торгова група "Західсталь", ПДВ в сумі 93191,45 грн. по контрагенту з індивідуальним податковим номером 22, що є номером ТОВ "Дніпропромбізнес", ПДВ в сумі 85555,36 грн. по контрагенту з індивідуальним податковим номером 64, що є номером ПП "Рівнебудпостач" (а.с. 188-191 том 6).

Вказані суми ПДВ підтверджені податковими накладними (а.с.29-73 том 4), а самі операції видатковими накладними (а.с.246-250 том 3, а.с.1-28 том 4). Позивачем надано докази сплати ПДВ в ціні товарів вказаним постачальникам (а.с.249-250 том 4, а.с.27-28, 37-38,45-4751,67-73,86-87,104-105,116-118,129-130 том 5) та докази використання придбаних товарно-матеріальних цінностей у власній господарській діяльності по виробництву опалювальної техніки (а.с.74-227 том 4). Також надано письмові угоди (а.с.131-168 том 5)

Відємне значення з ПДВ на рівні 633387,00 грн. включено в податкову декларацію з ПДВ за грудень 2010 року як відємне значення попереднього періоду і з урахуванням коригувань, 600506,00 грн. заявлено до бюджетного відшкодування, що підлягає зарахуванню на рахунок платника у банку за результатами цього періоду (а.с.148-178 том 6).

Довідкою від 10.03.2011 року податковий орган констатував, що неможливо підтвердити заявлену до бюджетного відшкодування за грудень 2010 року суму в розмірі 590926,00 грн., що повязано з неотриманням відповідей від інших податкових органів, коди направлено запити на проведення зустрічних перевірок(а.с.1-10 том 8).

Актом планової перевірки позивача констатовано, що за матеріалами зустрічних перевірок безпосередніх постачальників позивача підтверджено відомості щодо господарських операцій з позивачем, однак встановлено, що вказані субєкти не є виробниками товару. Продовжуючи дослідження ланцюга постачання опрацюванням автоматизованого співставлення податкових зобовязань у розрізі контрагентів на рівні ДПА України ДПІ у м.Рівне було встановлено, що ТОВ "Газкомплект" придбавало товар у ТОВ "Комплект-Сервіс-2009" (за юридичною адресою не знаходиться). Пегас-7" придбавало товар у ТОВ "Содеко" (31.01.2011 року держреєстрація припинення), у ТОВ "Індустріал" (місцезнаходження не встановлено), у ТОВ "Інтерпайп Україна", яке в свою чергу придбавало товар у ВАТ "Інтерпайп" (відповіді не отримано), а те у ЗАТ "Укрелектрочормет" (порушено справу про банкрутство) і у ПАТ "Дніпропетровськгаз" (порушено справу про банкрутство); у ТОВ "Альфа Сталь" (відповіді не отримано), а те у ТОВ "Техмабуд", яке в свою чергу у ПП "Метиз 2006" (порушено справу про банкрутство); у ТОВ "Труботорг" (відповіді не отримано), а те у СПД ОСОБА_7М.(прийнято рішення про припинення); у ТОВ "Далат" (розпочато ліквідаційну процедуру). ПП ВТФ "Вільха" придбавало товар у ТОВ "Комплектснаб", яке в свою чергу у ВАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" (відповідь не отримано), яке в свою чергу придбавало товар у ЗАТ "Криворіжський завод гірничого обладнання" (порушено справу про банкрутство), у ПП "Вібур" , яке в свою чергу у ВАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" (відповідь не отримано), яке в свою чергу придбавало товар у ЗАТ "Криворіжський завод гірничого обладнання" (порушено справу про банкрутство). ПП ВТФ "Вільха" придбавало товар у ТОВ "АВ Метал груп", яке в свою чергу у ТОВ "Трансмультиторг" (запит на встановлення місцезнаходження), у ТОВ "Маркет стіл", яке у ТОВ "Стальний дім", яке у ЗАТ "Луганський трубний завод", яке у ПП "КВВМПУ", яке у ПП "Контур Прим" (визнано банкрутом). ПП ВТФ "Вільха" придбавало товар у ТОВ "Труботорг", яке в свою чергу у СПД ОСОБА_7М.(прийнято рішення про припинення). ТОВ "Торгова група "Західсталь" придбавало товар у ТОВ "АВ Метал груп", яке в свою чергу у ТОВ "Скіфія" (місцезнаходження не встановлено); у ТОВ "Транс агенство метал", яке у ТОВ "Транс агенство сервіс", а те у ПАТ "Маріупольськй металургійний комбінат імені Ілліча", а те у ТОВ "Інтер-Інвествугілля" (порушено справу про банкрутство); у ТОВ "Метінвест-смц", яке в свою чергу у ВАТ "Металургійний комбінат "Азовсталь", а те у ЗАТ "Криворізький завод гірничого обладнання" (порушено справу про банкрутство); у ТОВ "СП Ніктрейд", яке придбало товар у ПАТ "Маріупольськй металургійний комбінат імені Ілліча", а те у ТОВ "Інтер-Інвествугілля" (порушено справу про банкрутство); у ТОВ НВП "Стальсервіс", яке в свою чергу у ТОВ "Металоцентри Стальсервіс", яке у ВАТ "Українська гірничо-металургійна компанія", а та у ВАТ "Краматорський металургійний завод імені Куйбишева" (порушено справу про банкрутство); у ТОВ "ТралМет-Україна", яке в свою чергу у ПП "КВВМПУ", а те у ПП "Контур-Прим" (визнано банкрутом); у ТОВ "Металоцентри Стальсервіс", яке у ВАТ "Українська гірничо-металургійна компанія", а те у ВАТ "Краматорський металургійний завод імені Куйбишева" (порушено справу про банкрутство). ТОВ "Дніпропрмбізнес" придбавало товар у ТОВ "Вікант", яке в свою чергу у ТОВ "Пантеон Плюс", а те у ЗАТ "Спецметаллпром", а те у ЗАТ "Донецьксталь", а те у ТОВ "Стандартпромсервіс" (визнано банкрутом). ТОВ "Дніпропрмбізнес" придбавало товар у ТОВ "ТралМет-Україна", яке в свою чергу у ПП "КВВМПУ", а те у ПП "Контур-Прим" (визнано банкрутом); а також у ТОВ "Запоріжжяметал Холдинг", яке у ТОВ "МД Груп Запоріжжя", а те у ТОВ "Мелітопольське спеціалізоване управління №100" (порушено провадження у справі про банкрутство). ПП "Рівнебудпостач" придбавало товар у ТОВ фірми "Каскад", яка у ВАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" (відповідь не отримано), яке в свою чергу придбавало товар у ЗАТ "Криворіжський завод гірничого обладнання" (порушено справу про банкрутство). ПП "Рівнебудпостач" придбавало товар у ТОВ ВКФ "Труботорг", яке в свою чергу у ПАТ "Маріупольськй металургійний комбінат імені Ілліча", а те у ТОВ "Інтер-Інвествугілля" (порушено справу про банкрутство). ПП "Рівнебудпостач" придбавало також товар у ТОВ "Супремум", яке в свою чергу у ТОВ "Інтерпайп Україна", яке в свою чергу придбавало товар у ПП "КВВМПУ", яке у ПП "Контру-Прим"(визнано банкрутом). З огляду на такі обставини, зроблено висновок про неможливість підтвердження поставки по ланцюгу постачання.

Згідно з нормою п.1.7 ст.1 Закону України "Про податок на додану вартість" №168/97-ВР від 03.04.1997 року, чинного на час існування відповідних правовідносин, податковий кредит - це сума, на яку платник податку має право зменшити податкове зобов'язання звітного періоду, визначена згідно з цим Законом. Вказаним нормативно-правовим актом передбачений і порядок формування податкового кредиту платника податку. Так, згідно з пп.7.4.1 п.7.4 ст.7 даного Закону, податковий кредит звітного періоду визначається, виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою цим законом, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Відповідно п.7.5 ст.7 Закону, датою виникнення права платника податку на податковий кредит вважається дата здійснення першої з подій: або дата списання коштів з банківського рахунку платника податку в оплату товарів (робіт, послуг), або дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг). Також в пп.7.4.5 п.7.4. ст.7 Закону України "Про податок на додану вартість" №168/97-ВР від 03.04.1997 року передбачено, що не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями.

Наданими до матеріалів справи документами та актом перевірки податкового органу підтверджено, що постачальниками позивачу були виписані податкові накладні, що містять всі, передбачені п.7.2.1 п.7.2 ст.7 Закону, реквізити. Доказів того, що контрагенти позивача не були зареєстрованими платниками податку на додану вартість суду не надано. Відповідно, податковий кредит, сформований позивачем на підставі виписаних ними податкових накладних, вважається підтвердженим. В документообігу позивача господарські операції з вищеназваними контрагентами належним чином оформлені і факт їх вчинення податковим органом під сумнів не ставиться.

Фактично висновки податкового органу, які лягли в основу спірного податкового повідомлення-рішення базуються виключно на тому, що не можливо підтвердити податковий кредит по ланцюгу постачання аж до виробника.

Разом з тим, Закон України "Про податок на додану вартість" №168/97-ВР від 03.04.1997 року не ставить право на заявлення до бюджетного відшкодування податку на додану вартість в залежність від обовязкової наявності матеріалів зустрічних перевірок щодо підтвердження сплати податку на додану вартість постачальниками. Таким чином, та обставина, що якийсь із попередніх у ланцюгу постачання товару постачальник обліковується в податковому органі, як особа місцезнаходження якої не встановлено, чи особа щодо якої розпочато чи завершено процедуру банкрутства, тощо, не впливає на право позивача (покупця) по віднесенню до складу податкового кредиту сплаченого податку на додану вартість постачальнику товару та наступного заявлення до бюджетного відшкодування відємного значення з податку на додану вартість. Питання відємного значення суми ПДВ поширюється тільки на окремо взятого платника податків і не ставиться у залежність від розрахунків з бюджетом третіх осіб. Якщо навіть якість контрагенти в ланцюгу постачання і не виконали свого зобовязання зі сплати податку до бюджету, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо таких контрагентів. Зазначена обставина не є підставою для позбавлення платника податку права на відшкодування податку на додану вартість у разі, якщо останній виконав усі передбачені законом умови щодо отримання такого відшкодування та має всі документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту.

Відповідно, несплата податку на додану вартість постачальниками у ланцюгу постачання сама по собі не є підставою для зменшення податкового кредиту або відмови у відшкодуванні зазначеного податку позивачу, який відніс до податкового кредиту суму податку на додану вартість, сплачену в ціні товару.

ДПІ у м.Рівне не надала жодних доказів на підтвердження того, що позивач у справі діяв без належної обачності й обережності і йому мало бути відомо про порушення, які можливо допускали його контрагенти, або що його діяльність спрямована на здійснення операцій, повязаних з податковою вигодою, переважно з контрагентами, які не виконують своїх податкових зобовязань, зокрема й у випадках, коли такі операції здійснюються через посередників.

Виникнення права позивача на податковий кредит є наслідком фактичного проведення господарських операцій, які є обєктом оподаткування податком на додану вартість, підтверджені первинними документами бухгалтерського обліку, у тому числі податковими накладними.

Податковий орган, в свою чергу, не навів будь-яких доводів щодо фіктивності господарських операцій, за наслідками яких було сформовано позивачем оспорюваний податковий кредит, не подав жодних фактичних даних, які б викликали сумнів у реальності виконання операцій з поставки товарів позивачу.

Порушень позивачем порядку відображення в деклараціях з податку на додану вартість сум податкових зобовязань відповідачем не встановлено, наявність первинних документів, на підставі яких позивачем сформовано податковий кредит, встановлено матеріалами справи, а будь-які обставини, які б засвідчували факт недобросовісності самого платника, відсутні.

За змістом ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на припис наведеної норми процесуального права при розгляді судом спору щодо правомірності рішення органу державної податкової служби, яким платнику податків донараховані податкові зобовязання чи зменшені податкові вигоди, зокрема, бюджетне відшкодування, презюмується добросовісність платника податків, якщо зазначеним органом не доведено інше.

Обставини, які слугували фактичною підставою для зменшення позивачу задекларованої ним суми бюджетного відшкодування згідно спірного податкового повідомлення-рішення № від 22.04.2011 року, знаходяться поза межами вимог статей 7 та 8 Закону України "Про податок на додану вартість" №168/97-ВР від 03.04.1997 року. Інші статті цього Закону, так само як і інших законів не ставлять в залежність виникнення у платника податку на додану вартість права на податковий кредит від дотримання вимог податкового законодавства іншим субєктом господарювання, зокрема тим, який був постачальником товарів, на вартість яких нарахований податок на додану вартість, що включений платником податку до податкового кредиту.

З урахуванням зазначеного суд приходить до висновку про те, що вимоги про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 22.04.2011 року підлягають до задоволення.

Відповідно до цього, підлягають задоволенню і вимоги позивача про стягнення з Державного бюджету України суми бюджетного відшкодування в розмірі 996487,00 грн., нарахованої за березень, квітень, травень, листопад, грудень 2010 року, яка виникла за рахунок від'ємного значення ПДВ, що декларувалось в період лютий, березень, квітень, жовтень, листопад 2010 року, тобто тієї, яка зменшена податковим повідомленням-рішенням № від 22.04.2011 року.

Стосовно ж позовної вимоги про визнання протиправною бездіяльності ДПІ у м.Рівне по ненаданню в установлений строк органам державного казначейства висновку із зазначен-ням суми, що підлягає бюджетному відшкодуванню ПрАТ "Агроресурс" в розмірі 996487,00 грн., слід зазначити наступне.

Із системного тлумачення змісту пп.7.7.1-7.7.8 п.7.7 ст.7 Закону України "Про податок на додану вартість" №168/97-ВР від 03.04.1997 року слідує, що в разі ненадання платнику податків бюджетного відшкодування останній має право звернулися до суду з вимогою про стягнення вказаних сум з Державного бюджету України. При цьому, надання податковим органом висновку є одним із етапів процедури документального оформлення процесу надання бюджетного відшкодування.

Право платника податку фактично порушено не недотриманням податковим органом порядку здійснення бюджетного відшкодування, а невиплатою в установлений нормою пп.7.7.5 п.7.7 ст.7 Закону України "Про податок на додану вартість" №168/97-ВР від 03.04.1997 року, чинного на час існування відповідних правовідносин, строк сум бюджетного відшкодування. У звязку з цим належним способом захисту права платника податку є присудження (стягнення) з Державного бюджету України суми бюджетного відшкодування надмірно сплаченого податку на додану вартість.

За таких обставин суд прийшов до висновку, що вказана позовна вимога не є належним способом захисту порушених прав, передбачених Законом. Враховуючи вищевик-ладене, в задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити.

Судові витрати по справі згідно ч.1 ст.94 КАС України стягуються на користь позивача з Державного бюджету в пропорційній задоволеним позовним вимогам частині.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м.Рівне № від 22.04.2011 року, згідно якого ОСОБА_6 акціонерному товариству "Агроресурс" збільшено суму грошового зобов'язання за платежем "податок на прибуток" в розмірі 594723,75 грн., в тому числі 475779,00 грн. за основним платежем та 118944,75 грн. за штрафними санкціями.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м.Рівне № від 22.04.2011 року, згідно якого ОСОБА_6 акціонерному товариству "Агроресурс" збільшено суму грошового зобов'язання за платежем "податок на додану вартість" в розмірі 182230,00 грн., в тому числі 145784,00 грн. за основним платежем та 36446,00 грн. за штрафними санкціями.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м.Рівне № від 22.04.2011 року, згідно якого ОСОБА_6 акціонерному товариству "Агроресурс" зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 996487,00 грн., в тому числі за березень 2010 року на 2153,00 грн., за квітень 2010 року на 230315,00 грн., за травень 2010 року на 16220,00 грн., за листопад 2010 року на 151873,00 грн., за грудень 2010 року на 595926,00 грн.

Стягнути з Державного бюджету України через Головне управління Державного казначейства України в Рівненській області та його структурний підрозділ - Управління Державного казначейства у м.Рівне Головного управління Державного казначейства України в Рівненській області на користь ОСОБА_6 акціонерного товариства "Агроресурс" суму бюджетного відшкодування 996487 (дев'ятсот дев'яносто шість тисяч чотириста вісімдесят сім) гривень 00 копійок, нарахованої за березень, квітень, травень, листопад, грудень 2010 оку, яка виникла за рахунок від'ємного значення ПДВ, що декларувалось в період лютий, березень, квітень, жовтень, листопад 2010 року.

В задоволені решти вимог відмовити.

Присудити на користь ОСОБА_6 акціонерного товариства "Агроресурс" із Державного бюджету України судовий збір в розмірі 1700,00 грн.

Присудити на користь позивача ОСОБА_6 акціонерного товариства "Агроресурс" із Державного бюджету України судовий збір у розмірі 1700,00 грн.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі проголошення в судовому засіданні лише вступної та резлютивної частин постанови, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Друзенко Н.В.