Справа № 2а-4927/10/1470
Суддя: Мельник О.М.
Дата ухвалення: 2010-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Миколаїв.

16:10

28.09.2010 р. Справа № 2а-4927/10/1470

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Мельник О.М.

при секретарі судового засідання Меленчук М.Ю., розглянувши адміністративну справу

за позовомСуб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1, АДРЕСА_1,57400

до1. Державної податкової інспекції у Березанському районі Миколаївської області, вул. Леніна, 80,Березанка,Березанський район, Миколаївська область,57400 2. Державної податкової адміністрації України у Миколаївській області, вул. Лягіна, 6, м.Миколаїв,54036

провизнати протиправними дії, скасувати рішення № НОМЕР_1 від 12.07.10 р., В С Т А Н О В И В:
Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 (Далі-Позивач) подано адміністративний позов про визнання протиправними дій ревізорів Державної податкової адміністрації у Миколаївській області та скасування рішення ДПІ у Березанському районі № від 12.07.2010р. про застосування штрафних (фінансових) санкцій у повному обсязі.

Позивач вважає, що представники податкової служби провели перевірку всупереч ст.16 Закону України „Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" від 06.07.1995р. №265/95-ВР (далі - Закон про РРО). Також, за думкою Позивача, вимоги ст. З Закону про РРО не розповсюджуються на фізичну особу, яка застосовує спрощену систему оподаткування.

Відповідач заперечував проти задоволення позову, з підстав викладених в письмових запереченнях, вважає, актом правомірно встановлено факт порушення податкового законодавства з боку позивача з дотриманням усіх необхідних вимог законодавства, тому прийняте за висновками перевірки спірне рішення не підлягає скасуванню.

Суд заслухав думку представників сторін, встановив фактичні обставини справи на підставі всебічного, повного та обєктивного дослідження наявних в матеріалах справи доказів в їх сукупності та дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову.

Щодо позовних вимог про визнання протиправними дій фахівців ДПА у Миколаївській області суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позову з огляду на наступне.

Стаття 11 Закону України Про державну податкову службу в Україні серед повноважень податкової служби окремо розрізняє повноваження щодо перевірок, пов'язаних з нарахуванням і сплатою податків та зборів (п.1 ст.11), та контролю за додержанням порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги) у встановленому законом порядку; наявністю свідоцтв про державну реєстрацію суб'єктів підприємницької діяльності, ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону (п.2 ст.11).

Відповідно до ст.ст.8, 9, 10 Закону України Про державну податкову службу в Україні перевірка правильності нарахування і сплати податків і зборів та контроль за порядком проведення готівкових розрахунків, також віднесені до різних функцій податкових органів.

Стаття 11-1 Закону України Про державну податкову службу в Україністосується перевірок своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків та зборів (обов'язкових платежів), а тому обмеження, встановлені в цій статті стосуються лише саме цих перевірок.

Відповідно до п.2 ст. 11 Закону України №509-ХП „Про державну податкову службу в Україні", органи державної податкової служби у випадках, в межах компетенції га у порядку, встановленому Законами України, мають право, здійснення контролю за додержанням порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги) у встановленому законом порядку.

Згідно ст.11-2 Закону України „Про державну податкову податкову службу в Україні" від 04.12.1990р. №510-ХП посадові особи органу державної податкової служби вправі приступити до проведення планової або позапланової виїзної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим та іншими законами України.

Згідно зі ст.15 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" контроль за дотриманням порядку проведення розрахунків суб'єктами підприємницької діяльності здійснюється податковими органами шляхом проведення планових та позапланових перевірок відповідно до законодавства України. 09.10.09 р. проведена планова перевірка ПП ОСОБА_3 з питань дотримання вимог Законів України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг".

Обовязку податкового органу попередньо попереджати субєкта підприємницької діяльності про проведення перевірки щодо порядку проведення готівкових розрахунків, обігу готівки, та наявності торгових патентів та ліцензій, не передбачено ні Законом України Про державну податкову службу в Україні, ні Законом України Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг.

Таким чином ч.2 ст. 16 Закону України „ Про застосування РРО у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" стосується планових перевірок фінансово-господарської діяльності платника податків

На підставі п. 3.1 п. З Наказу ДПА України від 27.05.2008 р. №355 "Про затвердження Методичних рекомендацій щодо порядку взаємодії між підрозділами органів державної податкової служби України при організації та проведенні перевірок платників податків", планові перевірки проводяться за окремими планами органами державної податкової служби, при цьому план формується та затверджується щомісячно.

Відповідно до ст. 15, 16 Закону про РРО контроль за додержанням суб'єктами підприємницької діяльності порядку проведення розрахунків за товари (послуги), інших вимог цього Закону здійснюють органи державної податкової служби України шляхом проведення планових або позапланових перевірок згідно із законодавством України. Планова перевірка здійснюється органами, уповноваженими законом нараховувати або стягувати податки і збори (обов'язкові платежі) з осіб, що використовують спрощену систему оподаткування (в тому числі шляхом отримання свідоцтва про сплату єдиного податку) при продажу товарів (наданні послуг).

Така перевірка здійснюється не частіше одного разу за наслідками звітного календарного року, але не раніше строків, визначених законодавством для подання річного податкового звіту (декларації) такими особами з такого податку. Будь-яке податкове або адміністративне нарахування, здійснене з порушенням цього правила, вважається незаконним та не підлягає виконанню (ст. 16 Закону про РРО).

Згідно п. 9. Порядку видачі Свідоцтва про сплату єдиного податку, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 29 жовтня 1999 р. №599, протягом року для платника єдиного податку встановлюються звітні періоди, що дорівнюють кварталу. Протягом 5 днів після закінчення звітного періоду платник єдиного податку подає звіт згідно з додатком 3 до цього Порядку, який залишається у справі платника єдиного податку.

Таким чином, річний податковий звіт для з осіб, що використовують спрощену систему оподаткування шляхом отримання свідоцтва про сплату єдиного податку подається не пізніше 05 січня відповідного року, що слідує за звітним роком.

23.06.2010 року ДПА у Миколаївській області видано направлення № 837/23-517, № 838/23-517 зокрема на проведення перевірки Позивача у період з 23.06.2010 року по 30.06.2010 року з питань дотримання вимог Закону про РРО.

Вказані направлення видані на підставі п. 2 ст. 11 Закону України «Про державну податкову службу в Україні» та відповідно до плану проведення перевірок на червень 2010р. відділу контролю за суб'єктами господарювання, що здійснюють розрахунки у готівкові формі ДПА у Миколаївській області. Копії вказаних направлень вручені працівнику Позивача - продавцю ОСОБА_4, про що нею вчинено відповідну відмітку про отримання копій направлень.

За таких обставин, планову перевірку позивача з питань дотримання вимог Закону про РРО, що оформлена актом №0332/14/00/23/НОМЕР_2 здійснено з дотриманням необхідних вимог законодавства, тому дії ревізорів щодо проведення перевірки позивача були правомірними.

Позовні вимоги щодо скасування рішення Державної податкової інспекції у Березанському районі Миколаївської області № від 12.07.2010 року суд вважає за необхідне задовольнити з огляду на наступне.

Також, актом перевірки зафіксовано порушення п.12 статті 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" від 06.07.1995р. №265/95-ВР.

Відповідно до п. 12 ст. З ЗУ №265, суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язані: вести у порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів, які відображені в такому обліку, за винятком продажу товарів особами, які відповідно до законодавства оподатковуються за правилами, що не передбачають ведення обліку обсягів реалізованих товарів. За порушення вищевказаної норми ЗУ № 265 встановлено відповідальність: у розмірі подвійної вартості не облікованих товарів за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (ст. 20 ЗУ № 265).

Так, п.12 ч.1 ст.3 Закону є відсильною нормою, і може застосовуватися лише при наявності інших правових норм, які передбачають такий порядок ведення обліку товарних запасів.

Обовязок щодо внесення записів на підставі первинних документів визначений лише в Порядку ведення Книги обліку доходів і витрат громадян - суб'єктів підприємницької діяльності (з особливостями її ведення для сфери торгівлі) ф.№10, який ухвалений у вигляді листа ДПА від 05.11.97 №17-0117/10-8886.

Але враховуючи статус цього документу, його не можливо вважати нормативно-правовим актом, та він може носити лише рекомендаційний характер.

Посилання відповідача на те, що відсутність відповідних первинних документів, які підтверджують рух товарно-матеріальних цінностей, є порушенням установленого порядку ведення обліку товарних запасів, суд також вважає безпідставним, оскільки дія Закону України Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні розповсюджується лише на юридичних осіб, їх філіали та представництва і не стосується фізичних осіб-підприємців.

Таким чином, жодним нормативно-правовим актом не зобовязано фізичну особу-підприємця платника податку обліковувати накладні та інші первинні документи.

Відповідно до ч.1 ст.19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

За вказаних обставин, суд дійшов висновку, що вимоги п.12 ч.1 ст.3 Закону №265/95-ВР не можуть бути застосовані до фізичних осіб-підприємців, оскільки законодавством не передбачено їх обовязку ведення обліку товарів за місцем їх реалізації та зберігання, і, відповідно нарахування штрафних (фінансових) санкцій за порушення п.12 ч.1 ст.3 Закону №265/95-ВР у розмірі передбаченому ст.21 Закону №265/95-ВР є безпідставним.

Частин 2 статті 71 КАС України передбачає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відповідачем не доведено правомірність прийнятого на підставі акту перевірки №0332/14/00/23/НОМЕР_2 від 27.06.2010р. рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій № від 12.07.2010р., тому зазначене рішення підлягає скасуванню, а позовні вимоги в цій частині задоволенню.

Керуючись ст. 2, 7, 17, 94, 158, 161, 162, 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Державної податкової інспекції у Березанському районі Миколаївської області № від 12.07.2010 року.

Постанова набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня проголошення/отримання постанови, якщо протягом цього часу не буде подано апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили постанови за наслідками апеляційного провадження.

Порядок та строки апеляційного оскарження визначені ст. 186 КАС України.

Апеляційна скарга подається до Одеського апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Одеського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Апеляційна скарга, подана після закінчення встановлених строків залишається без розгляду, якщо суд апеляційної інстанції за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку.

Суддя О.М. Мельник