Справа № 826/22822/15
Суддя: Літвінова А.В.
Дата ухвалення: 2015-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

02 жовтня 2015 року 10:53 №826/22822/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії суддів: головуючої судді Літвінової А.В., суддів Кротюка О.В. та Мазур А.С., при секретарі судового засідання Новик В.М., розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовомОСОБА_1, ОСОБА_2
доКиївської міської виборчої комісії
провизнання протиправними та скасування постанов від 28.09.2015 №52 та №53, зобов'язання вчинити дії,
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом про:

- визнання протиправними та скасування постанов Київської міської виборчої комісії від 28.09.2015 №52 та №53 про відмову у реєстрації кандидата на посаду міського голови міста Києва;

- зобов'язання Київської міської виборчої комісії зареєструвати ОСОБА_1, ОСОБА_2 кандидатами на посаду міського голови міста Києва на місцевих виборах 2015 року.

Позовні вимоги мотивовано протиправністю постанов від 28.09.2015 та безпідставністю вимоги внесення грошової застави, що обмежує позивачів в участі у місцевих виборах в якості кандидатів на посаду міського голови.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце судового розгляду справи був повідомлений у порядку, визначеному статтею 38 Кодексу адміністративного судочинства України.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

До Київської міської виборчої комісії 28 вересня 2015 року надійшла заява ОСОБА_1, як самовисуванця, щодо реєстрації кандидата на посаду міського голови м. Києва на місцевих виборах 2015 року. Розглянувши зазначені документи, Київська міська виборча комісія встановила наявність підстав для відмови в реєстрації кандидата на посаду міського голови м. Києва, ОСОБА_1, як самовисуванця.

Постановою Київської міської виборчої комісії від 28.09.2015 №52 відмовлено в реєстрації кандидата на посаду міського голови м. Києва на місцевих виборах 2015 року ОСОБА_1, як самовисуванця.

Також, до Київської міської виборчої комісії 28 вересня 2015 року надійшла заява ОСОБА_2, як самовисуванця, щодо реєстрації кандидата на посаду міського голови м. Києва на місцевих виборах 2015 року. Розглянувши зазначені документи, Київська міська виборча комісія встановила наявність підстав для відмови в реєстрації кандидата на посаду міського голови м. Києва, ОСОБА_2, як самовисуванця.

Постановою Київської міської виборчої комісії від 28.09.2015 №53 відмовлено в реєстрації кандидата на посаду міського голови міста Києва на місцевих виборах 2015 року ОСОБА_2, як самовисуванця.

Позивачі не погоджуючись із постановами від 28.09.2015 №52 та №53 звернулись до Окружного адміністративного суду міста Києва з даним позовом.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Відповідно до пункту 9 частини першої статті 40 Закону України «Про місцеві вибори» відповідна територіальна виборча комісія реєструє кандидата на посаду сільського, селищного, міського голови, старости, висунутого місцевою організацією партії, за умови подання до комісії таких документів, зокрема, документа про внесення грошової застави (у випадках, передбачених статтею 44 цього Закону).

Відповідно до частини третьої статті 40 Закону України «Про місцеві вибори» відповідна територіальна виборча комісія реєструє кандидата на посаду сільського, селищного, міського голови, старости, висунутого шляхом самовисування, за умови особистого пред'явлення ним документа, передбаченого частиною другою статті 3 цього Закону, та подання ним документів, передбачених пунктами 6 - 9 частини першої цієї статті, а також особисто підписаних ним заяви про самовисування кандидатом на посаду відповідно сільського, селищного, міського голови, старости та про згоду на оприлюднення біографічних відомостей у зв'язку з участю у місцевих виборах.

Згідно із приписами частини першої та частини четвертої статті 43 Закону України «Про місцеві вибори» кандидат на посаду сільського, селищного, міського голови, старости реєструється відповідною територіальною виборчою комісією в разі дотримання умов, передбачених статтею 40 цього Закону.

Територіальна виборча комісія не пізніш як на третій день з дня прийняття заяви про реєстрацію кандидата на посаду сільського, селищного, міського голови, старости та доданих до неї необхідних документів, але не пізніш як за 23 дні до дня голосування приймає рішення про реєстрацію кандидата або про відмову в його реєстрації.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 46 Закону України «Про місцеві вибори» територіальна виборча комісія відмовляє в реєстрації кандидата в депутати, кандидата на посаду сільського, селищного, міського голови, старости в разі, зокрема, відсутності передбачених цим Законом документів для реєстрації особи кандидатом.

Як вбачається із оскаржуваних постанов Київської міської виборчої комісії від 28.09.2015 №52 та №53, підставою для відмови позивачам в реєстрації як кандидатів на посаду міського голови міста Києва на місцевих виборах 2015 року, стала відсутність документів про внесення грошової застави, з чим особисто погодились ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в присутності членів Київської міської виборчої комісії.

Частиною першою статті 40 Закону України «Про місцеві вибори» передбачений вичерпний перелік документів, за умови подання яких територіальна виборча комісія реєструє кандидата на посаду сільського, селищного, міського голови, старости.

До зазначеного переліку пунктом 9 частини першої статті 40 Закону України «Про місцеві вибори» включено також документ про внесення грошової застави (у випадках передбачених статтею 44 названого Закону).

Відповідно до частини першої статті 44 Закону України «Про місцеві вибори» грошова застава вноситься місцевою організацією партії, яка висунула виборчий список кандидатів у депутати в багатомандатному виборчому окрузі, кандидата на посаду міського голови, або організацією відповідної політичної партії вищого рівня, а також особою, яка висувається кандидатом на посаду міського голови шляхом самовисування, після початку виборчого процесу та до подання документів територіальній виборчій комісії для реєстрації кандидатів у безготівковому порядку на спеціальний рахунок відповідної територіальної виборчої комісії у розмірі, що є пропорційним до кількості виборців відповідних області, району, міста, району в місті та визначається:

1) для кандидата на посаду міського голови - з розрахунку 4 розміри місячної мінімальної заробітної плати на кожні 100 тисяч виборців відповідного одномандатного виборчого округу.

Відповідно до частини другої статті 44 Закону України «Про місцеві вибори» Центральна виборча комісія на підставі відомостей Державного реєстру виборців станом на перше число місяця призначення чергових, позачергових або перших місцевих виборів визначає розмір грошової застави для кожного багатомандатного, єдиного одномандатного виборчого округу (з виборів міського голови) після призначення чергових, позачергових або перших місцевих виборів, але не пізніш як за 57 днів до дня голосування, невідкладно оприлюднює його на своєму офіційному веб-сайті та інформує про це відповідні територіальні виборчі комісії.

Постановою Центральної виборчої комісії від 10.08.2015 №170 розмір грошової застави для кандидата на посаду міського голови міста Києва визначений в розмірі 103 914 (сто три тисячі дев'ятсот чотирнадцять) гривень 00 копійок. Реквізити для сплати були оприлюднені Київською міською виборчою комісію у порядку, встановленому Постановою Центральної виборчої комісії від 10.08.2015 №171, та вивішені для ознайомлення за місцезнаходженням Київської міської виборчої комісії.

Позивачами не заперечується факт несплати грошової застави, визначеної приписами Закону України «Про місцеві вибори». Проте на думку позивачів відповідні приписи Закону не відповідають Конституції України, оскільки є обмеженням пасивного виборчого права громадян за ознакою майнового стану.

Разом з тим, питання правомірності грошової застави у виборчих правовідносинах було предметом розгляду Конституційного Суду України.

Зокрема, згідно із рішенням Конституційного суду України від 30.01.2002 №2-рп/2002 у справі за конституційним поданням 63 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статті 43 Закону України "Про вибори народних депутатів України" (справа про виборчу заставу), зазначено, що грошову (виборчу) заставу не можна розглядати як обмеження пасивного виборчого права громадян за ознакою майнового стану. Виборчий ценз і грошова (виборча) застава мають різну правову природу. Грошова застава використовується у світовій практиці не як майновий ценз, а як одна з умов реєстрації кандидатів для участі у виборах. Виборчий ценз є кваліфікаційною умовою щодо наявності виборчого права, а виборча застава - лише умовою реєстрації кандидата у депутати. Майновий виборчий ценз безпосередньо пов'язаний із майновим станом особи, тобто характеризується сукупністю рухомого та нерухомого майна, певним рівнем річного доходу громадянина, які визначають його як власника. Метою грошової (виборчої) застави є обмеження чи усунення зловживання громадянином виборчим правом, передусім за рахунок платників податків.

Із системного тлумачення положень Закону випливає, що грошова застава застосовується з метою забезпечення відповідального ставлення громадян як ймовірних кандидатів у депутати до їх участі у виборах, сприяє прийняттю виважених рішень кандидатом у депутати, якого висунуто в одномандатному окрузі, та кандидатами у депутати, включеними до виборчих списків у багатомандатних округах, щодо реалізації їх пасивного виборчого права, а також упереджує можливі невиправдані витрати з державних фондів.

Водночас встановлення грошової (виборчої) застави не порушує конституційного принципу рівності громадян перед законом та рівності їх конституційних прав і свобод.

За наслідками розгляду клопотання позивачів щодо звернення до Верховного Суду України стосовно внесення до Конституційного Суду України подання щодо конституційності Закону України «Про місцеві вибори» суд наголошує, що у нього відсутні підстави для звернення до Верховного Суду України в порядку частини п'ятої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, через відсутність відповідних сумнівів.

Враховуючи, що позивачами не заперечується факт несплати грошової застави та враховуючи приписи Закону України «Про місцеві вибори», позицію Конституційного Суду України викладену в рішенні від 30.01.2002 №2-рп/2002, суд вважає, що позов є необґрунтованим та задоволенню не підлягає.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат за наслідками відмови у задоволенні позову, суд наголошує на наступному.

Згідно з частиною першою статті 87 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Частиною дев'ятою статті 172 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд приймає позовну заяву щодо рішення, дії чи бездіяльності виборчої комісії, комісії з референдуму або члена відповідної комісії до розгляду незалежно від сплати судового збору. У разі несплати судового збору на момент вирішення справи суд одночасно вирішує питання про стягнення судового збору відповідно до правил розподілу судових витрат, встановлених цим Кодексом.

Згідно із приписами статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання фізичною особою до адміністративного суду позовної заяви немайнового характеру судовий збір становить 0,4 розміру мінімальної заробітної плати.

Статтею 6 названого Закону визначено, що у разі коли в позовній заяві об'єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру. У разі коли позов немайнового характеру подається одночасно кількома позивачами до одного або кількох відповідачів, судовий збір сплачується кожним позивачем окремим платіжним документом у розмірах, установлених статтею 4 цього Закону за подання позову немайнового характеру.

Згідно з вимогами статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Керуючись статтями 24, 65, 69-71, 158-163, 167, 172, 177 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (АДРЕСА_1) на користь Державного бюджету України (розрахунковий рахунок ГУ ДКСУ в місті Києві №4007, МФО 820019, код отримувача 38004897) судовий збір у розмірі 974, 40 грн. (дев'ятсот сімдесят чотири гривні 40 копійок).

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 (АДРЕСА_2) на користь Державного бюджету України (розрахунковий рахунок ГУ ДКСУ в місті Києві №4007, МФО 820019, код отримувача 38004897) судовий збір у розмірі 974, 40 грн. (дев'ятсот сімдесят чотири гривні 40 копійок).

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному частиною третьою статті 177 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими частиною п'ятою статті 177 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Літвінова А.В.

Суддя Кротюк О.В.

Суддя Мазур А.С.