Справа № 813/8283/14
Суддя: Карп'як Оксана Орестівна
Дата ухвалення: 2015-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 серпня 2015 року Справа № 813/8283/14

16 год. 40 хв. Зал судових засідань № 7

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Карпяк О.О. ,

при секретарі судового засідання Дорош Х.Р.,

за участю представників сторін:

від позивача ОСОБА_1

від відповідача - не з"явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові адміністративну справу за позовом ТзОВ "Рес Леополі" до ДПІ у Галицькому районі м. Львова ГУ ДФС у Львівській області про скасування рішень,-

в с т а н о в и в :

04.12.2014 року ТзОВ "Рес Леополі» звернулось до суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Галицькому районі м. Львова Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень рішень від 20.11.2014 року №, №, №. Ухвалою від 08.12.2014 року відкрито провадження у справі №813/8283/14.

14.04.2015 року ТзОВ "Рес Леополі» звернулось до суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Галицькому районі м. Львова Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення ДПІ у Галицькому районі м. Львова ГУ ДФС у Львівській області від 30.03.2015 року №20/13-04-22-01 в частині відмови ТзОВ «Рес Леополі» досягнення компромісу по податкових зобовязаннях з податку на прибуток за 3 квартал 2012 року в сумі 674122,33 грн. відповідно до податкового повідомлення рішення від 20.11.2014 року №.

Ухвалою від 04.06.2015 року обєднано для спільного розгляду справу №813/8283/14 за позовом ТзОВ "Рес Леополі» до Державної податкової інспекції у Галицькому районі м. Львова Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень рішень від 20.11.2014 року №, №, № та справу №813/1847/15 за позовом ТзОВ "Рес Леополі» до Державної податкової інспекції у Галицькому районі м. Львова Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення ДПІ у Галицькому районі м. Львова ГУ ДФС у Львівській області від 30.03.2015 року №20/13-04-22-01 в частині відмови ТзОВ «Рес Леополі» досягнення компромісу по податкових зобовязаннях з податку на прибуток за 3 квартал 2012 року в сумі 674122,33 грн. відповідно до податкового повідомлення рішення від 20.11.2014 року №.

Ухвалою від 27.08.2015 року закрито провадження у справі в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення від 20.11.2014 року № на підставі п.3 ч.1 ст.157 та п.11-2 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Позовні вимоги мотивовані тим, що оскільки відповідач не є ні Національним банком України, ні підпорядкованою йому установою, а тому неправомірно винесено податкове повідомлення рішення № від 20.11.2014 року та застосовано штрафну санкцію в розмірі 1530 грн. Також позивач вважає, що відповідачем неправомірно винесено податкове повідомлення рішення № від 20.11.2014 року та застосовано штрафну санкцію в розмірі 510 грн., оскільки усі наявні у позивача документи по операціях з ТзОВ «Карат Італ» були надані на вимогу податкового органу, що відображено в акті перевірки. Стосовно податкового повідомлення рішення від 20.11.2014 року №, позивач вважає таке протиправним, оскільки правильність сплати податку на прибуток підтверджується усіма необхідними первинними документами, а висновки відповідача стосовно не підтвердження реальності здійснення господарських відносин вказаними у акті перевірки контрагентами є необґрунтованими та не підтвердженими доказами. Позивач просить вважати досягнутим податковий компроміс щодо податкових зобовязань з податку на прибуток відповідно до податкового повідомлення рішення від 20.11.2014 року №. З вказаних підстав важає протиправним та просить скасувати рішення ДПІ у Галицькому районі м. Львова ГУ ДФС у Львівській області від 30.03.2015 року №20/13-04-22-01 в частині відмови ТзОВ «Рес Леополі» досягнення компромісу по податкових зобовязаннях з податку на прибуток за 3 квартал 2012 року в сумі 674122,33 грн. відповідно до податкового повідомлення рішення від 20.11.2014 року №

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала з підстав, викладених в позовній заяві, просила задовольнити в повному обсязі, надала пояснення аналогічно до викладеного в позовній заяві.

Відповідачем подано до суду заперечення на позов, в якому проти позову заперечує, просить суд відмовити позивачу у задоволенні адміністративного позову. Свої заперечення обґрунтовує тим, що в матеріалах перевірки описана інформація щодо неможливості виконання ТзОВ «ТФМ Сиурат», ФОП ОСОБА_2, ФОП ОСОБА_3, ТзОВ «Карат Італ» цивільно правових зобовязань щодо поставки товарно матеріальних цінностей у звязку з відсутністю у вказаних субєктів економічних можливостей. Наявність інформації про відсутність у підприємств постачальників економічних можливостей для поставки товарів, робіт та послуг дозволяє зробити висновок про недостовірність відомостей у первинних документах (податкових та видаткових накладних), на підставі яких платником податків сформовано дані податкового обліку за спірними операціями. Крім того, перевіряючим інспектором за результатами аналізу представлених до перевірки первинних документів виявлені суперечності, які свідчать про безтоварний характер господарських операцій та намір платника податку отримати податкову вигоду внаслідок документування в податковому обліку неіснуючих операцій. Крім того, в процесі проведення перевірки встановлено наявність непогашеної кредиторської заборгованості в сумі 3210106,34 грн., що виникла в 2009 році за поставлені товари, згідно договорів купівлі продажу, укладених між позивачем та ВАТ «Шкіряник». Відтак, на порушення пп.135.5.4 ПК України ,ТзОВ «Рес Леополі» при обчисленні доходів, що враховуються при визначенні обєкта оподаткування за 3 квартал 2012 року занижено інші доходи на суму безнадійної заборгованості в розмірі неповернутої фінансової допомоги на загальну суму 3210106,34 грн. Крім того, перевіркою порядку та строків декларування валютних цінностей, доходів та майна, що належать резиденту України і перебувають за її межами, за період 01.10.2011 по 31.12.2013 року встановлено порушення ТзОВ «Рес Леополі» вимог п.1 ст.9 Декрету КМ України від 19.02.1993 року №15-93 «Про систему валютного регулювання та валютного контролю» в частині неподання декларації про валютні цінності, доходи та майно, що належать резиденту України і знаходяться за її межами. Щодо правомірності прийнятого рішення про часткове погодження застосування податкового компромісу відповідач вказує на застосування п.2.1 ОСОБА_4 рекомендацій щодо особливостей уточнення податкових зобовязань з податку на прибуток підприємств та податку на додану вартість у разі застосування податкового компромісу, затверджених наказом ДФС України від 17.01.2015р. № 13, відповідно до яких податковий компроміс розповсюджується виключно на факти заниження податкових зобовязань з податку на додану вартість (у звязку з завищенням податкового кредиту) та податку на прибуток (у звязку із завищенням витрат, що враховуються при визначенні обєкта оподаткування). Крім того вказує, що позовні вимоги щодо зобовязання погодити застосування податкового компромісу є формою втручання в дискреційні повноваження органу ДФС та виходить за межі завдань адміністративного судочинства, а тому до задоволення не підлягають. Тому, просить у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Відповідач явки повноважного представника в судове засідання не забезпечив, причин неявки не повідомив, хоч був належним чином повідомлений про дату, час та місце слухання справи, що підтверджується розпискою.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, заслухавши пояснення представника позивача, врахувавши письмові заперечення відповідача, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

На підставі направлень від 22.10.2014 року №776,777 працівниками ДПІ у Галицькому районі м. Львова ГУ ДФС у Львівській області проведена позапланова виїзна перевірка ТзОВ «Рес Леополі» з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на додану вартість та податку на прибуток за період з 01.10.2011 року по 31.12.2013 року, валютного законодавства за період з 01.10.2011 року по 31.12.2013 року, за результатами якої складено акт перевірки від 06.11.2014 року №1792/13-04-22-01/3516502.

Як вбачається з акта перевірки, перевіркою встановлено порушення позивачем:

- пп.135.5.4, п.135.5 ст.135, п.138.2 ст.138, пп.139.1.6, пп.139.1.9 п.139.1 ст.139 ПК України, що призвело до заниження податку на прибуток на загальну суму 1870365, 74 грн., в тому числі по періодах: за 3 квартал 2012 року 674122,33 грн., за 4 квартал 2012 року 1196243,41 грн.

- п.1 ст.9 Декрету КМ України «Про систему валютного регулювання та валютного контролю».

За висновками акту перевірки податковим органом прийнято податкові повідомлення-рішення від 20.11.2014 року:

- №, яким застосовано штрафні (фінансові) санкції в розмірі 510 грн.;

- №, яким позивачу нараховано штрафні (фінансові) санкції в розмірі 1530 грн.;

- №, яким позивачу збільшено суму грошового зобовязання по податку на прибуток в розмірі 2337957,18 грн., в тому числі за основним платежем в розмірі 1870365,74 грн., штрафні санкції 467591,44 грн.

18.03.2015 р. позивачем подано до ДПІ у Галицькому районі м. Львова ГУ ДФС у Львівській області заяву про намір досягнення податкового компромісу щодо неузгоджених сум податкових зобовязань по податку на прибуток, визначених у податковому повідомлення - рішенні № від 20.11.2014 року, щодо якого триває процедура судового оскарження.

За результатами розгляду заяви 18.03.2015р. ДПІ у Галицькому районі м. Львова ГУ ДФС у Львівській області прийнято рішення №20/13-04-22-01 від 30.03.2015 року про часткове погодження застосування податкового компромісу, а саме визначено:

- в частині застосування податкового компромісу по податкових зобовязаннях з податку на прибуток за 3 квартал 2012 року в сумі 674122,33 грн. згідно податкового повідомлення рішення від 20.11.2014 року № не відповідає критеріям визначеним підрозділом 9-2 розділу ХХ «Перехідних положень» ПК України, а саме: в ході перевірки встановлено заниження доходів підприємства, що призвело до заниження податку на прибуток за 3 квартал 2012 року на суму 674122,33 грн. Комісія дійшла до висновку про прийняття рішення щодо непогодження застосування податкового компромісу на суму податкового зобовязання з податку на прибуток в розмірі 674122,33 грн.;

- в частині застосування податкового компромісу по податкових зобовязаннях з податку на прибуток за 4 квартал 2012 року в сумі 1196243,41 грн. відповідно до податкового повідомлення рішення від 20.11.2014 року № відповідає критеріям визначеним Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо особливостей уточнення податкових зобовязань з податку на прибуток підприємств та податку на додану вартість у разі застосування податкового компромісу». Комісія дійшла висновку про прийняття рішення щодо погодження застосування податкового компромісу по податкових зобовязаннях з податку на прибуток в сумі 1196243,41 грн.

Відповідно до платіжного доручення від 23.03.2015 року №8 ТзОВ «Рес Леополі» сплачено суму податку на прибуток в межах процедури застосування податкового компромісу в розмірі 93518,29 грн.

Надаючи оцінку доводам сторін, суд врахував наступні положення законодавства України.

Відповідно до пункту 1 підрозділу 9-2 Перехідних положень Податкового кодексу України (надалі ПК України) податковий компроміс - це режим звільнення від юридичної відповідальності платників податків та/або їх посадових (службових) осіб за заниження податкових зобов'язань з податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість за будь-які податкові періоди до 1 квітня 2014 року з урахуванням строків давності, встановлених статтею 102 цього Кодексу.

Згідно з п. 14.1.156 ст.14 ПК України податкове зобов'язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Грошове зобов'язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності (п.14.1.39 ст.14 ПК України).

За положеннями абз.1 п.7 підрозділу 9-2 Перехідних положень ПК України процедура податкового компромісу, встановлена цим підрозділом, поширюється також на неузгоджені суми податкових зобов'язань з податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість, визначені у податкових повідомленнях-рішеннях, щодо яких триває процедура судового та/або адміністративного оскарження, а також на випадки, коли платник податків отримав податкове повідомлення-рішення, за яким податкові зобов'язання не узгоджені відповідно до норм цього Кодексу. Досягнення податкового компромісу у такому разі здійснюється за заявою платника податків у письмовій формі до контролюючого органу про намір досягнення податкового компромісу. У таких випадках днем узгодження платником податків податкових зобов'язань, визначених у податковому повідомленні-рішенні, є день подання такої заяви до відповідного контролюючого органу. У разі несплати платником податків такого податкового зобов'язання у сумі, визначеній пунктом 2 цього підрозділу, таке податкове зобов'язання вважається неузгодженим.

Абзацом 1 п.8 цього ж підрозділу встановлено, що податковий компроміс вважається досягнутим після сплати платником податків узгоджених податкових зобов'язань згідно із цим підрозділом.

У відповідності до абз.1 п.2 згаданого підрозділу сума заниженого податкового зобов'язання з податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість сплачується в розмірі 5 відсотків такої суми. При цьому 95 відсотків суми заниженого податкового зобов'язання з податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість вважаються погашеними, штрафні санкції не застосовуються, пеня не нараховується.

Аналіз вказаних норм дає підстави суду дійти до таких висновків:

По-перше, процедура податкового компромісу може бути застосована до сум податкових зобовязань по податку на прибуток та податку на додану вартість за період з 01.04.2011р. по 01.04.2014р., визначених у податкових повідомленнях-рішеннях, щодо яких не закінчена процедура судового оскарження.

В такому випадку не має значення чи визначені в оскаржуваних податкових повідомленнях-рішеннях суми податкових зобовязань виникли в результаті завищення податкового кредиту чи в результаті заниження податкового зобовязання по податку на додану вартість, а також в результаті заниження валових доходів чи завищення валових витрат по податку на прибуток, оскільки нормами ПК України таких обмежень не встановлено.

По-друге, законодавством встановлено заявницький (інформаційний) характер процедури податкового компромісу. Тобто, для платника податків достатнім є подання заяви про намір досягнення податкового компромісу та сплата 5% від визначеної в ній суми, без будь-яких перевірок з боку контролюючого органу. Основними критеріями, які повинні враховуватись податковим органом є: вид податку, по якому визначені податкові зобовязання; період, за який такі зобовязання визначені; та наявність факту сплати 5% від суми податкового зобовязання, щодо якого застосовується податковий компроміс.

При дотриманні платником податків вказаних вимог, законом не надано повноважень податковому органу для відмови в застосуванні податкового компромісу.

Вказані висновки відповідають визначеним у ПК України правовим нормам та узгоджується з позицією Комітету Верховної ради України з питань податкової та митної політики, викладеною в листі № 04-27/10-598 від 10.03.2015р.

При цьому, суд не бере до уваги доводи відповідача щодо можливості застосування податкового компромісу лише щодо занижених податкових зобовязань по податку на додану вартість у звязку з завищення податкового кредиту та по податку на прибуток у звязку з завищенням витрат, що враховуються при визначенні обєкту оподаткування.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 8 Конституції України закріплює принцип верховенства права, за яким Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Вказані відповідачем ОСОБА_4 рекомендації щодо особливостей уточнення податкових зобовязань з податку на прибуток підприємств та податку на додану вартість у разі застосування податкового компромісу розроблені податковим органом з метою розяснення порядку застосування податкового компромісу, не встановлюють нових норм права та носять виключно рекомендаційний характер.

Тому, такі методичні рекомендації не можуть тлумачити норми Податкового кодексу України шляхом розширення їх змісту та надавати податковому органу повноваження, якими такий не наділений. Крім цього, наказ ДФС України № 13 від 17.01.15р., яким затверджені вказані методичні рекомендації, не зареєстрований у Міністерстві юстиції України, а тому не береться судом до уваги як обовязковий до виконання.

В матеріалах справи наявне платіжне доручення від 23.03.2015р. №8 згідно з яким позивачем було сплачено податкові зобовязання в сумі 93518,29 грн. відповідно, для підтвердження досягнення податкового компромісу згідно заяви №003 від 18.03.2015 року.

Відповідно до п.11-2 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, підставою для примирення сторін на будь-якій стадії процесу є досягнення податкового компромісу щодо сплати податкових зобов'язань з податку на додану вартість та податку на прибуток підприємств відповідно до підрозділу 9 2 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про протиправність та необґрунтованість рішення ДПІ у Галицькому районі м. Львова ГУ ДФС у Львівській області №20/13-04-22-01 від 30.03.2015 року про часткове погодження застосування податкового компромісу, відтак слід визнати протиправним та скасувати рішення ДПІ у Галицькому районі м. Львова ГУ ДФС у Львівській області від 30.03.2015 року №20/13-04-22-01 в частині відмови ТзОВ "Рес Леополі" у досягненні компромісу по податкових зобовязаннях з податку на прибуток за 3 квартал 2012 року в сумі 674122,33 грн. відповідно до податкового повідомлення - рішення від 20.11.2014 року №.

Щодо правомірності прийняття відповідачем податкового повідомлення рішення від 20.11.2014 року №, яким позивачу нараховано штрафні (фінансові) санкції в розмірі 1530 грн., слід зазначити наступне.

Як вказано в акті перевірки, податковим органом встановлено, що перевіркою порядку та строків декларування валютних цінностей, доходів та майна, що належать резиденту України і перебувають за її межами, за період 01.10.2011 року по 31.12.2013 року встановлено порушення вимог п.1 ст.9 Декрету КМ України від 19.02.1993 року №15-93 «Про систему валютного регулювання та валютного контролю», позивачем не подано «Декларацію про валютні цінності, доходи та майно, що належать резиденту України і знаходяться за її межами»: станом на 01.10.11, 01.01.12, 01.04.12, 01.07.12, 01.10.12, 01.01.13, 01.04.13, 01.07.13, 01.10.13 не задекларовано суму простроченої дебіторської заборгованості по нерезиденту в сумі 20 дол. США.

Відповідно до п.1 ст.9 Декрету КМ України від 19.02.1993 року №15-93 «Про систему валютного регулювання та валютного контролю», валютні цінності та інше майно резидентів, яке перебуває за межами України, підлягає обов'язковому декларуванню у Національному банку України. Порядок і терміни декларування встановлюються Національним банком України.

Окрім того, пунктом 2 статті 16 Декрету Кабінету Міністрів України "Про систему валютного регулювання і валютного контролю" встановлено, що до резидентів, нерезидентів, винних у порушенні правил валютного регулювання і валютного контролю, застосовуються такі міри відповідальності (фінансові санкції): за невиконання резидентами вимог щодо декларування валютних цінностей та іншого майна, передбачених статтею 9 цього Декрету, - штраф у сумі, що встановлюється Національним банком України.

Санкції, передбачені цим пунктом, застосовуються Національним банком України та за його визначенням - підпорядкованими йому установами. Оскарження дій щодо накладення стягнень провадиться у судовому порядку.

Тобто, відповідно до положень Декрету Кабінету Міністрів України "Про систему валютного регулювання і валютного контролю" органи ДФС не наділено повноваженнями застосовувати до резидентів і нерезидентів України санкції, передбачені пунктом 2 статті 16 Декрету, відповідні санкції застосовуються Національним банком України.

Аналогічна правова позиція висловлена у Постанові Вищого адміністративного суду від 17.09.2014 № К/9991/19251/11|2а-8040/10/2670.

Враховуючи викладене, податкове повідомлення рішення від 20.11.2014 року № не відповідає критеріям, визначеним ч.3 ст.2 КАС України та підлягає скасуванню.

Щодо правомірності прийняття відповідачем податкового повідомлення рішення від 20.11.2014 року№, яким застосовано штрафні (фінансові) санкції в розмірі 510 грн., слід зазначити наступне.

Вказане рішення винесено податковим органом на підставі п.121.1 ПК України у звязку з ненаданням документів до перевірки.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем подано ТзОВ «Рес Леополі» вимогу №1 від 29.10.2014 року про надання документів, зокрема у звязку з проведенням позапланової документальної перевірки ТзОВ «Рес Леополі» просили надати до перевірки інформацію про наявні основні фонди на балансі підприємства станом на 31.12.2013 року та на момент проведення перевірки: назва, балансова вартість, рік випуску, рік введення в експлуатацію, залишкова вартість; належним чином завірені копії первинних документів (в тму числі наявні транспортні документи, акти приймання, ветеринарні свідоцтва, інші документи ,що свідчать про отримання товару (шкіра ВРХ м/с) від ТзОВ «Карат Італ» за період перевірки; письмове пояснення щодо наявних розбіжностей в наданих до перевірки первинних документах, що свідчить про придбання товару (сировини), а саме: 1)розбіжності в кількості товару, вазі, вартості, що відображені у видаткових накладних, прийомно здаточних актах та товарно транспортних накладних; 2)розбіжність в датах, зазначених у видаткових накладних та товарно транспортних накладних; пояснити причину невнесення грошових коштів (майна) в рахунок поповнення статутного фонду засновником товариства в загальній сумі 300000грн.; надати письмове пояснення щодо способу доставки шкіри ВРХ (із наданням договорів на доставку та товарно супровідних документів), отримано від ФОП ОСОБА_2 (ВН 01 від 26.09.2012 року на суму 465816,34 грн.), від ПП Владис Юг (ВН 5 від 08.10.12 на суму 433034,74 грн.) з м. Львова до м. Болехова для передачі шкіри в переробку ВАТ «Шкіряник» оскільки згідно наданих до перевірки документів постачальниками даний товар доставлено до пункту розвантаження: м. Львів (адреси не вказано, договору оренди складського приміщення не надано).

У відповідь на вимогу листом №5 від 29.10.2014 року позивач повідомив запитувану у вимозі інформацію та надав довідку №6 від 29.10.2014 року.

У суду відсутні докази на підтвердження ненадання позивачем документів на вимогу податкового органу.

Згідно п.121.1. ПК України, незабезпечення платником податків зберігання первинних документів, облікових та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів протягом установлених статтею 44 цього Кодексу строків їх зберігання та/або ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів (крім документів, отриманих з Єдиного реєстру податкових накладних) чи їх копій при здійсненні податкового контролю у випадках, передбачених цим Кодексом тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 510 гривень.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КАС України обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності, відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Виходячи зі змісту наведеної норми, саме на податкові органи покладається обов'язок надати достатні докази на обґрунтування висновків про порушення платником податків норм податкового законодавства, на підставі яких такому платникові визначено відповідні грошові зобов'язання.

Відповідач не надав суду належних та допустимих доказів невиконання позивачем вимоги №1 від 29.10.2014 року про надання документів. Натомість, такі висновки податкового органу спростовуються актом перевірки та листом позивача від №5 від 29.10.2014 року.

За таких обставин, податкове повідомлення рішення від 20.11.2014 року№ є необґрунтованим та безпідставним та підлягає скасуванню.

Таким чином, з врахуванням вищевикладених висновків та змісту ст. 162 КАС України, перевіривши обставини передбачені ч.3 ст.2 КАС України, податкові повідомлення рішення від 20.11.2014 року № та № є протиправними і підлягають скасуванню, рішення ДПІ у Галицькому районі м. Львова ГУ ДФС у Львівській області від 30.03.2015 року №20/13-04-22-01 в частині відмови ТзОВ "Рес Леополі" у досягненні компромісу по податкових зобовязаннях з податку на прибуток за 3 квартал 2012 року в сумі 674122,33 грн. відповідно до податкового повідомлення - рішення від 20.11.2014 року № є протиправним та підлягає скасуванню. Відтак, позов підлягає до задоволення у повному обсязі.

Судові витрати у вигляді судового збору (487,20 грн. згідно платіжного доручення від 23.04.2015 року №9 та 487,20 грн. згідно платіжного доручення №26 від 01.12.2014 року), відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України та з врахуванням положень п.5 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір», слід стягнути з Державного бюджету України на користь позивача.

Враховуючи вищенаведене, керуючись статтями 7-14, 18, 19, 94, 158, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

1. Адміністративний позов задоволити повністю.

2. Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення від 20.11.2014 року № та №.

3. Визнати протиправним та скасувати рішення ДПІ у Галицькому районі м. Львова ГУ ДФС у Львівській області від 30.03.2015 року №20/13-04-22-01 в частині відмови ТзОВ "Рес Леополі" у досягненні компромісу по податкових зобовязаннях з податку на прибуток за 3 квартал 2012 року в сумі 674122,33 грн. відповідно до податкового повідомлення - рішення від 20.11.2014 року №.

4. Стягнути з Державного бюджету України на користь ТзОВ "Рес Леополі" 974,40 грн. сплаченого судового збору.

Постанова може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили в порядку та строки, передбачені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови виготовлений і підписаний 01.09.2015 року.

Суддя Карп'як Оксана Орестівна