Справа № 2а-1870/372/12
Суддя: І.Г. Шевченко
Дата ухвалення: 2012-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 січня 2012 р. Справа № 2a-1870/372/12

Сумський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - ШевченкоІ.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом управління Пенсійного фонду України в м. Сумах до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення заборгованості ,-

В С Т А Н О В И В:

Управління Пенсійного фонду України в м. Сумах (далі - позивач, УПФУ в м. Сумах) звернулося до суду з позовом, у якому просить стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі - відповідач, ФОП ОСОБА_1С.) заборгованість зі сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування за 2010 рік у розмірі 1161рн. 58коп. Свої вимоги мотивує тим, що відповідач, яка згідно ст. 14 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» є страхувальником і зареєстрована як платник страхових внесків в УПФУ в м. Сумах, всупереч вимог Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» не сплатила у передбачений законом строк та належному розмірі страхові внески за 2010рік, нарахованих самостійно згідно поданого звіту, в загальному розмірі 1161рн. 58коп.

Відповідач проти позовних вимог заперечувала. Зазначила, що жодним нормативним актом не передбачено право органу Пенсійного фонду на звернення з таким позовом до суду. Право на звернення з позовами про стягнення недоїмки було визначено ч.3 ст. 106 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», яка втратила чинність з 01.01.2011р. Стверджує, що вона не є зареєстрованою платником збору на загальнообовязкове державне пенсійне страхування в УПФУ в м. Сумах, оскільки вона є платником фіксованого податку згідно Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємства», а тому вважає, що приписи п.8 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» на неї не поширюються. Тому вважала поданий позов незаконним та необґрунтованим та просила відмовити в задоволенні позову (а.с.13-19).

Представник позивача в судове засідання не зявився, в позові просив справу розглядати в його відсутності.

Відповідач в судове засіданні не зявилась, надала заяву, в якій просила справу розглядати в її відсутності (а.с.20).

Враховуючи неявку в судове засідання всіх осіб, які приймають участь у справі, фіксування судового засідання по справі за допомогою звукозаписувального пристрою згідно ст.ст. 12, 41 КАС України не здійснюється.

Перевіривши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 (і.н.) була зареєстрована як фізична особа-підприємець, що підтверджується копією довідки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а.с.7), відповідно до ст.11, ст.14, ст.15 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» є страхувальником та зареєстрована як платник страхових внесків (перебуваючої на фіксованому податку) в УПФУ в м. Сумах за реєстраційним номером 2727, що вбачається із змісту позову та підтверджується копією звіту (а.с.6), копією реєстраційної картки страхувальника (а.с.5).

Відповідач стверджує, що вона не є платником внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування. Однак, суд відмічає, що відповідно до п.3 ч.1 ст. 11, ст. 15 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню підлягають: фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, у тому числі ті, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок), та члени сімей зазначених фізичних осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності. Страхувальники набувають статусу платників страхових внесків до Пенсійного фонду з дня взяття їх на облік територіальним органом Пенсійного фонду. Взяття на облік до Пенсійного фонду страхувальників здійснюється у такому порядку:

- для юридичних осіб, незалежно від організаційно-правової форми, форми власності та підпорядкування, а також фізичних осіб - підприємців, зазначених у пунктах 1 - 4 статті 14 цього Закону, на яких поширюється дія Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців», - на підставі відомостей з реєстраційної картки, наданих державним реєстратором згідно із Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців», не пізніше наступного робочого дня з дня отримання зазначених відомостей територіальними органами Пенсійного фонду;

- для страхувальників, зазначених у пунктах 1 - 5 статті 14 цього Закону, на яких не поширюється дія Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців», - у порядку, встановленому правлінням Пенсійного фонду, не пізніше наступного робочого дня з дня отримання від них відповідної заяви.

Наявні в матеріалах справи (а.с.5) відомості з реєстраційної картки, наданих державним реєстратором та поданий самостійно відповідачем звіт про нарахування внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування до органу Пенсійного фонду (а.с.6), підтверджує факт реєстрації та взяття на облік ФОП ОСОБА_1 в органі ПФУ як платника внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування. У звязку з цим на відповідачку поширюються приписи Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Згідно п. 6 ч. 2 ст. 17 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) страхувальник, яким в даному випадку виступає відповідач, зобовязаний нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески.

Відповідно до пп. 4 п. 8 розділу XV «Прикінцевих положень» Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» (в редакції Закону України «Про внесення змін до законів України «Про Державний бюджет України на 2010 рік» та «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 08.07.2010року №2461-VI) фізичні особи-субєкти підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок) зобовязані сплачувати страхові внески у розмірі, який визначається ними самостійно, при цьому сума страхового внеску з урахуванням частини фіксованого або єдиного податку, що перерахована до Пенсійного фонду України, повинна становити не менше мінімального розміру страхового внеску, обчисленого від максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, загального оподатковуваного доходу, з якої сплачуються страхові внески.

Статтею 53 Закону України «Про Державний бюджет України на 2010 рік» від 27.04.2010 р. № 2154-VI встановлено з 1 липня 2010 року мінімальну заробітну плату у місячному розмірі 888 гривень, з 1 жовтня 2010 року 907 грн. 00 коп., з 1 грудня 2010 року 922 грн. 00 коп., таким чином мінімальний страховий внесок на місяць у третьому кварталі 2010 року становив 294грн. 82коп., у жовтні листопаді 2010 року 301грн. 12коп., у грудні 2010 року 306грн. 10коп.

Частинами четвертою та шостою статті 20 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» передбачено, що сплата страхових внесків здійснюється виключно в грошовій формі шляхом внесення відповідних сум страхових внесків до солідарної системи на банківські рахунки виконавчих органів Пенсійного фонду. Страхувальники зобов'язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду. Базовим звітним періодом для відповідача є квартал.

Згідно поданого до органу Пенсійного фонду України звіту за 2010 рік, відповідачем, як платником фіксованого податку, самостійно були нараховані страхові внески в сумі 1191грн. 58коп., що підтверджується копією звіту за 2010 рік (а.с.6)

Із розрахунку позовних вимог УПФУ в м. Сумах, а також картки особового рахунку (а.с.3,4), вбачається, що з урахуванням часткової сплати в розмірі 30,00грн., заборгованість відповідача зі сплати страхових внесків за 2010 рік склала 1161рн. 58коп.

Відповідач стверджує, про те що вона є платником фіксованого податку згідно Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємства» від 727/98 від 03.07.1998р., а тому вважає, що приписи п.8 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» на неї не поширюється. Однак, суд відмічає, що вказаний Указ Президента, який визначав особливості перебування на спрощеній системі оподаткування, був прийнятий в 1998р., разом з тим 01.01.2004р. набрав чинності Закон України № 1058-IV від 9 липня 2003 року «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», в ст. 5 якому зазначено, що він регулює відносини, що виникають між субєктами системи загальнообовязкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці правовідносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що йому не суперечить. Згідно ч.2 ст. 5 вказаного закону, в редакції чинній до 01.01.2011р., виключно цим Законом визначаються: принципи та структура системи загальнообовязкового державного пенсійного страхування; коло осіб, які підлягають загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню; платники страхових внесків, їх права та обов'язки; порядок нарахування, обчислення та сплати страхових внесків, стягнення заборгованості за цими внесками.

У статті 18 Закону № 1058-IV, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, було зазначено, що страхові внески є цільовим загальнообовязковим платежем, який справляється на всій території України у порядку, встановленому цим Законом; вони не включаються до складу податків, інших обовязкових платежів, що складають систему оподаткування. На ці внески не поширюється податкове законодавство, а іншим законодавством не можуть встановлюватися пільги з нарахування та сплати страхових внесків або звільнення від їх сплати.

Згідно з пунктом 16 розділу XV Прикінцевих положень Закону № 1058-IV «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить йому.

З урахуванням вищенаведеного суд дійшов висновку, що страхові внески на загальнообовязкове державне пенсійне страхування не входять до системи оподаткування, на них не поширюється податкове законодавство, а іншим законодавством не встановлені пільги з нарахування та сплати цих внесків або звільнення від їх сплати. Отже, обовязок сплачувати страхові внески на загальнообовязкове державне пенсійне страхування станом на момент виникнення правових відносин, не залежав від статусу платника податку.

Доводи відповідача про те, що позивач, починаючи з 01.01.2011р. вже втратив право подавати позови про стягнення недоїмки також не можуть бути прийняті до уваги, оскільки відповідно до п. 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» стягнення заборгованості із сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 1 січня 2011 року, в тому числі страхових внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011 року не настав, здійснюється фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування відповідно до законодавства, що діяло на момент виникнення такої заборгованості або застосування штрафних санкцій.

На період до повного стягнення заборгованості із сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 1 січня 2011 року, в тому числі нарахованих внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011 року не настав, та відповідних штрафних санкцій за фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування зберігаються повноваження щодо контролю за правильністю нарахування, своєчасністю сплати страхових внесків, застосування фінансових санкцій, якими вони були наділені до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до ч.2 ст. 106 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» чинної на час виникнення спірних правовідносин, суми страхових внесків своєчасно не нараховані та/або не сплачені страхувальниками у строки, визначені статтею 20 цього Закону, в тому числі обчислені територіальними органами Пенсійного фонду у випадках, передбачених частиною третьою статті 20 цього Закону, вважаються простроченою заборгованістю із сплати страхових внесків (далі - недоїмка) і стягуються з нарахуванням пені та застосуванням фінансових санкцій.

Враховуючи, що сума страхових внесків за 2010 рік, на момент розгляду справи відповідачем своєчасно не була сплачена у встановлені строки, що підтверджується дослідженими матеріалами справи (а.с.3.4,6), доказів сплати боргу відповідачем не надано, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення з ФОП ОСОБА_1 вказаної заборгованості є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 86, 94, 98, 158-163, 167, 186, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов управління Пенсійного фонду України в м. Сумах до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, м. Суми, вул. Суворова,8) на користь управління Пенсійного фонду України в м. Сумах (м. Суми-24, вул. Харківська,35, код37429970, МФО 337568, р/р7 СОУ АТ "Ощадбанк") заборгованість зі сплати страхових внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування за 2010р. в загальному розмірі 1161грн.58коп. (одна тисяча сто шістдесят одна гривні 58 копійок).

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя (підпис) І.Г. Шевченко

З оригіналом згідно

Суддя І.Г. Шевченко