Справа № 2-а-5626/09/2270
Суддя: Ковальчук А.М.
Дата ухвалення: 2015-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-5626/09/2270
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2015 року м. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд у складі колегії суддів - Ковальчук А.М. (головуючий), суддів - Польового О.Л. , Майстер П.М. , розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства фінансів України , Головного управління Державного казначейства України у Хмельницькій області , Міністерства юстиції України , Головного управління юстиції в Хмельницькій області , Державної судової адміністрації України , територіального управління Державної судової адміністрації України в Хмельницькій області про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ :

В червні 2009 року позивач звернулась в суд з позовом, в якому, враховуючи заяву від 19.02.2010 року, просить стягнути з Державної судової адміністрації України на її користь недоплачену заробітну плату з врахуванням компенсації за період з 07 березня 2000 року по 31 грудня 2005 року включно в сумі 107462,95 грн., 5373,55 грн. компенсації податку з доходів фізичних осіб, 1600 грн. витрат по оплаті праці аудитора, а також оплату за проведення судово-бухгалтерської експертизи в сумі 1838,40 грн.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 06 травня 2010 року позовну заяву в частині стягнення грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб залишено без розгляду.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що з березня 2000 року по 31 грудня 2005 року територіальним управлінням Державної судової адміністрації України не в повному обсязі було виплачено їй заробітну плату, зокрема:

- посадовий оклад - 11586,65 грн. (відповідно до ПКМУ №2288; із червня 2005 року - Закону №4015 та ПКМУ №514);

- збільшений посадовий оклад (50%) - 6566,71 грн. (згідно УП України №220/2002);

- надбавку за досягнення в праці (50%) - 16911,30 грн. (згідно УП України №584/95, ПКМУ №2288);

- надбавку за інтенсивність праці (50%) - 9076,68 грн. (згідно УП України №856/96);

- надбавку за вислугу років (10%,15%) - 5986,69 грн. (відповідно до ЗУ №4015-XII);

- премія місячна (тримісячний фонд оплати праці) - 10403,51 грн. (згідно ПКМУ №2288);

- відпускні (розраховані) - 1854,70 грн. (відповідно до ЗУ №504/69-ВР);

- матеріальна допомога до відпустки та для вирішення соціальних питань (середньомісячна зарплата) - 1585,65 грн. (згідно УПУ №584/95, ПКМУ №2288);

- додатковий посадовий оклад - 195 грн. (відповідно до ЗУ №4015-XII);

- лікарняні (розраховані) - 1361,50 грн. (відповідно ПКМУ №100, №1266).

Всього недораховано та недоплачено 65528,39 грн. заробітної плати, а компенсаційні нарахування за втрату частини доходу через порушення термінів виплати заробітної плати складають 41934,56 грн. (загальна сума - 107462,95 грн.).

Позивач в судове засідання на з'явилась, однак до суду надіслала заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримує, а справу просить розглядати за її відсутності.

Представник Головного управління Державного казначейства України у Хмельницькій області в судове засідання не з'явився, будь-яких клопотань чи заперечень від нього не надходило.

Представники інших відповідачів в судове засідання також не з'явились, однак подали до суду клопотання, згідно яких просять в задоволенні позовних вимог відмовити, а справу розглядати без їх участі.

Відповідно до ч. 6 ст. 12, ч. 1 ст. 41, ч. 6 ст. 128 КАС України, у випадку неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, розгляд справи проводиться в письмовому провадженні.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, враховуючи наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 працює в Шепетівському міському суді Хмельницької області на посаді судді з 07 березня 2000 року.

Сума позовних вимог мотивована, зокрема, звітом незалежного аудитора №16 від 24.10.2008 року.

При цьому, згідно висновку судово-економічної експертизи Тернопільського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз № 1137 від 23 січня 2010 року заборгованість перед позивачем становить 26551,75 грн. по заробітній платі, 29591,75 грн. компенсації за втрату частини її у зв'язку з затримкою термінів виплати.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд звертає увагу на наступне.

Так, позивач вказує на недоплату їй суми посадового окладу в розмірі 11586,65 грн. за період з червня по грудень 2005 року.

Суд звертає увагу на те, що частиною другою статті 44 Закону України "Про статус суддів" в редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин, було встановлено, що розміри посадових окладів суддів встановлюються у відсотковому відношенні до посадового окладу Голови Верховного Суду України і не можуть бути меншими від 50 відсотків його окладу. Посадовий оклад судді не може бути меншим від 80 відсотків посадового окладу голови суду, в якому працює суддя.

30 червня 2005 року Кабінет Міністрів України в межах своїх повноважень прийняв постанову № 513 "Про оплату праці Голови та заступників Голови Конституційного Суду України" та постанову № 514 "Про оплату праці Голови, першого заступника Голови та заступника Голови Верховного Суду України", якими з 01 червня 2005 року підвищив посадовий оклад, зокрема, Голові Верховного Суду України до 15 розмірів мінімальної заробітної плати.

Водночас, Кабінет Міністрів України не привів посадові оклади інших суддів у відповідність з вимогами статті 44 Закону України "Про статус суддів" з урахуванням підвищених посадових окладів Голови Конституційного Суду України та Голови Верховного Суду України.

В подальшому, постановою Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2005 року № 865 "Про оплату праці суддів" затверджено схеми посадових окладів керівників та суддів Конституційного Суду України, Верховного Суду України, вищих спеціалізованих судів, Апеляційного суду України, апеляційних та місцевих судів, які розраховано виходячи з кратності до мінімальної заробітної плати, а також розміри надбавок до посадових окладів суддів за кваліфікаційні класи.

При цьому, Кабінет Міністрів України не усунув порушення вимог частини 2 статті 44 Закону України "Про статус суддів" і не привів оклади суддів усіх судів України до встановленого цією нормою співвідношення одночасно з окладами Голови Верховного Суду України та Голови Конституційного Суду України, оскільки надав постанові "Про оплату праці суддів" від 03 вересня 2005 року № 865 чинності не з 01 червня 2005 року, а з 01 січня 2006 року (пункт 5 Постанови).

Внаслідок цього з 01 червня 2005 року до 01 січня 2006 року оклади суддів усіх судів України не відповідали вимогам статті 44 Закону України "Про статус суддів".

Постановою Вищого адміністративного суду України від 16 травня 2007 року у справі за позовом ОСОБА_5 до держави Україна в особі Кабінету Міністрів України пункт 5 постанови Кабінету Міністрів України "Про оплату праці суддів" від 03 вересня 2005 року №865 визнано незаконним. Цією ж постановою суду допущено поворот виконання постанови Кабінету Міністрів України та визнано, що вона підлягає застосуванню одночасно з постановами Кабінету Міністрів України від 30 червня 2005 року № 513 і № 514 з питань оплати праці керівників судів, тобто з 01 червня 2005 року.

Проте, застосування постанови Кабінету Міністрів України "Про оплату праці суддів" від 03 вересня 2005 року № 865 в частині приведення посадового окладу позивача з 01 червня по 31 грудня 2005 року у відповідність з положеннями постанови Кабінету Міністрів України "Про оплату праці Голови, першого заступника Голови та заступника Голови Верховного Суду України" від 30 червня 2005 року №514 не слід здійснювати частково, лише в частині розміру посадового окладу позивача, оскільки при визначенні розміру заробітку слід враховувати й інші положення цих постанов.

Так, пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 30 червня 2005 року №514 крім розмірів посадових окладів встановлено, що преміювання Голови, першого заступника Голови та заступника Голови Верховного Суду України здійснюється щомісяця в розмірі до 10 відсотків посадового окладу за фактично відпрацьований час; зазначеним посадовим особам надбавка за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи, передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 13 грудня 1999 року № 2288, не встановлюється, преміювання відповідно до зазначеної постанови не здійснюється.

Постановою Кабінету Міністрів України "Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2005 року № 865" від 31 грудня 2005 року № 1310 пункт 5 постанови №865 був викладений у такій редакції: "Ця постанова набирає чинності з дня втрати чинності Указів Президента України від 10 липня 1995 року № 584, від 19 вересня 1996 року № 856, від 05 березня 2002 року № 220, від 25 листопада 2002 року № 1061, статей 3 та 4 Указу Президента України від 11 грудня 2002 року № 1150, абзацу першого статті 1 Указу Президента України від 23 лютого 2002 року № 173 у частині встановлення надбавки суддям військових місцевих та військових апеляційних судів".

Зазначеними Указами Президента України встановлювались додаткові заходи соціального захисту суддів, втому числі різного роду надбавки за високі досягнення у праці або виконання особливо важливої роботи тощо, виплата матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань. Зазначені Укази Президента України втратили чинність з 01 січня 2006 року.

Таким чином, Кабінет Міністрів України з 01 червня 2005 року Голові та заступникам Голови Верховного Суду України, а з 01 січня 2006 року усім іншим суддям судів загальної юрисдикції не просто підвищив посадові оклади, а змінив систему і порядок оплати праці суддів, передбачивши у пункті 3 постанови №865, що у разі зменшення розміру заробітної плати окремих працівників у зв'язку з набранням чинності цієї постанови відповідним працівникам здійснюється виплата різниці між діючим на момент прийняття постанови та новим розміром заробітної плати. Тобто нові посадові оклади суддям можуть бути застосовані лише з одночасною втратою чинності зазначених Указів Президента України в частині оплати праці суддів.

Враховуючи викладене, заробітна плата суддів з 01 червня 2005 року повинна обчислюватись відповідно до положень нормативно-правових актів про оплату праці суддів, чинних з 01 січня 2006 року, а розміри заробітної плати суддів з 01 червня 2005 року - відповідати розмірам заробітної плати суддів, встановлених з 01 січня 2006 року.

Допускаючи поворот виконання постанови Кабінету Міністрів України від 3 вересня 2005 року № 865 з 1 червня 2005 року у повному обсязі слід враховувати, що розмір заробітної плати суддів, обчислений відповідно до положень цієї постанови, за період з 1 червня 2005 року по 31 грудня 2005 року не може перевищувати розмір заробітної плати відповідного судді, встановлений цією ж постановою № 865 з 1 січня 2006 року.

У зв'язку із зазначеним позовні вимоги в частині стягнення сум посадового окладу в межах заявлених позовних вимог задоволенню не підлягають.

Стосовно невиплати інших сум, суд звертає увагу на наступне.

Указом Президента України від 10 липня 1995 року № 584/95 "Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів" передбачено право установлювати суддям надбавки за високі досягнення у праці або виконання особливо важливої роботи у розмірі до 75% посадового окладу з урахуванням доплати за кваліфікаційний клас у межах фонду заробітної плати.

Указом Президента України "Про деякі заходи матеріального забезпечення суддів у зв'язку з додатковим навантаженням" № 220/2002 (у редакції від 05.03.2002 року) керівникам судів загальної юрисдикції з метою підвищення ефективності судочинства та заохочення суддів, які поряд з повноваженнями судді виконують додаткові функції щодо вдосконалення законодавства з питань захисту прав і свобод громадян, беруть участь у правовій освіті населення та роботі органів суддівського самоврядування рекомендовано встановлювати, виходячи з рівня кваліфікації судді, здійснюваних ним додаткових функцій участі у правовій експертизі нормативно-правових актів, у підвищенні професійного рівня суддів та рівня правової освіти населення, зокрема щомісячну надбавку за напруженість та складність роботи у розмірі до 80 відсотків посадового окладу з урахуванням доплат за кваліфікаційний клас.

Постановою Кабінету Міністрів України від 13 грудня 1999 року № 2288 "Про впорядкування умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, місцевого самоврядування та їх виконавчих органів, органів прокуратури, судів та інших органів" із змінами затверджені місячні посадові оклади суддів. Цією ж постановою керівникам судів надано право встановлювати надбавки та доплати різного характеру (за особливий характер роботи, інтенсивність праці та інші).

З аналізу вказаних нормативно-правових актів слідує, що Укази Президента України № 584/95 та № 220/2002, а також постанова Кабінету Міністрів України № 2288 не носять обов'язкового характеру для керівників судів, а є рекомендаційними. Крім того, призначення та розмір надбавки за інтенсивність (високі досягнення у праці, виконання особливо важливої роботи), а також надбавки за напруженість є прерогативою голови суду та встановлюються його наказом кожному судді індивідуально залежно від досягнень у праці, виконання особливо важливої роботи, складності роботи у межах фонду заробітної плати суду.

Указом Президента України "Про додаткові заходи щодо матеріального забезпечення суддів" № 856/96 (в редакції від 19.09.1996 року) суддям, з метою закріплення в судах висококваліфікованих фахівців та повного укомплектування суддів, встановлена також щомісячна надбавка за особливий характер роботи та інтенсивність праці у розмірі 50 відсотків від посадового окладу з урахуванням доплати за кваліфікаційний клас.

Згідно матеріалів справи, позивачу в спірний період виплачувалась така надбавка, а посилання позивача на її заниження базується на безпідставних врахуваннях вищевказаних виплат, які не є обов'язковими.

Враховуючи зазначене, аналогічно судом не встановлено й порушень щодо виплати позивачу надбавки за вислугу років, відпускних, матеріальної допомоги до відпустки та для вирішення соціальних питань, лікарняних.

Крім того, позивачу у травні 2001 року було нараховано та виплачено додатковий посадовий оклад в сумі 195 грн. відповідно до Закону №4015-XII, що підтверджується матеріалами справи, а тому її вимоги в цій частині є необґрунтованими.

Також суд враховує те, що відповідно до наявної у матеріалах справи копії акту ревізії КРУ в Хмельницькій області виконання кошторису по КЕКВ 1110 "Оплата праці працівників бюджетних установ" за КФК 02004 "Районні (міські) суди" від 03 березня 2006 року за 1995-2002 роки порушень при нарахуванні та виплаті заробітної плати суддям не встановлено.

При цьому суд критично ставиться до звіту аудитора та висновку експертизи, оскільки їх висновки базуються на застосуванні нормативно-правових актів, які не мали обов'язкового характеру.

Згідно із ст. 3 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати" сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Таким чином, компенсації підлягають лише суми нарахованої, але не виплаченої працівникові заробітної плати, тому позовні вимоги в частині стягнення компенсаційних нарахувань за втрату частини доходу через порушення термінів виплати заробітної плати також не підлягають задоволенню.

Згідно частини 1 статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно частини 2 статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст.69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Враховуючи встановлені обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Згідно ч. 2 статті 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз.

Враховуючи те, що позовні вимоги позивача залишені судом без задоволення, підстав для стягнення заявлених судових витрат на користь позивача у суду немає.

Керуючись ст.11,71,86,158-163,254 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ :

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Хмельницький окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її отримання.

Постанова набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України.

Головуючий суддя судді/підпис/ /підпис/ /підпис/А.М. Ковальчук О.Л. Польовий П.М. Майстер
"Згідно з оригіналом" Суддя А.М. Ковальчук