Справа № 813/3108/15
Суддя: Потабенко Варвара Анатоліївна
Дата ухвалення: 2015-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 вересня 2015 року № 813/3108/15

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Потабенко В.А.,

за участю секретаря судового засідання Петрика Р.І.,

за участю:

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2, згідно договору,

представника відповідачів ОСОБА_3, згідно довіреності,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держземагентства у Львівській області про стягнення середньомісячного заробітку за час затримки виконання рішення суду,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1, позивач) звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Держземагентства у Львівській області (далі ГУ Держземагентства у Львівській області, відповідач), в якому, враховуючи заяву від 19.08.2015 року, просить про стягнення з ГУ Держземагентства у Львівській області на свою користь середнього заробітку за час затримки виконання постанови Львівського окружного адміністративного суду від 20.05.2014 року у справі № 813/2708/14 про поновлення ОСОБА_1 на посаді завідувача сектору запобігання та протидії корупції ГУ Держземагентства у Львівській області, за період з 21.05.2014 року по 18.05.2015 року в розмірі 30740,88 грн.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що постановою Львівського окружного адміністративного суду від 20.05.2014 року у справі № 813/2708/14, яка була залишена без змін ухвалами Львівського апеляційного адміністративного суду від 17.09.2014 року та Вищого адміністративного суду України від 11.11.2014 року, ОСОБА_1 поновлено на посаді завідувача сектору запобігання та протидії корупції Головного управління Держземагенства у Львівській області. Також, вказаним рішення стягнено з ГУ Держземагенства у Львівській області в користь ОСОБА_1 заробітну плату за час вимушеного прогулу за період з 18.02.2014 року по 20.05.2014 року в розмірі 7856,02 грн. Однак, виконане дане рішення було лише 18.05.2015 року. Відтак, у зв'язку із суттєвою затримкою виконання рішення суду про поновлення на посаді, позивач звернулася до суду про стягнення середньомісячного заробітку за час такої затримки, а саме за період з 21.05.2014 року по 18.05.2015 року.

Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги з підстав, що викладені у позовній заяві та заяві від 19.08.2015 року, підтримали, просили позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив з підстав, викладених у письмових запереченнях на адміністративний позов від 25.08.2015 року, що надійшло на адресу суду за вх. № 27431, суть яких полягає у наступному. Виконавчий лист № 813/2708/14, що виданий 20.05.2014 року, разом із заявою про виконання рішення суду поданий до виконання лише 15.05.2015 року. Жодних поважних причин затримки пред'явлення до виконання виконавчого листа позивач не зазначив, відтак представник відповідача вважає, що затримка у виконанні рішення суду відбулася виключно з вини позивача, тому у задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі.

Заслухавши пояснення позивача та представників сторін, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши дійсні обставини, що мають значення для вирішення даної справи, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 20.05.2014 року Львівським окружним адміністративним судом винесено постанову у справі № 813/2708/14, якою серед іншого, поновлено ОСОБА_1 на посаді завідувача сектору запобігання та протидії корупції ГУ Держземагенства у Львівській області та стягнено з ГУ Держземагенства у Львівській області в користь ОСОБА_1 заробітну плату за час вимушеного прогулу за період з 18.02.2014 року по 20.05.2014 року в розмірі 7856,02 гривень.

17.09.2014 року Львівським апеляційним адміністративним судом вищевказану постанову залишено без змін.

11.11.2014 року ухвалою Вищого адміністративного суду України постанову Львівського адміністративного суду від 20.05.2014 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 17.09.2014 року залишено без змін.

Суд зазначає, що постанова суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді та стягнення заробітної плати за один місяць в розмірі 2561,74 грн. підлягала до негайного виконання. У зв'язку з чим, 20.05.2014 року Львівським окружним адміністративним судом було видано виконавчий лист № 813/2708/14.

Однак, як вбачається з матеріалів справи та пояснень сторін, позивача було поновлено на посаді лише 18.05.2015 року, що підтверджується копією наказу від 15.05.2015 року № 59-к (а.с. 15).

У зв'язку із значною затримкою у виконанні рішення суду, позивач звернувся з даним позовом до суду про стягнення з відповідача заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення його на посаді.

При вирішенні даної справи, суд керувався наступним.

Згідно ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

У відповідності до ст. 255 КАС України, постанова або ухвала яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України. Умисне невиконання службовою особою вироку, рішення, ухвали, постанови суду, що набрали законної сили, або перешкоджання їх виконанню, являється ознакою складу злочину передбаченого ст. 382 Кримінального кодексу України як невиконання судового рішення.

Відповідно до ст. 256 КАС України, негайно виконуються постанови суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби та присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби у межах суми стягнення за один місяць.

Частиною 2 ст. 257 КАС України визначено, що судове рішення, яке набрало законної сили, або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

Також, відповідно до ч. 2 ст. 8 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, яка відповідно до вимог ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини є джерелом права в Україні.

В пунктах 46, 48, 51, 54 рішення від 15.10.2009 року у справі ОСОБА_4 проти України (заява № 40450/04) Європейський суд з прав людини зазначив, що від особи, яка домоглася винесення остаточного судового рішення проти держави, не можна вимагати ініціювання окремого провадження з його примусового виконання. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок. Відповідно, необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов'язкового для виконання судового рішення може становити порушення Конвенції. Саме на державу покладено обов'язок дбати про те, щоб остаточні рішення, винесені проти її органів, установ чи підприємств, які перебувають у державній власності або контролюються державою, виконувалися відповідно до зазначених вище вимог Конвенції. Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю.

Порядок і умови вирішення питання про оплату вимушеного прогулу при затримці виконання судового рішення про поновлення на роботі працівника визначено ст. 236 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП України).

Вищевказана стаття передбачає, що у разі затримки власником або уповноваженим органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду.

Таким чином, з урахуванням всіх вищенаведених обставин та норм чинного законодавства, суд дійшов безспірного висновку про право ОСОБА_1 на середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі.

Позиція суду також базується на постанові Верховного Суду України від 23.06.2015 року, згідно з якою стаття 236 КЗпП України не містить застережень, що власник або уповноважений ним орган не відповідає за затримку виконання рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, якщо працівник не вчинив додаткової дії, в нашому випадку не предявив рішення до примусового виконання, що вказувало б на його бажання поновитись на роботі.

Крім того, правова природа діяльності органів державної виконавчої служби та її основне призначення полягає саме в примусовому виконанні рішень суду, в тому числі постанов судів про поновлення на посадах у відносинах публічної служби, які набрали законної сили, що і є підставою для негайного їх виконання. Добровільне виконання рішення суду боржником - це його законодавчо встановлений обов'язок. Зокрема, зазначений обов'язок не є похідним від дій особи (подання заяви чи виконавчого листа для відкриття виконавчого провадження), яку поновлено на роботі. В таких випадках держава в особі органу державної виконавчої служби несе відповідальність за виконання остаточних судових рішень.

Відтак, у зв'язку з вищенаведеним, судом не береться до уваги твердження представника відповідача про те, що позивачем не вживалося жодних заходів чи не вчинялося будь яких активних дій щодо поновлення його на посаді.

Позивач просив стягнути середній заробіток за час затримки виконання рішення суду за період з 21.05.2014 року по 18.05.2015 року в сумі 30740,88 грн.

Однак, суд зазначає, що при несвоєчасному поновленні працівника на роботі з вини власника або уповноваженого ним органу середній заробіток виплачується йому за чітко визначений законом проміжок часу: з дня винесення відповідного рішення органом, що розглядав трудовий спір, до дня його фактичного виконання, тобто прийняття відповідного наказу субєктом владних повноважень.

Так, з матеріалів справи вбачається, що постанова про поновлення на посаді ОСОБА_1 Львівським окружним адміністративним судом винесена 20.05.2014 року, відтак початком періоду, за який заявнику слід виплатити середній заробіток за час вимушеного прогулу, слід вважати 21.05.2014 року.

У відповідності до п. 34 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.1992 року "Про практику розгляду судами трудових спорів", рішення вважається виконаним з дня винесення наказу роботодавцем.

Як вже встановлено, згідно наказу від 15.05.2015 року № 59-к, позивача поновлено на посаді з 18.05.2015 року. Відтак, датою, по яку в користь ОСОБА_1 слід стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки виконання рішення суду від 20.05.2014 року у справі № 813/2708/14, є 17.05.2015 року включно.

Отже, проміжком часу за який позивачу слід виплатити середній заробіток за час затримки виконання рішення суду, суд вважає період з 21.05.2014 року по 17.05.2015 року включно.

Згідно п. 32 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.1992 року" Про практику розгляду судами трудових спорів", у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час невиконанням рішення про поновлення на роботі, він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. Для працівників, які пропрацювали на даному підприємстві (в установі, організації) менш двох місяців, обчислення проводиться з розрахунку середнього заробітку за фактично пропрацьований час. При цьому враховуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100.

Середньомісячний заробіток ОСОБА_1 станом на дату звільнення становив 2561,74 грн., що підтверджується довідкою ГУ Держземагентства у Львівській області від 24.04.2014 року № 13, яка була предявлена відповідачем в справі про поновлення позивача на посаді, яку він займав перед звільненням, і виходячи з якої обчислювався середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Відтак, виходячи з наведеного, враховуючи кількість робочих днів (248), середній заробіток за період з 21.05.2014 року по 17.05.2015 року становить 30253,52 грн.

Отже, саме ця сума підлягає стягненню з ГУ Держземагентства у Львівській області в користь позивача.

Згідно з ст. 256 КАС України, негайно виконуються постанови суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби у межах суми стягнення за один місяць.

Відповідно до вимог ст. 94 КАС України, судові витрати стягненню зі сторін не підлягають.

Керуючись ст.ст. 2, 7-14, 18, 19, 69-71, 86, 94, 158-163, 167, 256 КАС України, на підставі ст. 236 КЗпП України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

позов задовольнити частково.

Стягнути в користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1, що проживає за адресою: 81333, Львівська область, Мостиський район, с. Завада, вул. Вишнева, 5) з Головного управління Держземагентства України у Львівській області (, що знаходиться за адресою: 79058, м. Львів, проспект Чорновола, 4) середній заробіток за час затримки виконання постанови Львівського окружного адміністративного суду від 20.05.2014 року у справі № 813/2708/14, в сумі 30253 (тридцять тисяч двісті п'ятдесят три) гривні 52 коп.

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 14.09.2015 року.

Суддя Потабенко В.А.