Справа № 820/7424/15
Суддя: Бездітко Д.В.
Дата ухвалення: 2015-08-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

26 серпня 2015 р. № 820/7424/15

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого - Судді Бездітка Д.В.,

при секретарі судового засідання - Ділбарян А.О.,

за участю: позивача - ОСОБА_1

представників відповідача - Федоренко Г.П., Маховицького М.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області

про зобов'язання вчинити певні дії ,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до відповідача, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області, в якому, з урахуванням уточнень, просить суд:

- зобов'язати Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області змінити інформацію в системі автоматизованого обліку УІАЗ ГУМВС України в Харківській області про кримінальну справу №12502 з ознаками злочину, передбаченого ст. 81 ч.2 КК України, замість неправильного "немає рішення по кримінальній справі №12502 з ознаками злочину, передбаченого ст. 81 ч. 2 КК України" вказати "кримінальна справа №12502 з ознаками злочину, передбаченого ст. 81 ч. 2 КК України, припинено рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 10.02.1975 р.";

- зобов'язати Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області видалити інформацію з системи автоматизованого обліку УІАЗ ГУМВС України в Харківській області, що немає рішення по кримінальній справі №12502 з ознаками злочину, передбаченого ст. 81 ч.2 КК України.

Позивач обґрунтовував свої позовні вимоги тим, що відповідач своєю бездіяльністю, порушує права позивача.

В судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити, виходячи із доводів позовної заяви.

Представники відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнали та просили в їх задоволенні відмовити через безпідставність.

Розглянувши матеріали справи, вивчивши доводи позову, заслухавши пояснення позивача та представників відповідача, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до довідки ГУМВС України в Харківській області Управління інформаційно-аналітичного забезпечення № 784/26052014/63210 зазначено, що за обліками громадян України, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець м. Харкова є особою, яку: 04.02.1971 року було заарештовано прокуратурою м. Харкова за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 206 КК України, кримінальна справа № 9938. Постановою прокуратури м. Харкова від 28.04.1971 року запобіжний захід змінено на підписку про невиїзд, керуючись ст. 151, 165 КПК України. Рішення по справі немає; 25.10.1974 року було заарештовано прокуратурою Орджонікідзевського району м. Харкова за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 81 КК України, кримінальна справа № 12502. Ухвалою Орджонікідзевського суду м. Харкова від 10.02.1975 року направлено на примусове лікування в психіатричну лікарню загального типу. Рішення по справі немає.

Під час розгляду даної справи встановлено, що постановою Харківського окружного адміністративного суду від 22.10.2014 р. по справі №820/14972/14 адміністративний позов ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справи України, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області про зобов'язання вчинити певні дії задоволено частково.

Визнано протиправними дії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області щодо розгляду звернення ОСОБА_1 1954 року народження з питання надання довідки про відсутність судимості.

Зобов'язано Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області видати ОСОБА_1 1954 року народження довідку про відсутність судимості.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Постановою суду апеляційної інстанції по вказаній справі від 24.11.2014 р. постанову Харківського окружного адміністративного суду від 22.10.2014 р. по справі №820/14972/14 скасовано в частині відмови у задоволенні позовних вимог про видалення із системи автоматизованого обліку управління інформаційно-аналітичного забезпечення ГУ МВС України в Харківській області інформації про обрання запобіжного заходу.

Прийнято в цій частині нову постанову, якою зобов'язано Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області видалити із системи автоматизованого обліку управління інформаційно-аналітичного забезпечення ГУ МВС України в Харківській області інформацію про зміну міри запобіжного заходу ОСОБА_1, 1954 року народження, на підписку про невиїзд, згідно постанови прокуратури м. Харкова від 28.04.1971 року.

В іншій частині постанову Харківського окружного адміністративного суду від 22.10.2014 р. по справі №820/14972/14 залишено без змін.

Вказаними рішеннями судів встановлено, що жодних документів по кримінальній справі № 12502 не збереглося.

Відповідно до ч.1 ст.72 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно письмових заперечень відповідача, судом встановлено, що 10.02.1975 р. ухвалою Орджонікідзевского районного суду м. Харкова позивача було направлено на примусове лікування в психіатричну лікарню загального типу. Дана міра, згідно вимог гл.34 КПК України (1960 р), зазвичай мала безстроковий характер и була обмежена лише моментом одужання особи від психічного захворювання.

Підстави скасування примусових заходів медичного характеру врегу льовані Кримінальним та Кримінально - процесуальним кодексами України. Відповідно до КК передбачається припинення примусових заходів медичного характеру у випадку, коли особа, до якої вони застосовані, видужала (ч. 4 ст. 95 КК), або коли її психічний стан змінився на краще (ч. З ст. 95КК), ч. 2 ст. 422 КПК України (1960 р.), передбачала два випадки - це видужання особи та коли в результаті змін у стані здоров'я особи відпала потреба в раніше застосовуваних заходах медичного характеру. Після чого, з моменту одужання, голова психіатричної установи мав звернутися до суду, який обрав дану міру (або за місцем знаходження установи) з клопотанням про звільнення особи від примусового лікування. Прийнявши відповідне рішення суд мав скласти та направити до УІАЗ ГУМВС України в Харківській області відповідні статистичні документи, або копію судового рішення.

Однак, вказаного не було зроблено.

Отже, по даний момент в системі обліку відповідача знаходиться інформація щодо перебування позивача на лікуванні за ухвалою Орджонікідзевского районного суду м. Харкова від 10.02.1975р.

В даному випадку суд керується Конституцією України.

Відповідно до ст.3 Конституції України Людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави.

Згідно ст. 32 та ст.33 Конституції України ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Кожний громадянин має право знайомитися в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, установах і організаціях з відомостями про себе, які не є державною або іншою захищеною законом таємницею.

Кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Враховуючи викладене, та задля захисту прав позивача, суд вважає, що належним способом є саме зобов'язання Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області внести інформацію в систему обліку по кримінальній справі №12502 за ознаками злочину, передбаченого ст. 81 ч. 2 КК України у відношенні ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, вказавши, що зазначена кримінальна справа закрита за ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 10.02.1975 р.

Статтею 86 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні (ч.1 ст.86); ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили (ч.2 ст.86); суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності (ч.3 ст.86).

Так, відповідно до вимог статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, де передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Та відповідачем не були доведені ті обставини, на яких ґрунтувались його заперечення на позов.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 160,161,162,163 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області про зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Зобов'язати Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області внести інформацію в систему обліку по кримінальній справі №12502 за ознаками злочину, передбаченого ст. 81 ч. 2 КК України у відношенні ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, вказавши, що зазначена кримінальна справа закрита за ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 10.02.1975 р.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено КАС України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 01 вересня 2015 року.

Суддя Д.В. Бездітко