Справа № 2а/1770/4880/2011
Суддя: Жуковська Л.А.
Дата ухвалення: 2011-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2а/1770/4880/2011

18 листопада 2011 року 10год. 42хв. м. Рівне

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Жуковської Л.А. за участю секретаря судового засідання Яковчук В.В. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник ОСОБА_1,

відповідача: представник не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_2 державного архітектурно-будівельного контролю у Рівненській області
доВідділу ДВС Рокитнівського районного управління юстиції
про визнання дій протиправними,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 державного архітектурно-будівельного контролю у Рівненській області звернулася з позовом до Відділу ДВС Рокитнівського районного управління юстиції про визнання дій протиправними.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на думку позивача постанова державного виконавця до Відділу ДВС Рокитнівського районного управління юстиції №250-п про відмову у відкритті виконавчого провадження є неправомірною, жодних законних підстав для її прийняття у відповідача не було. Вказує на той факт, що сума котра підлягає до стягнення зазначена правильно, жодних підстав вважати протилежне у відповідача не було. Відтак, посилання органу державної виконавчої служби на невідповідність виконавчого документа ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» є необґрунтованими та не відповідають дійсності.

Відповідач позов заперечив, на адресу суду направив письмове заперечення проти адміністративного позову. Вважає прийняте рішення щодо відмови у відкритті виконавчого провадження правомірним. Зазначає, що в заяві про примусове виконання позивач не зазначив жодної суми. Вказує, що відповідач вчинив всі дії передбачені Законом України «Про виконавче провадження». Просив у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав з підстав, викладених у позовній заяві. Просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

У судове засідання відповідач не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причин неявки суду не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи не надсилав.

Заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши матеріали справи та дослідивши письмові докази, суд вважає, що адміністративний позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 державного архітектурно-будівельного контролю у Рівненській області відповідно до вимог ст. 308 КУпАП було направлено до Відділу ДВС Рокитнівського районного управління юстиції постанову №250-п від 20 вересня 2011 року по справі про адміністративне правопорушення.

Постановою 250-п від 20 вересня 2011 року по справі про адміністративне правопорушення на ОСОБА_3 накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850, 00 грн. Крім того, в постанові розяснено положення ст. 308 КУпАП, згідно якої в разі несплати штрафу в установлений термін, порушник змушений сплатити подвійну суму штрафу, тобто 1700, 00 грн.

24 жовтня 2011 року державним виконавцем відділу ДВС Рокитнівського районного управління юстиції винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження по постанові №250-п від 20 вересня 2011 року.

У відповідності до постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження ВП №29393601 підставою для її винесення стало не чітке зазначення в постанові позивача суми штрафу.

Згідно п.6 ч.1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим статтею 18 цього Закону.

Відповідно до ч.1 ст.18 України «Про виконавче провадження» у виконавчому документі зазначаються:

1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище та ініціали посадової особи, що його видали;

2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ;

3) повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, власне ім'я та по батькові за наявності) (для фізичних осіб) стягувача і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код суб'єкта господарської діяльності стягувача та боржника за наявності (для юридичних осіб), індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника за наявності (для фізичних осіб - платників податків), а також інші дані, якщо вони відомі суду чи іншому органу, що видав виконавчий документ, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню, зокрема, дата народження боржника та його місце роботи (для фізичних осіб), місцезнаходження майна боржника, рахунки стягувача та боржника тощо;

4) резолютивна частина рішення;

5) дата набрання законної (юридичної) сили рішенням;

6) строк пред'явлення виконавчого документа до виконання.

З врахуванням ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повинен бути підписаний уповноваженою посадовою особою із зазначенням її прізвища та ініціалів і скріплений печаткою. Скріплення виконавчого документа гербовою печаткою є обов'язковим у разі, якщо орган (посадова особа), який видав виконавчий документ, за законом зобов'язаний мати печатку із зображенням Державного Герба України.

Перелік виконавчих документів за рішеннями, що підлягають примусовому виконанню державною виконавчою службою встановлені ст.17 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч.2 ст.17 Закону України «Про виконавче провадження» підлягають виконанню державною виконавчою службою такі виконавчі документи:

1) виконавчі листи, що видаються судами, і накази господарських судів, у тому числі на підставі рішень третейського суду та рішень Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті і Морської арбітражної комісії при Торгово-промисловій палаті;

2) ухвали, постанови судів у цивільних, господарських, адміністративних, кримінальних справах та справах про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом;

3) судові накази;

4) виконавчі написи нотаріусів;

5) посвідчення комісій по трудових спорах, що видаються на підставі відповідних рішень таких комісій;

6) постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом;

7) постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу;

8) рішення інших органів державної влади, якщо їх виконання за законом покладено на державну виконавчу службу;

9) рішення Європейського суду з прав людини з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини".

Як вбачається з долученої до матеріалів справи постанови №250-п від 20 вересня 2011 року по справі про адміністративне правопорушення у відповідача не було жодних законних підстав для застосування п.6 ч.1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», так як суд вважає трактування органу ДВС про нечітке зазначення суми стягнення, як таке, що не відповідає дійсності, оскільки ОСОБА_2 державного архітектурно-будівельного контролю у Рівненській області відобразила дані суми як в цифровим записом, так і літерним прописом. У даному випадку, жодного подвійного трактування сум присуджених до стягнення не може бути, оскільки перша сума, яка стягується в добровільному порядку, друга ж в подвійному розмірі, при примусовому, відповідно до ст. 308 КУпАП.

При цьому, судом не беруться до уваги посилання відповідача, що позивач дану суму не зазначив в заяві про примусове виконання, оскільки остання не являється виконавчим документом, а відтак, і вимоги ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» на неї не можуть поширюватися.

У задоволенні вимог позивача щодо зобовязання відповідача розпочати провадження щодо примусового стягнення штрафу, суд відмовляє, з огляду на те, що не вправі підміняти функції органу державної влади, який відповідно до закону наділений вчиняти такі дії, маючи повний обсяг повноважень на вчинення їх.

Відповідно до статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність субєктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси (ч. 1 ст. 6 КАС України).

Відповідно до частини першої статті 11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи, що судом встановлено порушення прав позивача у сфері правовідносин, пов'язаних із реалізацією його владних повноважень, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню в частині визнання протиправними дій Відділу ДВС Рокитнівського районного управління юстиції щодо відмови у відкритті виконавчого провадження щодо примусового стягнення штрафу відповідно до постанови від 20 вересня 2011 року №250-п та скасування постанови Відділу ДВС Рокитнівського районного управління юстиції про відмову у відкритті виконавчого провадження щодо примусового стягнення штрафу відповідно до постанови від 20 вересня 2011 року №250-п.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Відділу ДВС Рокитнівського районного управління юстиції щодо відмови у відкритті виконавчого провадження щодо примусового стягнення штрафу відповідно до постанови від 20 вересня 2011 року №250-п.

Скасувати постанову Відділу ДВС Рокитнівського районного управління юстиції про відмову у відкритті виконавчого провадження щодо примусового стягнення штрафу відповідно до постанови від 20 вересня 2011 року №250-п.

У решті позовних вимог відмовити.

Присудити на користь позивача ОСОБА_2 державного архітектурно-будівельного контролю у Рівненській області із Державного бюджету України судовий збір у розмірі 14 (грн). 11 коп.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Жуковська Л.А.