Справа № 2а-7459/08/1570
Суддя: Левчук О. А.
Дата ухвалення: 2010-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 7459/08/1570
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2010 року Одеський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Левчук О.А.,

при секретарі Ігнатенко М.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі адміністративну справу за позовом Одеської залізниці до ОСОБА_1 об`єднаної державної податкової інспекції, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору спеціалізована державна податкова інспекція по роботі з великими платниками податків у м. Одесі про скасування податкового повідомлення-рішення від 13.05.2008 року № /0,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся з даним позовом до суду та в обґрунтування позовних вимог зазначає, що Спеціалізованою державною податковою інспекцією по роботі з великими платниками податків у м. Одеса проведена позапланова виїзна документальна перевірка фінансово-господарської діяльності за період з 01.07.2005 по 31.03.2007 з питання визначення правильності розрахунку та сплати земельного податку за земельну ділянку, на якій розташована база відпочинку "Залізничник" Одеського будівельно-монтажного експлуатаційного управління №1 служби будівельно-монтажних робіт та цивільних споруд Одеської залізниці (скорочено БМЕУ-1 ), яка на даний час має назву санаторій-профілакторій (корпус№2), за результатами якої складено Акт перевірки від 25.04.2008 №166/15-10/01071580/3. На підставі зазначеного Акту перевірки ОСОБА_1 об'єднаною державною податковою інспекцією було винесено повідомлення-рішення від 13.05.2008 №/0, яким БМЕУ-1 визначено суму податкового зобов'язання за основним платежем у розмірі 15156,23 гривень та штрафних (фінансових) санкцій 7578,11 гривень, застосованих за порушення ч. 1 ст.7 Закону України "Про плату за землю" від 03.07.1992 (зі змінами та доповненнями) та ст.ст. 19, 50, 51, 96 Земельного кодексу України від 25.10.2001 № 2768-111 (зі змінами та доповненнями). Позивач вважає податкове повідомлення - рішення від 13.05.2008 №/0 неправомірним, оскільки згідно Закону України від 03.07.1992 № 2535-Х11 "Про плату за землю", із змінами та доповненнями перегляд неправильно нарахованого податку, стягнення або повернення його платнику допускається не більш як за два попередні роки. Згідно зазначених в Акті відомостей сума заниженого податкового зобов'язання з податку на землю за 2 півріччя 2005 складає 4224,94 гривень, а тому, Одеська залізниця вважає, що посадовими особами СДПІ по роботі з ВПП у м. Одесі порушені вимоги ст. 18 Закону № 2535- XII та п.п. 2.4.2 п 2.4 ст. 2 Порядку № 327, і висновок щодо нарахування податкового зобов'язання з податку на землю за 2 півріччя 2005 у сумі 4224,94 грн. є неправомірним.

Також позивач вважає необґрунтованим висновок СДПІ по роботі з ВПП у м. Одесі щодо невірного визначення суми земельного податку внаслідок застосування ставки в розмірі 25% від суми земельного податку, визначеного згідно ч.1 та ч. 2 ст. 7 Закону України №2535-Х11 за тих підстав, що Одеською залізницею (БМЕУ-1) сплачується земельний податок на земельну ділянку на Французькому бульварі, 59 у м. Одесі, на якій розташований санаторій -профілакторій корпус № 1, тобто, той же об`єкт з аналогічним цільовим призначенням. Рішенням Арбітражного суду Одеської області від 10.05.2000 по справі № 17-3-13/1546 та постановою Арбітражного суду Одеської області про перевірку рішення в порядку нагляду від 04.09.2000 по справі № 17-3-13/1546 визнано правомірність застосування ставки у розмірі 25% від суми земельного податку, визначеного згідно ч. 1 та 2 ст. 7 Закону № 2535-ХП, по земельній ділянці, розташованій за адресою: Французький бульвар, 59, та наданої в користування Одеській залізниці. Зазначені рішення та постанова Арбітражного суду Одеської області на цей час є чинними.

Враховуючи наведене, Одеська залізниця вважає, що висновок посадових осіб СПДІ по роботі з ВПП у м. Одесі щодо необхідності сплати земельного податку Одеською залізницею за користування земельною ділянкою, на якій розташовано санаторій-профілакторій (корпус № 2), який знаходиться за адресою: смт. Затока, Білгород-Дністровського р-ну Одеської області, у розмірі 100% від суми земельного податку, визначеного згідно частини 1 статті 7 Закону № 2535-ХП, та висновок щодо заниження суми податкового зобов'язання з податку на землю за період 2 півріччя 2005 -1 квартал 2007 у сумі 15156,23 грн. є неправомірними, а податкове повідомлення-рішення від 13.05.2008 №/0 ОСОБА_1 об'єднаної державної податкової інспекції, що винесено на підставі зазначених висновків, таким, що підлягає скасуванню.

Також позивач зазначає, що Одеською залізницею в строки, передбачені законодавством, було передано начальнику СДПІ по роботі з ВПП у м. Одесі заперечення від 05.05.2008 №978, але відповідь на заперечення від 08.05.2008 № 10956/10/15-10/491 не вирішила питання по суті, та залишила відкритими питання, які поставлені в запереченні, що змусило Одеську залізницю звернутися до суду з даною позовною заявою. На підставі викладеного, позивач просить суд скасувати податкове повідомлення-рішення від 13.05.2008 року № /0, винесене ОСОБА_1 об`єднаною державною податковою інспекцією.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_1 об`єднаної державної податкової інспекції у судовому засіданні з позовом не погодився, проти його задоволення заперечував, в обґрунтування зазначив, що судові рішення, на які посилається позивач, стосуються зовсім іншого об`єкта (земельної ділянки) ніж того, про який йдеться у акті перевірки. Крім того вищезазначені рішення прийняті Арбітражним судом Одеської області на підставі законодавчих актів, зокрема Земельного кодексу України від 18.12.1991 року, який відповідно до положень ч.2 Розділу 11 Земельного кодексу України (із змінами та доповненнями) від 25.10.2001 року, визнано таким, що втратив чинність Земельний кодекс України від 18.12.1991 року. Також представник відповідача зазначає, що в податкових розрахунках по земельному податку за 2005-2007 роки, які відповідно до пункту 2 Порядку подання форм зведеного розрахунку суми земельного податку, затвердженого Наказом Державної податкової адміністрації України від 26.10.2001 року № 434 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції 19.11.2001 року за № 963/6154, Одеським будівельно-монтажним експлуатаційним управлінням № 1 надавались до ОСОБА_1 об`єднаної державної податкової інспекції за місцезнаходженням земельної ділянки, неправомірно зазначено, що земельна ділянка, на якій розташована база відпочинку «Залізничник» відноситься до земель залізничного транспорту, оскільки згідно даних земельного кадастру земельна ділянка, на якій розташована база відпочинку «Залізничник» відноситься до земель рекреаційного призначення, та зазначена земельна ділянка використовується позивачем за цільовим призначенням. Таким чином представник відповідача зазначає, що податкове повідомлення-рішення від 13.05.2008 року № /0 в сумі 151546,23 гривні, винесено ОСОБА_1 об`єднаною державною податковою інспекцією правомірно у відповідності до норм діючого законодавства України.

Представник третьої особи Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Одесі у судовому засіданні підтримав правову позицію відповідача.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників процесу, суд встановив наступне.

Одеське будівельно-монтажне експлуатаційне управління № 1 служби будівельно-монтажних робіт і цивільних споруд Одеської залізниці (БМЕУ-1) діє на підставі Положення про Одеське будівельно-монтажне експлуатаційне управління № 1 служби будівельно-монтажних робіт і цивільних споруд Одеської залізниці від 22.02.2001 року, зареєстрованого юридичною службою Одеської залізниці 22.02.2001 року за № НЮ-25/125(а.с.121).

Відповідно до Положення, БМЕУ-1 є відокремленим структурним підрозділом Одеської залізниці, заснованим на загальнодержавній власності без права юридичної особи, виконує завдання та функції, передбачені Положенням і входить до складу Служби будівельно-монтажних робіт та цивільних споруд.

БМЕУ № 1 з 04.01.2002 року знаходиться на податковому обліку за № 8 в державній податковій інспекції у м. Одесі з функціями безпосереднього обслуговування та контролю за ВПП.

Спеціалізованою державною податковою інспекцією по роботі з великими платниками податків у м. Одесі (далі СДПІ по роботі з ВПП) проведена позапланова виїзна перевірка Одеського будівельно-монтажного експлуатаційного управління №1 служби будівельно - монтажних робіт і цивільних споруд Одеської залізниці за період з 01.07.2005р. по 31.03.2007р. з питання визначення правильності розрахунку та сплати земельного податку.

За результатами перевірки СДПІ по роботі з ВПП встановлено, що підприємством за період 2 півріччя 2005 1 квартал 2007 року занижено суму податкового зобов`язання з податку за землю в сумі 15156,23 гривні, та складений акт перевірки від 25.04.2008р. №166/15-10/01071580/3.

Не погодившись з висновками перевірки Одеська залізниця надала до СДПІ по роботі з ВВП заперечення від 05.05.2008 року до вищевказаного акту перевірки.

За результатами розгляду заперечень, відповідно до п. п. 4.4. „Порядку оформлення результатів невиїзних документальних, виїзних планових та позапланових перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства" затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 10.08.2005р. №327 зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25 серпня 2005 року за N925/11205 було надано письмову відповідь від 08.05.2008р. №10956/10/15-10/491 про результати розгляду заперечень, а саме висновок за результатами перевірки за актом позапланової виїзної документальної перевірки від 25.04.2008 року за № 166/15-10/0171580/3 в частині визначення суми нарахованого земельного податку залишити без змін (а.с.6-10).

На підставі акта перевірки від 25.04.2008р. №166/15-10/01071580/3 ОСОБА_1 ОДПІ було винесено податкове повідомлення-рішення, яким донараховано Одеському будівельно-монтажному експлуатаційному управлінню № 1 служби будівельно-монтажних робіт і цивільних споруд Одеської залізниці суму податкового зобов`язання в розмірі 22734,34 гривень, в тому числі за основним платежем 15156,23 гривень, за штрафними(фінансовими) санкціями 7578,11 гривень (а.с. 33).

Відповідно до ст. 20 Земельного кодексу України підставою для віднесення земель до тієї чи іншої категорії є рішення органів державної влади й органів місцевого самоврядування. Зміна цільового призначення земель провадиться органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про передачу цих земель у власність або надання у користування, вилучення (викуп) земель і затверджують проекти землеустрою.

Процедуру визнання факту виникнення або припинення права власності і права користування земельними ділянками встановлює державний земельний кадастр, який відповідно до ст. 193 Земельного кодексу України є єдиною державною системою земельно-кадастрових робіт і містить сукупність відомостей і документів про місцезнаходження та правовий режим цих ділянок, їх оцінку, класифікацію земель, кількісну та якісну характеристику, розподіл серед власників землі та землекористувачів.

Землі розподіляються за категоріями і обліковуються землевпорядними органами, підпорядкованими Держкомзему України відповідно до Інструкції з заповнення державної статистичної звітності з кількісного обліку земель (форми №№ 6-зем, ба-зем, 66-зем, 2-зем), затвердженої наказом Держкомстату України від 05.11.1998 р. №377.

Відповідно до ст. 1 Закону України „Про залізничний транспорт від 04.07.1996 №273/96-ВР залізниця - це статутне територіально-галузеве об'єднання, до складу якого входять підприємства, установи й організації залізничного транспорту та яке при централізованому управлінні здійснює перевезення пасажирів і вантажів у визначеному регіоні транспортної мережі. Залізничний транспорт - це виробничо-технологічний комплекс організацій і підприємств залізничного транспорту загального користування, призначений для забезпечення потреб суспільного виробництва і населення країни в перевезеннях у внутрішньому та міжнародному сполученнях і надання інших транспортних послуг усім споживачам без обмежень за ознаками форми власності та видів діяльності тощо.

Згідно зі ст. 6 Закону України «Про залізничний транспорт» від 04.07.1996р. №273/96-ВР (зі змінами та доповненнями) землі, що надаються в користування для потреб залізничного транспорту, визначаються відповідно до Земельного кодексу та Закону України «Про транспорт» від 10.11.1994 р. № 232/94-ВР (зі змінами та доповненнями). До складу цих земель входять землі, які є смугою відведення залізниць, а саме: землі, надані під залізничне полотно та його облаштування, станції з усіма будівлями спорудами енергетичного, локомотивного, вагонного, колійного, вантажного пасажирського господарства, сигналізації та зв'язку, водопостачання, каналізації, захисні й укріплюючи насадження, службові, культурно-побутові приміщення та інші споруди, необхідні для забезпечення роботи залізничного транспорту. Для забезпечення у межах смуги відведення нормальної експлуатації залізничних колій, ліній електропостачання та зв'язку, інших пристроїв та об'єктів залізничного транспорту загального користування, а також у місцях, де є небезпека зсувів, обвалів, розмивів, селей, снігозанесень та інших небезпечних впливів, встановлюються охоронні зони. Відносини органів залізничного транспорту з місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування базуються на податковій і договірній основах.

Як вбачається з державного акту на право постійного користування 1-ОД № 000370, реєстраційний № 16, відповідно до рішення Затоківської селищної Ради народних депутатів від 10.05.2000 року № 260-262 Одеській залізниці надано у постійне користування 3796 гектарів землі для розміщення бази відпочинку «Залізничник» та човникової станції(а.с. 50).

Судом встановлено, що під час проведення перевірки були надані довідки про грошову оцінку земельної ділянки, які видані Одеській залізниці Білгород - Дністровським міським відділом земельних ресурсів, а саме від 22.01.2002р. №40 про визначення вартості земельної ділянки, згідно грошової оцінки по базі відпочинку „Залізничник". Земельна ділянка розташована за адресою: Одеська область, Білгород - Дністровський район, смт. Затока, центральний курортний район 1 економіко - планувальна зона. Цільове призначення земельної ділянки : організація масового відпочинку населення. Площа земельної ділянки складає 37960 кв. м. Вартість одного квадратного метру земельної ділянки 29,68 грн.; та від 26.01.2006р. №38 про визначення вартості земельної ділянки, згідно грошової оцінки по базі відпочинку „Залізничник". Вартість одного квадратного метру земельної ділянки 30,73 грн. Цільове призначення земельної ділянки - розміщення бази відпочинку „Залізничник".

В межах перевірки СДПІ було направлено запити від 19.07.2007р. до Головного управління земельних ресурсів в Одеській області та до регіональної філії Державного підприємства „Центр державного земельного кадастру при державному комітеті України поземельних ресурсах" щодо надання інформації про цільове призначення земельної ділянки, по базі відпочинку «Залізничник».

Відповідно до наданих відповідей Головного управління земельних ресурсів в Одеській області від 07.08.2007р. №2-6-05/112 та Одеської регіональної філії державного підприємства „Центр державного земельного кадастру при державному комітеті України по земельних ресурсах" від 28.09.2007 р №2411/01 - цільовим призначенням земельної ділянки по базі відпочинку „Залізничник" є - земля рекреації.

Окрім того, СДПІ було направлено запит до виконавчого комітету Затоківської селищної ради від 06.08.2007р. №16825/9/16-30/1319 про визначення цільового призначення земельної ділянки по базі відпочинку „Залізничник". В отриманій відповіді від 08.11.2007р. №1680/01-24 визначено, що вказана земельна ділянка відноситься до земель рекреаційного призначення.

До Управління контролю за використанням та охороною земель у Одеській області) відповідачем було направлено запит від 05.12.2007р. №28277/10/15-10/2030 про цільове використання земельної ділянки, на якій розташована база відпочинку „Залізничник". У відповіді від 22.01.2008р. №77вих/1594 зазначено, що перевіркою управління встановлено, що земельна ділянка використовується за цільовим призначенням.

Закон України „Про плату за землю" 03.07.1992 р. N 2535-11 визначає розміри та порядок плати за використання земельних ресурсів, а також відповідальність платників та контроль за правильністю обчислення і справляння земельного податку.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 вказаного Закону власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі, крім орендарів та інвесторів - учасників угоди про розподіл продукції, сплачують земельний податок.

Згідно з вимогами ст. ст. 5, 7, 13, 23 Закону України „Про плату за землю об'єктом плати за землю є земельна ділянка, а також земельна частка (пай), яка перебуває у власності або користуванні, у тому числі на умовах оренди. Суб'єктом плати за землю (платником) є власник земельної ділянки, земельної частки (паю) і землекористувач, у тому числі орендар. Ставки земельного податку з земель, грошову оцінку яких встановлено, встановлюються у розмірі одного відсотка від їх грошової оцінки, за винятком земельних ділянок, зазначених у частинах п'ятій - десятій цієї статті та частині другій статті 6 цього Закону. Підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру, а орендної плати за земельну ділянку, яка перебуває у державній або комунальній власності, договір оренди такої земельної ділянки. Грошова оцінка земельної ділянки проводиться Державним комітетом України по земельних ресурсах за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про плату за землю» від 03.07.1992 року № 2535-Х11 ставки земельного податку з земель, грошову оцінку яких встановлено, встановлюються у розмірі одного відсотка від їх грошової оцінки, за винятком земельних ділянок, зазначених у частинах п`ятій десятій цієї статті та частині другій статті 6 цього Закону.Частиною 10 ст. 7 Закону України „Про плату за землю, визначено, що податок за земельні ділянки, надані залізниці, справляється у розмірі 25 % суми земельного податку, обчисленого відповідно до частин першої та другої цієї статті.

Дослідивши надані докази, проаналізувавши зазначені норми законодавства, суд вважає, що відповідачами правомірно зроблено висновок, що земельна ділянка, на якій розташована база відпочинку «Залізничник» не відноситься до земельних ділянок, наданих залізниці, а земельний податок по базі відпочинку «Залізничник» слід сплачувати на загальних підставах, тобто у розмірі 1 відсотка від грошової оцінки.

При цьому суд вважає необґрунтованими посилання позивача на рішення Арбітражного суду Одеської області від 10.05.2000р. по справі №17-3-13/1546 та постанову Арбітражного суду Одеської області про перевірку рішення в порядку нагляду від 04.09.2000р. по справі №17-3-13/1546, оскільки ці рішення стосуються зовсім іншого об'єкта (земельної ділянки) ніж того, про який йдеться в акті перевірки, та не є доказом по цій справі.

Згідно з ч. 2 ст. 5 Закону України „Про плату за землю" 03.07.1992 р. N 2535-ХІ суб'єктом плати за землю (платником) є власник земельної ділянки, земельної частки (паю землекористувач, у тому числі орендар.

Статтею 17 вказаного Закону встановлено, що податкове зобов'язання по земельному податку, а також по орендній платі за землі державної та комунальної власності, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками і землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки базовий податковий (звітний) період, який дорівнює календарному місяцю, щомісячно протягом 30 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітної (податкового) місяця.

Пунктом 2.7 наказу Державної адміністрації залізничного транспорту України „Укрзалізниця" від 09.06.2003р. №151-У визначено дистанції захисних лісонасаджень відповідальними за сплату податку за землю в межах смуг відведення, а в інші структурні підрозділи - за земельні ділянки, що знаходяться в їх користуванні.

В наказі Державного підприємства „Одеська залізниця" від 26.06.2003р. №324/н, також зазначено: „визначити дистанції захисних лісонасаджень відповідальними за сплату податку за землю в межах смуг відведення, а всі інші структурні підрозділи - за земельні ділянки, що знаходяться в їх користуванні."

Відповідно до п. 2 „Порядку подання форм Зведеного розрахунку суми земельного податку" затвердженого Наказом Державної податкової адміністрації України від 26.10.2001р. №434 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції 19 листопада 2001 року за №963/6154, податкові розрахунки по земельному податку за 2005 - 2007 роки Одеське будівельно - монтажне експлуатаційне управління №1 надавало до Об'єднаної державної податкової інспекції Білгород - Дністровського району за місцезнаходженням земельної ділянки за місцем знаходження земельної ділянки, на якій розташована база відпочинку „Залізничник".

За таких підстав суд вважає, що ОСОБА_1 ОДПІ на підставі акта перевірки від 25.04.2008р. №166/15-10/01071580/3 правомірно було винесено податкове повідомлення-рішення від 13.05.2008 року № /0, яким Одеському будівельно-монтажному експлуатаційному управлінню № 1 служби будівельно-монтажних робіт і цивільних споруд Одеської залізниці донараховано суму податкового зобов`язання по земельному податку.

Крім цього, відповідно до ст.18 Закону України „Про плату за землю, платники, яких своєчасно не було залучено до сплати земельного податку, сплачують податок не більш як за два попередні роки. Перегляд неправильно нарахованого податку, стягнення або

повернення його платнику допускаються не більш як за два попередні роки.

В адміністративному позові позивач зазначає, що посадові особи СДПІ по роботі з ВПП у м. Одесі перевищили повноваження та вийшли за межі перевіряємого періоду і безпідставно нарахована сума податкового зобовязання за період 2-го півріччя 2005 року, а також допустили порушення приписів ст.18 Закону України „Про плату за землю, оскільки неправильно нарахований податок, підлягає стягнення або поверненню не більш ніж за два попередні роки.

Суд вважає зазначене посилання таким, що суперечить приписам діючого законодавства, оскільки Закон України „Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами № 2181 від 21.12.2000 року (із змінами), є спеціальним законом з питань оподаткування, який установлює порядок погашення зобов'язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов'язкових платежів) та відповідно до п. 19.6 ст. 19 Закону України № 2181, передбачено, що Закони та інші нормативно-правові акти діють у частині, що не суперечить нормам цього Закону. А також ст.18 Закону України „Про плату за землю, стосується питання перегляду, а не визначення податкового зобов'язання, як передбачено пп. 15.1.1 п.15.1 ст. 15 Закону України „Про порядок погашання зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами №2181 III, від 21.12.2000 року( зі змінами та доповненнями), згідно з яким податковий орган має право самостійно визначити суму податкових зобов'язань платника податків у випадках, визначених цим Законом, не пізніше закінчення 1095 дня, наступного за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, а у разі, коли така податкова декларація була надана пізніше, за днем її фактичного подання.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що податкове повідомлення-рішення від 13.05.2008 року № /0 прийнято ОСОБА_1 об`єднаної державної податковою інспекцією на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для його прийняття рішення, добросовісно; розсудливо, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення.

З урахуванням встановлених у судовому засіданні фактів суд прийшов до висновку, що позивач не довів суду ті обставин, на які посилався в обґрунтування позовних вимог і вони задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 7, 8, 9, 11, 86, 159-164 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову Одеської залізниці до ОСОБА_1 об`єднаної державної податкової інспекції, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору спеціалізована державна податкова інспекція по роботі з великими платниками податків у м. Одесі про скасування податкового повідомлення-рішення від 13.05.2008 року № /0, відмовити.

Постанову може бути оскаржено до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подання до Одеського окружного адміністративного суду заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня проголошення постанови, а також подання апеляційної скарги до Одеського окружного адміністративного суду протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя

м.Одеса

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову Одеської залізниці до ОСОБА_1 об`єднаної державної податкової інспекції, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору спеціалізована державна податкова інспекція по роботі з великими платниками податків у м. Одесі про скасування податкового повідомлення-рішення від 13.05.2008 року № /0, відмовити.

Постанову може бути оскаржено до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подання до Одеського окружного адміністративного суду заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня проголошення постанови, а також подання апеляційної скарги до Одеського окружного адміністративного суду протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

26 березня 2010 року