Справа № 2а-1870/6597/11
Суддя: В.М. Соколов
Дата ухвалення: 2011-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 жовтня 2011 р. Справа № 2a-1870/6597/11

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Соколов В.М.

за участю секретаря судового засідання - Заіченко А.М.,

представників позивача ОСОБА_1,

ОСОБА_2,

ОСОБА_3,

представників відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом приватної фірми "Комагросервіс" до Державної податкової інспекції в місті Суми про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень ,-

В С Т А Н О В И В:

До Сумського окружного адміністративного суду звернулась приватна фірма «Комагросервіс» (далі по тексту позивач, ПФ «Комагросервіс») з позовом до Державної податкової інспекції в м. Суми (далі по тексту відповідач, ДПІ в м. Суми), в якому просить суд визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення ДПІ в м. Суми від 26.04.2011 року № /0/33188 про донарахування зобовязань з податку на додану вартість в сумі 220846 грн. 00 коп. за основним платежем та 55212 грн. 00 коп. за штрафними (фінансовими) санкціями та податкове повідомлення-рішення ДПІ в м. Суми від 26.04.2011 року № /0/33183 про донарахування ПФ «Комагросервіс» зобовязань з податку на прибуток в сумі 177308 грн. 00 коп. за основним платежем та 44327 грн. 00 коп. за штрафними (фінансовими) санкціями.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що, на його думку, висновки посадових осіб податкового органу про безтоварний характер операцій з ТОВ «Трейд Будальянс», ТОВ «Укрекопродукт», ТОВ «ТД Технобуд» є безпідставними та такими, що не відповідають дійсності. Позивач наполягає, що зазначені господарські операції носили реальний характер та безпосередньо повязані з його господарською діяльністю. Також позивач зазначив, що посадовими особами податкового органу безпідставно було зменшено ПФ «Комагросервіс» податковий кредит з ПДВ, що був задекларований ним по податковим накладним, отриманим із запізненням, оскільки за відсутності податкових накладних, позивач не мав правових підстав включати суми сплаченого ПДВ в декларацію, а тому включено їх було після отримання податкової накладної, що відповідає вимогам п.п.7.2.6. п.7.2. ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідач з позовом не погодився, з підстав викладених в запереченні, вважає, що позивачем порушено вимоги податкового законодавства внаслідок здійснення безтоварних операцій з ТОВ «Трейд Будальянс», ТОВ «Укрекопродукт», ТОВ «ТД Технобуд» виключно з метою отримання податкової вигоди. Крім того, на переконання посадових осіб ДПІ в м. Суми, позивач не мав права включати до складу податкового кредиту ПДВ, сплачений у складі вартості придбаного товару, по податковим накладним, отриманим в наступні податкові період після здійснення господарської операції, у разі, якщо позивачем за такими обставинами не було подано скаргу до податкового органу.

В судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечувала та просила відмовити в його задоволенні.

Суд, заслухавши представників позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

У судовому засіданні встановлено, що ПФ «Комагросервіс» 18.02.1997 року Виконавчим комітетом Сумської міської ради зареєстроване юридичною особою за № 0002848, взято на податковий облік в ДПІ в м. Суми 25.08.2005 року, в перевіряємий період було платником податку на додану вартість.

Посадовими особами ДПІ в м. Суми було проведено документальну планову виїзну перевірку з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства ПФ «Комагросервіс» за результатами якої складено акт від 08.04.2011 року за № 2383/2305/21128566/30 (т. 1 а.с. 9-40).

На підставі висновків, викладених в наведеному акті були прийняті податкові повідомлення-рішення від 26.04.2011 року № /0/33188, яким позивачеві визначено зобовязання з податку на додану вартість в розмірі 220846, 00 грн. за основним платежем та 55212,00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями, а також від 26.04.2011 року № /0/33183, яким позивачеві визначено зобовязання з податку на прибуток в сумі 177308,00 грн. за основним платежем та 44327,00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.

На переконання суду оскаржені податкові повідомлення-рішення не відповідають вимогам законодавства з огляду на наступне.

Так, однією з підстав прийняття оскаржених податкових повідомлень-рішень послугували наступні висновки посадових осіб податкового органу.

В ході проведення перевірки встановлено, що ПФ «Комагросервіс» оприбутковано ТМЦ (будівельні матеріали, запчастини) від TOB «Трейд Будальяис», TOB «ТД «Технобуд», TOB «УкрЕкоПродукт» на загальну суму 1168210,26грн. На переконання посадових осіб ДПІ в м. Суми, проведені операції не підтверджуються стосовно врахування реального часу здійснення операцій, місцезнаходження майна, наявності трудових ресурсів, виробничо-складських приміщень та іншого майна, які економічно необхідні для виконання такого постачання або здійснення діяльності, що свідчить про відсутність необхідних умов для результатів відповідної господарської, економічної діяльності, технічного персоналу, основних фондів, виробничих активів, складських приміщень і транспортних засобів.

Разом з тим, на переконання суду, наведені висновки посадових осіб податкового органу не відповідають дійсності з огляду на наступне.

В судовому засіданні встановлено, що між позивачем та TOB «Трейд Будальянс» укладено договір поставки будівельних матеріалів від 12 січня 2009 року (т. 2 а.с. 102-103).

За умовами п. 3.1. даного договору, поставка товару здійснюється Постачальником на умовах франко-склад Покупця, відповідно до правил Інкотермс в редакції 2000 року.

На виконання умов зазначеного договору було проведено поставку будівельних матеріалів, що підтверджується видатковими накладними (т.2 а.с. 111-120). TOB «Трейд Будальянс» було надано на адресу позивача податкові накладні (т. 2 а.с. 121-145).

Оплата за отримані будівельні матеріали була проведена позивачем в безготівковій формі, що підтверджується виписками по рахунках ПФ «Комагросервіс» в установі банку (т.1 а.с. 80-249).

Також між позивачем та ТОВ «Торговий дім «Технобуд» був укладений договір поставки № 25/09 від 01.07.2010 року (т. 2 а.с. 104).

Згідно умов п. 3.2. даного договору, відвантаження товару здійснюється автотранспортом продавця.

На виконання умов зазначеного договору було проведено поставку товару, що підтверджується видатковими накладними (т.2 а.с. 107-108). ТОВ «Торговий дім «Технобуд» було надано на адресу позивача податкові накладні (т. 2 а.с. 109-110).

Оплата за отриманий товар була проведена позивачем в безготівковій формі, що підтверджується виписками по рахунках ПФ «Комагросервіс» в установі банку (т.1 а.с. 80-249).

Також, позивачем були укладені договори № 050109/02 від 05.01.2009 року (т. 2 а.с. 106) та № 110110/02 від 11.01.2010 року (т. 2 а.с. 105) з ТОВ «УкрЕкоПродукт».

На виконання умов зазначених договорів було проведено поставку товару, що підтверджується видатковими накладними (т.2 а.с. 203-241). ТОВ «УкрЕкоПродукт» було надано на адресу позивача податкові накладні (т. 2 а.с. 146-202, 242-250).

Оплата за отриманий товар була проведена позивачем у безготівковій формі, що підтверджується виписками по рахунках ПФ «Комагросервіс» в установі банку (т.1 а.с. 80-249).

Товари, отримані позивачем за вищенаведеними договорами були оприбутковані на підприємстві, крім того їх залишки були наявні на момент проведення перевірки, що, зокрема, підтверджується матеріалами інвентаризації, проведеної на ПФ «Комагросервіс» (т. 3 а.с. 117-132).

Отриманні від TOB «Трейд Будальянс», ТОВ «Торговий дім «Технобуд», ТОВ «УкрЕкоПродукт» товари були в подальшому реалізовані позивачем, що підтверджується договорами поставки, видатковими та податковими накладними, довіреностями на отримання товарно-матеріальних цінностей (т. 3, а.с.133-252; т.4 а.с. 1-59), виписками по рахункам позивача у банку (т.1 а.с. 80-249).

Окремо варто звернути увагу, що згідно інформаційних довідок, наведених посадовими особами податкового органу в акті перевірки TOB «Трейд Будальянс», ТОВ «Торговий дім «Технобуд», ТОВ «УкрЕкоПродукт» зареєстровані юридичними особами, знаходяться за місцем реєстрації, наділені трудовими ресурсами, достатніми для здійснення господарської діяльності.

Крім того, дана обставина підтверджується довідками з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців щодо підприємств-контрагентів позивача (т. 2 а.с. 73-91).

Крім того, в судовому засіданні, на неодноразові вимоги суду щодо надання матеріалів зустрічних перевірок TOB «Трейд Будальянс», ТОВ «Торговий дім «Технобуд», ТОВ «УкрЕкоПродукт», представник ДПІ в м. Суми не надав їх, пославшись на їх відсутність через те, що такі перевірки не проводились.

Варто також зазначити, що за умови відсутності відповідних даних в акті перевірки, представник відповідача в судовому засіданні повідомив про відсутність розбіжностей в показниках податкового кредиту та зобовязань з ПДВ, а також валових витрат та валового доходу, задекларованих позивачем та TOB «Трейд Будальянс», ТОВ «Торговий дім «Технобуд», ТОВ «УкрЕкоПродукт».

Окремо варто зазначити, що відповідно до вимог Закону України «Про податок на додану вартість» та Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», що діяли в період виникнення спірних правовідносин, законодавець не передбачає обовязку платника податків підтверджувати витрати або податковий кредит товарно-транспортними накладними, на чому наполягають посадові особи податкового органу. Жодним нормативним актом, що врегульовує податкові відносин, не встановлений обовязок платника податків зберігати товарно-транспортні накладні, тим більше, що у взаємовідносинах позивача та TOB «Трейд Будальянс», ТОВ «Торговий дім «Технобуд», ТОВ «УкрЕкоПродукт», обовязок доставки товару був покладений на продавця.

Сукупність зазначених обставин, на переконання суду, свідчить про реальне виконання господарських операцій з постачання товару, що здійснювались позивачем та його контрагентами - TOB «Трейд Будальянс», ТОВ «Торговий дім «Технобуд», ТОВ «УкрЕкоПродукт». Натомість висновки посадових осіб податкового органу про безтоварний характер вищенаведених господарських операцій ґрунтуються лише на субєктивних припущеннях посадових осіб податкового органу та спростовуються дослідженими в судовому засіданні первинними документами.

При цьому, відповідно до п. 5.1. ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), валові витрати виробництва та обігу (далі - валові витрати) - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

Відповідно до п.п. 5.2.1. ст. 5 цього ж Закону, до складу валових витрат включаються, зокрема, суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, у тому числі витрати з придбання електричної енергії (включаючи реактивну), з урахуванням обмежень, установлених пунктами 5.3 - 5.7 цієї статті.

Відповідно до п. 11.2.1 п. 11.2. ст. 11 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», датою збільшення валових витрат виробництва (обігу) вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

- або дата списання коштів з банківських рахунків платника податку на оплату товарів (робіт, послуг), а в разі їх придбання за готівку - день їх видачі з каси платника податку;

- або дата оприбуткування платником податку товарів, а для робіт (послуг) - дата фактичного отримання платником податку результатів робіт (послуг).

Відповідно до п.п.7.4.1 п.7.4 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), податковий кредит звітного періоду складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку, а також у звязку з придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій в необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання у виробництві та/або поставці товарів (послуг) для оподатковуваних операцій у межах господарської діяльності платника податку.

В розумінні Закону України «Про податок на додану вартість» існують декілька підстав для формування податкового кредиту, а саме: наявність у платника податку - покупця належно оформленої податкової накладної, використання придбаного товару у власній господарській діяльності, фактичне виконання господарської операції, а також сплата грошових коштів контрагенту в сумі, визначеній в податковій накладній.

Так п 7.5. ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» встановлено, що датою виникнення права платника податку на податковий кредит вважається дата здійснення першої з подій:

- або дата списання коштів з банківського рахунку платника податку в оплату товарів (робіт, послуг), дата виписки відповідного рахунку (товарного чека) - в разі розрахунків з використанням кредитних дебетових карток або комерційних чеків;

- або дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг).

Таким чином, на переконання суду, придбавши товарно-матеріальні цінності для використання у власній господарській діяльності позивач правомірно відніс їх вартість до складу податкового кредиту з ПДВ та валових витрат за першою подією.

Крім того, в ході проведення перевірки посадовими особами ДПІ в м. Суми було встановлено, що до складу податкового кредиту з ПДВ перевіряємого періоду позивачем було безпідставно віднесено податковий кредит у сумі 15084,00 грн. за рахунок несвоєчасно включених податкових накладних.

Разом з тим, на переконання суду такі висновки посадових осіб податкового органу є необґрунтованими з огляду на наступне.

Так, згідно п.п. 7.2.1 п. 7.2 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин), платник податку зобов'язаний надати покупцю податкову накладну.

Відповідно до п. п. 7.2.3 п.7.2. ст. 7 Закону України «Про ПДВ» (далі Закон), податкова накладна складається у момент виникнення податкових зобов'язань продавця у двох примірниках. Оригінал податкової накладної надаються покупцю, копія залишається у продавця товарів (робіт, послуг).

Згідно п.п.7.2.6 п. 7.2 ст.7 Закону податкова накладна видається платником податку, який поставляє товари (послуги), на вимогу їх отримувача, та є підставою для нарахування податкового кредиту.

Пунктом 7.5 ст. 7 Закону встановлено, що датою виникнення права платника податку на податковий кредит вважається дата здійснення першої з подій:

- або дата списання коштів з банківського рахунку платника податку в оплату товарів (робіт, послуг), дата виписки відповідного рахунку (товарного чека) - в разі розрахунків з використанням кредитних дебетових карток або комерційних чеків;

- або дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг).

Виходячи з аналізу вказаних норм, право на податковий кредит виникає в момент здійснення однієї з двох подій, які визначені п.7.5 ст. 7 Закону, однак підставою для нарахування податкового кредиту є належним чином оформлена податкова накладна.

За таких обставин, у позивача відсутнє право на включення до складу податкового кредиту суми ПДВ сплаченого у ціні придбаного товару до отримання від продавця податкової накладної.

В той же час, відповідно до вимог п.п. 7.2.6 п.7.2 ст.7 Закону, у разі відмови з боку постачальника товарів (послуг) надати податкову накладну або при порушенні ним порядку її заповнення отримувач таких товарів (послуг) має право додати до податкової декларації за звітний податковий період заяву зі скаргою на такого постачальника, яка є підставою для включення сум цього податку до складу податкового кредиту. До заяви додаються копії товарних чеків або інших розрахункових документів, що засвідчують факт сплати податку внаслідок придбання таких товарів (послуг).

При цьому, в даній нормі закріплено саме право, а не обовязок отримувача товарів подати скаргу на постачальника у разі відмови останнім надати податкову накладну,

Таким чином, позивач не зобовязаний складати заяви та скарги на дії постачальників товару на підставі п.п. 7.2.6 п.7.2 ст. 7 Закону, оскільки постачальники товару не відмовлялися надавати податкові накладні.

Подання скарги на дії постачальника є правом позивача, а не його обовязком. Відсутність скарги на дії постачальника не може розцінюватись в якості відмови ПФ «Комагросервіс» від права на податковий кредит.

Окремо варто зауважити, що відповідно до положень п.п. 5.1. ст. 5 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» (чинного в період виникнення спірних правовідносин), податкове зобов'язання, самостійно визначене платником податків у податковій декларації, вважається узгодженим з дня подання такої податкової декларації.

Зазначене податкове зобов'язання не може бути оскаржене платником податків в адміністративному або судовому порядку. Якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 15 цього Закону) платник податків самостійно виявляє помилки у показниках раніше поданої податкової декларації, такий платник податків має право надати уточнюючий розрахунок.

Платник податків має право не подавати такий розрахунок, якщо такі уточнені показники зазначаються ним у складі податкової декларації за будь-який наступний податковий період, протягом якого такі помилки були самостійно виявлені. Форма уточнюючих розрахунків визначається у порядку, встановленому для податкових декларацій.

Таким, чином, в розумінні наведених норм, позивач мав право протягом 1095 діб усунути помилки допущені ним в поданих деклараціях з ПДВ, відкоригувавши відповідні показники в деклараціях за наступні періоди. Дана обставина також спростовує доводи посадових осіб податкового органу щодо необґрунтованого включення позивачем до складу податкового кредиту з ПДВ сум податку за податковими накладними, отриманими із запізненням.

З огляду на викладене суд дійшов висновку про невідповідність вимогам ч. 3 ст. 2 КАС України податкового повідомлення-рішення ДПІ в м. Суми від 26.04.2011 року № /0/33188 про донарахування зобовязань з податку на додану вартість в сумі 220846 грн. 00 коп. за основним платежем та 55212 грн. 00 коп. за штрафними (фінансовими) санкціями та податкового повідомлення-рішення ДПІ в м. Суми від 26.04.2011 року № /0/33183 про донарахування ПФ «Комагросервіс» зобовязань з податку на прибуток в сумі 177308 грн. 00 коп. за основним платежем та 44327 грн. 00 коп. за штрафними (фінансовими) санкціями.

Керуючись ст. ст. 86, 94, 98, 158-163, 167, 186, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов приватної фірми "Комагросервіс" до Державної податкової інспекції в місті Суми про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення ДПІ в м. Суми від 26.04.2011 року № /0/33188 про донарахування ПФ "Комагросервіс" зобовязань з податку на додану вартість в сумі 220846 грн. 00 коп. за основним платежем та 55212 грн. 00 коп за штрафними (фінансовими) санкціями та податкове повідомлення-рішення ДПІ в м. Суми від 26.04.2011 року № /0/33183 про донарахування ПФ "Комагросервіс" зобовязань з податку на прибуток в сумі 177308 грн. 00 коп. за основним платежем та 44327 грн. 00 коп. за штрафними (фінансовими) санкціями.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови складено 24.10.2011 року.

Суддя (підпис) В.М. Соколов

З оригіналом згідно

Суддя В.М. Соколов