Справа № 808/4118/15
Суддя: Калашник Юлія Вікторівна
Дата ухвалення: 2015-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2015 року Справа № 808/4118/15 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Калашник Ю.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» до Комунарського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції, треті особи: ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про часткове скасування постанови та зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» (позивач) до Комунарського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції (відповідач), треті особи: ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, у якому позивач просить:

скасувати постанову, якою накладений арешт на спірне майно, а саме, постанову ВП №23772264 від 20.01.2011, видану Комунарським ВДВС Запорізького МУЮ в частині накладення арешту на нерухоме майно: житловий будинок загальною площею 358 км.м. за адресою: Запорізька область, м.Запоріжжя, вул.Дністровська,13;

зобовязати відповідача винести постанову про зняття арешту з нерухомого майна предмету іпотеки, що перебуває в іпотеці ТОВ «Кей-Колект» на підставі Іпотечного договору №0 від 14.02.2008.

В обґрунтування позовних вимог вказано, що ОСОБА_1 (дівоче прізвище Кошелєва) укладений із АКІБ «УкрСиббанк» кредитний договір, в забезпечення належного виконання зобовязань за яким укладений іпотечний договір та договір поруки. Предметом іпотеки є нерухоме майно житловий будинок загальною площею 358 км.м. за адресою: Запорізька область, м.Запоріжжя, вул.Дністровська,13. В подальшому ПАТ «УкрСиббанк» відступило позивачу свої права вимоги за зобовязанням позичальника по кредитному договору. 08.07.2015 позивачу стало відомо, що на майно третьої особи, у тому числі і яке є предметом іпотеки, накладений арешт на підставі постанови відповідача ВП №23772264 від 20.01.2011. Вважає, що за наявності договору іпотеки, укладеного з метою забезпечення виконання кредитних зобов'язань, іпотекодержатель має право, у разі невиконання боржником своїх зобов'язань, звернути стягнення на передане в іпотеку майно. Наявність арешту на рухоме майно, яке є предметом іпотеки, порушує права та законні інтереси позивача, як іпотекодержателя. Просить позов задовольнити.

У судове засідання представник позивача не прибув та надіслав на адресу суду клопотання про розгляд справи без його участі.

Представник відповідача у судове засідання не прибув, надав через канцелярію суду клопотання про розгляд справи у письмовому провадженні, а також надав документи, витребувані судом.

Треті особи до суду не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, клопотань та заяв на адресу суду від третіх осіб не надходило.

Керуючись приписами статей 41, 128 КАС України суд розглянув справу на підставі наявних доказів, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, справа розглянута у письмовому провадженні.

Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову позивача, з огляду на наступне.

Як встановлено судом, 14 лютого 2008 року між ОСОБА_4 (прізвище після одруження ОСОБА_1А.) (позичальник) та АКІБ «УкрСиббанк» укладений договір про надання споживчого кредиту №0. Відповідно до розділу 2 договору, виконання зобовязань позичальника забезпечується наступним чином: Банком приймається застава нерухомості жилого будинку загальною площею 358 км.м. за адресою: Запорізька область, м.Запоріжжя, вул.Дністровська,13, та є власністю ОСОБА_2

14.02.2008 між ОСОБА_5 (іпотекодавець) та АКІБ «УкрСиббанк» (іпотекодержатель) укладений договір іпотеки №0/З. За умовами договору іпотекодавець передає в іпотеку іпотекодержателю у якості забезпечення виконання іпотекодавцем зобов'язань за договором кредиту №0 від 14 лютого 2008 року наступне нерухоме майно: житловий будинок загальною за адресою: Запорізька область, м.Запоріжжя, вул.Дністровська,13.

На вказане нерухоме майно зареєстроване обтяження на підставі договору іпотеки.

12.12.2011 між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» укладений договір факторингу № 1, відповідно до якого всі права вимоги за зобов'язаннями боржників переходять до ТОВ «Кей-Колект».

12.12.2011 між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» укладений договір відступлення права вимоги за договорами іпотеки, згідно із яким ТОВ «Кей-Колект» приймає права вимоги за договорами іпотеки, зазначеними у додатку до цього договору.

12.12.2011 до Державного реєстру іпотек внесений запис про обтяження житлового будинку за адресою: Запорізька область, м.Запоріжжя, вул.Дністровська,13 іпотекою, іпотекодержатель ТОВ «Кей-Колект» на підставі договору відступлення прав вимоги за договорами іпотеки.

У відповідності до відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна на будинок за адресою: Запорізька область, м.Запоріжжя, вул.Дністровська,13 накладений арешт нерухомого майна на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №23772264 від 20.01.2011 Комунарського ВДВС.

Дізнавшись про наявність обтяження у вигляді арешту, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Нормативно-правовим актом, яким врегульовано умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 №606-XIV (надалі Закон №606 в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Статтею 1 Закону №606 встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Примусове виконання рішень державною виконавчою службою здійснюється на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом (ч.1 ст.3 Закону №606).

Згідно із п.4 ч.2 ст.3 Закону №606 державною виконавчою службою підлягають виконанню такі виконавчі документи, зокрема, виконавчі написи нотаріусів;

Державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення, зазначеного в статті 3 цього Закону (ст.18 Закону №606);

Державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення виконавчого документа до виконання і цей документ відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, та пред'явлений до виконання до органу державної виконавчої служби за належним місцем виконання рішення (ч.1 ст.24 Закону №606).

Відповідно до ч.6 ст. 24 Закону №606, за заявою стягувача, з метою забезпечення виконання рішення про майнові стягнення, державний виконавець постановою про відкриття виконавчого провадження вправі накласти арешт на майно боржника (крім коштів) та оголосити заборону на його відчуження. Одночасно з винесенням такої постанови державний виконавець може провести опис і арешт майна боржника в порядку, визначеному цим Законом.

Судом встановлено, що виконавче провадження було відкрите внаслідок надходження до Комунарського ВДВС ЗМУЮ від ПАТ «УкрСиббанк» виконавчого документа (виконавчого напису нотаріуса) разом із заявою про відкриття виконавчого провадження, у який банк просив також накласти арешт на майно боржника.

Відповідно до виконавчого напису від 15.09.2009 №1832 стягнення звертається на жилий за адресою: Запорізька область, м.Запоріжжя, вул.Дністровська,13, який належить на праві власності ОСОБА_2 та який переданий на підставі договору іпотеки АКІБ «УкрСиббанк».

20.01.2011 Комунарським ВДВС винесено постанову ВП №23772264, відповідно до якої відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого напису нотаріуса про стягнення з ОСОБА_2 на користь АКІБ «УкрСиббанк» 1506046,76грн та накладений арешт на житловий будинок №13, розташований по вул.Дністровська у м.Запоріжжі.

Відомості про арешт будинку внесені до Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна 20 січня 2011 року.

Пунктом 4 ч.1 ст.37 Закону №606 передбачено, що виконавче провадження підлягає закінченню у випадку визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

14.05.2012 до відповідача звернувся ОСОБА_2 із заявою про закриття виконавчого провадження.

У заяві зазначив, що рішенням Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 27.02.2012 виконавчий напис нотаріуса від 15.09.2009 №1832 про звернення стягнення на житловий будинок №13, розташований по вул.Дністровська у м.Запоріжжі, визнано таким, що не підлягає виконанню. Указане рішення суду набуло законної сили 12.03.2012.

Відповідно до статті 38 Закону №606, у разі закінчення виконавчого провадження згідно із статтею 37 цього Закону, крім направлення виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; повернення виконавчого документа стягувачу згідно із статтею 40 цього Закону; повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, згідно із статтею 40-1 цього Закону, припиняється чинність арешту майна боржника, скасовуються інші здійснені державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку з завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем був накладений арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про скасування арешту, накладеного на майно боржника.

16.05.2012 Комунарським ВДВС винесено постанову ВП №23772264, якою закінчено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису №1832 від 15.09.2009 та припинено чинність арешту майна боржника.

26.06.2015 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження внесений запис про припинення обтяження будинку, розташованого по вул.Дністровська, 13 у м.Запоріжжі. Підстава припинення обтяження постанова про звільнення майна боржника з-під арешту від 24.06.2015 №23772264.

З огляду на викладені факти суд вважає, що на час розгляду справи судом відсутній предмет спору, оскільки виконавче провадження закінчене, арешт нерухомого майна припинений, про що внесений відповідний запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження.

З урахуванням зазначеного, підстави для задоволення позову відсутні.

За приписами статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадови особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. ст. 1, 2 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) є сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню, яке покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 1 ст. 11 КАС України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 статті 71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, відповідач, як суб'єкт владних повноважень, надав до суду докази, із яких вбачається відсутність предмету спору за заявленими позовними вимогами.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що адміністративний позов не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 7-12, 14, 86, 158-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Ю.В.Калашник