Справа № 826/16956/15
Суддя: Федорчук А.Б.
Дата ухвалення: 2015-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

08 вересня 2015 року № 826/16956/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Федорчука А.Б., розглянувши адміністративну справу в письмовому провадженні

за позовомПублічного акціонерного товариства "Універсал Банк"
доВідділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві
провизнання протиправними дії, зобов'язати вчинити дії
На підставі ч. 6 ст. 128 КАС України, Суд розглядає справу у письмовому провадженні.

ВСТАНОВИВ:

Позивач, в особі Публічного акціонерного товариства "Універсал Банк", звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві про зняття арешту, накладеного ВДВС Дарницького РУЮ у м. Києві на квартиру АДРЕСА_1, зареєстрований 10 травня 2011 року за № 11150556.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує протиправністю дій відповідача, що полягали у безпідставному не знятті арешту з спірного майна, оскільки рішенням суду скасовано заходи забезпечення позову.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити їх в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, хоча про час, дату та місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином, докази чого містяться в матеріалах справи. Заяви про розгляд справи без його участі або клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

Враховуючи, що в судове засідання 07.09.2015 року не прибув представник відповідача, судом було прийнято рішення про розгляд справи в письмову провадженні на підставі частини шостої статті 128 КАС України.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд м. Києва зазначає наступне.

На виконанні у Відділі державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві перебував виконавчий документ № 1612 виданий 21.08.2008 року ПН КМНО ОСОБА_1 про стягнення боргу 1493563,12грн. з ОСОБА_2 на користь ВАТ "Універсал Банк".

Державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві Коваль Л.І. 16.09.2008 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 9074297.

На підставі ухвали Дарницького районного суду м. Києва від 24.12.2009 року про зупинення стягнення боргу в сумі 1493563,12 грн. з ОСОБА_4 на користь ВАТ «Універсал Банк» на підставі виконавчого напису № 1612 від 21.08.2008 року ПНКМНО, державним виконавцем 28.12.2009 було винесено постанову про зупинення виконавчого провадження.

Державним виконавцем 18.03.2010 року було винесено постанову про поновлення виконавчого провадження.

Так, 02.08.2010 року згідно ухвали Дарницького районного суду м. Києва від 27.07.2010 року, зупинити виконавче провадження ВП № 907429 з виконання виконавчого напису № 1612 від 21.08.2008 року вид. ПНКМНО ОСОБА_1

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 16.11.2010 року за № 2-6874 скасовано заходи забезпечення позову ОСОБА_2 про оскарження висновку з експертної оцінки майна, що були вжиті ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 27.07.2010 року шляхом зупинення виконавчого провадження.

Державним виконавцем 20.01.2011 року було винесено постанову про поновлення виконавчого провадження.

Борг боржником не сплачено, за боржником на праві приватної власності зареєстрована квартира АДРЕСА_1. Враховуючи викладене, керуючись статтею 57 ЗУ «Про виконавче провадження» 10.05.2011 року державним виконавцем було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

У відповідності до Протоколу проведення прилюдних торгів № 1-К-174-ДР-І від 19 вересня 2011 року, затвердженого директором ПП «Спеціалізоване підприємство «Юстиція», переможцем прилюдних торгів з реалізації двокімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_2 визнано ПАТ «Універсал Банк».

ПН КМНО Башлай Д.І. 20 березня 2012 року було видано Свідоцтво про право власності.

Державним виконавцем 17.11.2011 року було винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу.

ПАТ «Універсал Банк» зазначає, що 04 серпня 2015 року йому стало відомо, що арешт, накладений в рамках виконавчого провадження № 9074297, всупереч нормам закону, державним виконавцем фактично знято не було, а отже, останній змушений звернутися до суду.

Повно та всебічно дослідивши наявні матеріали справи, а також норми чинного законодавства, Суд прийшов до висновку про обґрунтування позовних вимог, виходячи з наступного.

Стаття 124 Конституції України встановлює, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Частина друга статті 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Закон України "Про виконавче провадження" від 21 квітня 1999 року N 606-XIV (надалі - Закон N 606-XIV) спеціальний закон, який регулює виконання рішень судів, інших органів (посадових осіб).

Частиною першою статті 6 Закону N 606-XIV встановлено, що державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

У відповідності до статті 1 Закону N 606-XIV виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 32 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб.

У відповідності до ч. 1 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. ( ч. 2 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження»).

Згідно з частиною першою статті 52 Закону України "Про виконавче провадження" звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Отже, арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення суду та може накладатись державним виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження (стаття 57 Закону України "Про виконавче провадження").

Так, згідно частини першої статті 50 Закону України «Про виконавче провадження», у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника (частина друга статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» ).

Із аналізу вказаних норм вбачається, що законодавцем передбачено зняття арешту з майна боржника у разі закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документу органу який його видав, зокрема, до суду.

В матеріалах справи міститься Лист від 04.09.2015 р. №34985 за підписом заступника начальника Дарницького РУЮ у м. Києві - начальника відділу державної виконавчої служби, з якого вбачається, що в зв'язку з закінченням терміну зберігання завершеного виконавчого провадження за 2011 рік, дане провадження знищено.

Згідно ч. 3 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», з майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту.

З аналізу вищезазначених норм вбачається, що на відповідача покладено обов'язок після закінчення виконавчого провадження, копію постанови про накладення арешту надіслати до реєстраційної служби для зняття арешту з майна, проте, як свідчать матеріали справи Відповідачем не було вчинено, що є підставою для задоволення позовних вимог Позивача.

Враховуючи наведені фактичні обставини справи, а також норми чинного законодавства, Суд приходить до висновку, що позовні вимоги Позивача щодо зняття арешту, накладеного ВДВС Дарницького РУЮ у м. Києві на квартиру АДРЕСА_1, зареєстрований 10 травня 2011 року за № 11150556 - є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Всупереч наведеним вимогам, відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не довів правомірності прийнятої ним спірної постанови з урахуванням всіх встановлених фактичних обставин та вимог законодавства.

Частиною 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З урахуванням викладеного, суд приходить висновків про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 69-71, 94, 160-165, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Зняти арешт, накладений ВДВС Дарницького РУЮ у м. Києві на квартиру АДРЕСА_1, зареєстрований 10 травня 2011 року за № 11150556.

Відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова набирає законної сили після закінчення строку для її апеляційного оскарження. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя А.Б. Федорчук