Справа № 815/3493/15
Суддя: Гусев О. Г.
Дата ухвалення: 2015-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/3493/15
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 вересня 2015 року м. Одеса Одеський окружний адміністративний суд в складі:

Судді - Гусева О.Г.,

при секретарі судового засідання - Селімової О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної інспекції сільського господарства в Одеській області про визнання листа від 03.06.2015 року таким, що є відмовою у проведенні перевірки, зобов'язання провести перевірку, -

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної інспекції сільського господарства в Одеській області про визнання листа від 03.06.2015 року таким, що є відмовою у проведенні перевірки, зобов'язання провести перевірку.

Заявлені позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 05.05.2015 року позивач звернувся до відповідача з заявою про проведення перевірки дотримання вимог Земельного законодавства у частині утримання на земельній ділянці НОМЕР_1 сільськогосподарських тварин та складування біологічних відходів.

16.06.2015 року позивач отримав відповідь від відповідача, якою відповідач, як зазначає ОСОБА_1, відмовився провести перевірку вимог Земельного законодавства при експлуатації земельної ділянки.

Позивач вважає відповідь Державної інспекції сільського господарства в Одеській області такою, що не ґрунтується на законі.

Представник позивача в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав та просив задовольнити у повному обсязі з підстав викладених у позові, не заперечував проти розгляду справи в порядку письмового провадження.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце судового засідання був повідомлений належним чином та своєчасно.

Протокольною ухвалою суду від 04.09.2015 року, розгляд справи призначений на 04.09.2015 року, в порядку письмового провадження, відповідно до положень ч.4 ст. 122, ч. 6 ст. 128 КАС України.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, приходить наступного висновку.

Як встановлено в ході судового розгляду справи, 05 травня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до Державної інспекції сільського господарства в Одеській області з заявою, в якій позивач просить відповідача провести перевірку дотримання вимог Земельного кодексу України у частині утримання на земельній ділянці НОМЕР_1 по АДРЕСА_1 з цільовим призначенням під будівництво, провести перевірку дотримання вимог законів України у частині складування біологічних відходів від сільськогосподарських тварин на земельній ділянці.

03 червня 2015 року за №04.2-10/13/1366 Державною інспекцією сільського господарства в Одеській області надано відповідь про те, що заяву позивача розглянуто. Також у відповіді ОСОБА_1 повідомлено про те, що згідно ЗУ від 28.12.2014 р за №76-VIII „Про внесення змін та такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" кількісний склад управління з питань контролю з а використанням та охороною земель Держсільгоспінспекції в Одеській області оптимізовано. Більша частка інспекторів знаходиться у відпустці за власний рахунок. Інспектори, що здійснювали контроль за дотриманням вимог земельного законодавства на території Біляївського району Одеської області звільнилися.

З урахуванням вищезазначеного, судом встановлено, що Державною інспекцією сільського господарства в Одеській області було надано відповідь, в якій позивачу не було відмовлено в проведенні перевірки дотримання вимог Земельного кодексу України у частині утримання на земельній ділянці НОМЕР_1 по АДРЕСА_1.

Відповідно до ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, які породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки у сфері публічно-правових відносин, вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, якщо позивач вважає, що цими рішеннями, діями чи бездіяльністю його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав чи свобод.

Таким чином, у контексті наведених приписів, до адміністративного суду вправі звернутися кожна особа, яка вважає, що її право чи охоронюваний законом інтерес порушено чи оспорюється, підставою для звернення особи до суду з позовом є її суб'єктивне уявлення, особисте переконання в порушенні прав чи свобод. Разом з цим, обов'язковою умовою здійснення такого захисту судом є об'єктивна наявність відповідного порушення права або законного інтересу на момент звернення до суду.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Судом встановлено, що доводи позивача, щодо визнання дій відповідача, виражених у відмові від прийняття і реєстрації звіту, є суб'єктивним та оціночним судженням позивача не підтвердженим жодним доказом.

Що стосується позовних вимог ОСОБА_1 щодо зобов'язання Державної інспекції сільського господарства в Одеській області провести перевірку звернення ОСОБА_1 від 05.05.2015 року, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до п.1 ст.19 Земельного Кодексу України, Землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії:

а) землі сільськогосподарського призначення;

б) землі житлової та громадської забудови;

в) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення;

г) землі оздоровчого призначення;

ґ) землі рекреаційного призначення;

д) землі історико-культурного призначення;

е) землі лісогосподарського призначення;

є) землі водного фонду;

ж) землі промисловості, транспорту, зв'язку, енергетики, оборони та іншого призначення.

Відповідно до п.3 ст.22 Земельного Кодексу України, землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства.

Згідно ст. 33. Земельного кодексу України земельні ділянки, призначені для ведення особистого селянського господарства, можуть передаватися громадянами у користування юридичним особам України і використовуватися ними для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства без зміни цільового призначення цих земельних ділянок.

Як встановлено судом, відповідно до заяви від 05.05.2015 року, земельна ділянка НОМЕР_1 по АДРЕСА_1 має цільове призначення „під будівництво". Але на вказаній земельній ділянці утримуються сільськогосподарські тварини. Таким чином, суд вбачає наявність підстав, що вказана земельна ділянка використовується не за цільовим призначенням.

Згідно п.4 Положення про Державну інспекцію сільського господарства України , Держсільгоспінспекція України відповідно до покладених на неї завдань організовує та здійснює державний нагляд (контроль) у частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій та форм власності, в тому числі за використанням земельних ділянок відповідно до цільового призначення.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 щодо зобов'язання Державної інспекції сільського господарства в Одеській області провести перевірку звернення позивача від 05.05.2015 року підлягають задоволенню.

Крім того, суд вважає за необхідним зазначити, що відповідно до ст.20 ЗУ „Про звернення громадян" звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п'яти днів. Однак відповідачем на стан розгляду справи так і не вирішено питань, вказаних у заяві ОСОБА_1 від 05.05.2015 року, чим порушив загальний термін розгляду звернення позивача. Суд критично ставиться до відповіді Державної інспекції сільського господарства в Одеській області від 03.06.2015 року, оскільки відсутність інспекторів не являється поважною причиною пропуску терміну розгляду звернення ОСОБА_1

В частині позовних вимог щодо проведення перевірки за участю самого ОСОБА_1, суд вважає їх такими, що не підлягають задоволенню, оскільки позивач не є спеціалістом та це не передбачено чинним законодавством.

Згідно з ч.1 ст.11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а частиною 1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч.1 ст.69 та ч.1 ст.70 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Згідно зі ст.86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Згідно з ч.1 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст.159 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відтак, беручи до уваги вищевикладене, та оцінюючи наявні в матеріалах справи письмові докази в сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Державної інспекції сільського господарства в Одеській області про визнання листа від 03.06.2015 року таким, що є відмовою у проведенні перевірки, зобов'язання провести перевірку, підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 2, 7, 8, 9, 11, 70, 71, 86, 122, 128, 159-163 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Задовольнити частково адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної інспекції сільського господарства в Одеській області про визнання листа від 03.06.2015 року таким, що є відмовою у проведенні перевірки, зобов'язання провести перевірку.

Зобов'язати Державну інспекцію сільського господарства в Одеській області провести перевірку звернення ОСОБА_1 від 05.05.2015 року у встановлені законом строки.

В іншій частині позову відмовити.

Постанову може бути оскаржено до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня отримання її повного тексту.

Суддя О.Г. Гусев