Справа № 820/7643/15
Суддя: Зінченко А.В.
Дата ухвалення: 2015-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

29 вересня 2015 р. № 820/7643/15

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого - судді Зінченка А.В.,

при секретарі - Алавердян Е.А.

за участі представників сторін:

позивача - Кузьмінової Ю.В.

відповідача - Климчука С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Акумуляторний світ» до Основ'янської об'єднаної державної податкової інспекції м.Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області про скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач, товариство з обмеженою відповідальністю «Акумуляторний світ», звернувся до суду з позовом до Основ'янської об'єднаної державної податкової інспекції м.Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області, в якому просить визнати незаконним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 16.04.2015 р. про збільшення суми грошового зобов'язання за платежем податку на додану вартість у загальній сумі 66919,50 грн.; визнати незаконним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 16.04.2015 р. про зменшення розміру від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 22306,50 грн.; визнати незаконним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 14.07.2015 р. про збільшення суми грошового зобов'язання за платежем податку на додану вартість у загальній сумі 55766,25 грн.

Позивач вважає, що зазначені податкові повідомлення-рішення є неправомірними, необґрунтованими, безпідставними через відсутність доказів порушення позивачем податкового законодавства, а тому просить скасувати їх в повному обсязі.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив суд їх задовольнити, з посиланням на обставини викладені в позовній заяві.

В судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечував, вказав що винесені податкові повідомлення-рішення є законними та правомірними, а тому в задоволенні позовних вимог просив відмовити.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Акумуляторний світ» взято на податковий облік та на даний час перебуває на податковому обліку у Основ»янській ОДПІ м. Харкова Головного Управління Міндоходів у Харківській області.

Судом встановлено, що Основ'янською ОДПІ м. Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області було проведено камеральну електронну перевірку даних, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість ТОВ «Акумуляторний світ» за січень 2015 року.

За результатами перевірки було складено Акт № 1073/20-38-15-01-09/35069930 від 20.03.2015 року «Про результати камеральної (електронної) перевірки даних, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість за січень 2015 р.», яким встановлено порушення п.198.6 ст.198 ПК України.

На підставі Акту перевірки ДПІ були винесені податкові повідомлення - рішення: № від 16.04.2015 р., яким зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 22306,50 грн., та № від 16.04.2015 р., яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість у загальній сумі 66919,50 грн., у т.ч. 44613,00 грн. за основним платежем і 22306,50 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.

Позивач не погодився з винесеними рішеннями та оскаржив їх до ГУ Міндоходів у Харківській області.

Своїм рішенням Головне управління Міндоходів у Харківській області № 819/10/20-40-10-04-14 від 07.05.2015 р. частково задовольнило скаргу ТОВ «Акумуляторний світ». Так, ГУ ДФС у Харківській області скасував податкове повідомлення № від 16.04.2015 року в частині збільшення грошового зобов'язання з ПДВ у розмірі 11153,25 грн. (штрафні (фінансові) санкції), в іншій частині зазначене рішення та податкове повідомлення-рішення № від 16.04.2015 року залишило без змін, а скаргу ТОВ «Акумуляторний світ» без задоволення.

На підставі Рішення Головного управління Міндоходів у Харківській області № 819/10/20-40-10-04-14 від 07.05.2015 р. про часткове скасування податкового повідомлення № від 16.04.2015 року (в частині збільшення грошового зобов'язання з ПДВ у розмірі 11153,25 грн.) Основ'янською ОДПІ м. Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області було виписано податкове повідомлення-рішення № від 14.07.2015 р., яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість у загальній сумі 55766,25 грн., у т.ч. 44613,00 грн. за основним платежем і 11153,25 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами).

Підставою для винесення оскаржуваних податкових повідомлень - рішень послугувало твердження ДПІ про те, що ТОВ «Акумуляторний світ» до Основ'янської ОДПІ м. Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області надана податкова декларація з податку на додану вартість за січень 2015 року (від 18.02.2015 № ) та додатки до неї. Відповідно до додатку 5 «Розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів» (вх. № від 18.02.2015) платником, на порушення вимог п. 198.6 ст.198 Податкового кодексу України, до складу податкового кредиту за січень 2015 року включені суми податку на додану вартість у розмірі 64 866,0 грн. по податкових накладних, що виписані постачальниками в серпні, грудні 014 року, а саме: ПП «Нічний Експрес» сума ПДВ 6,37 грн. (серпень 2014), ТОВ «Флешком» - сума ПДВ 5 218,33 грн (грудень 2014), ТОВ «ХАЗ «Владар» - сума ПДВ 58 783,50 грн. (грудень 2014), ПП «Окко-Бізнес» - сума ПДВ 857,43 грн. (грудень 2014). Відповідно до податкової декларації з податку на додану вартість за січень 2,014 у ТОВ «Акумуляторний світ» задекларовано від'ємне значення поточного звітного (податкового періоду) (рядок 19 декларації) у сумі 20 253,0 грн.

Таким чином, на думку ДПІ, підприємством за січень 2015 року завищено податковий кредит у загальному розмірі 64 866,0 грн., що призвело до заниження податку на додану вартість, що сплачується до загального фонду державного бюджету, у розмірі 44 613,0 грн. (з урахуванням від'ємного значення поточного звітного (податкового періоду) (рядок 19 декларації) у сумі 20 253,0 грн.).

Проаналізувавши наведене, суд зазначає, що з урахуванням змін, внесених до пункту 198.6 статті 198 розділу V Податкового кодексу України, з 01.01.2015 року втратила чинність норма, згідно з якою якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних, таке право зберігалося за ним протягом 365 календарних днів з дати складання податкової накладної.

Але, на думку суду, в Законодавстві України, у т.ч. Податковому кодексі України не існує прямої заборони відображення у податковій звітності з податку на додану вартість податкових накладних попередніх періодів.

Згідно статті 198.2 Податкового кодексу України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг або дата отримання платником податку товарів/послуг.

Також суд вказує, що згідно Наказу Міністерства Фінансів України №957 від 22.09.2014р. «Про затвердження форми податкової накладної та Порядку заповнення податкової накладної», податкова накладна є підставою для віднесення сум податку на додану вартість до податкового кредиту отримувача (покупця), зареєстрованого як платник податку, за умови дотримання вимог щодо реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних та інших вимог, передбачених законодавством чітко зазначені випадки, коли отримувач (покупець) не має право на віднесення сум податку на додану вартість до податкового кредиту, а саме: не дає права отримувачу (покупцю) на віднесення сум податку на додану вартість до податкового кредиту:відсутність факту реєстрації платником податку - постачальником (продавцем) товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних (для податкових накладних, складених до 01 січня 2015 року: відсутність факту такої реєстрації у разі, якщо такі накладні складені в електронній формі або якщо такі накладні відповідають вимогам пункту 11 підрозділу 2 розділу XX Податкового кодексу України у разі складання податкової накладної у паперовому вигляді); порушення порядку заповнення податкової накладної; складення податкової накладної платником податку, звільненим від сплати податку за рішенням суду, після набрання чинності таким рішенням суду.

Тобто, на думку суду, якщо податкова накладна була своєчасно зареєстрована, то Покупець має право включити суми податку на додану вартість до податкового кредиту наступних звітних періодів орієнтуючись на статтю 102 Податкового кодексу України, де вказані загальні строки давності (1095 днів).

Згідно статті п. 50.1.ст.50 Податкового кодексу України, у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє ) помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов'язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

Суд зазначає, що у листі ДФСУ від 10.10.14 р № 4828/6/99-99-19-03-02-15 теж зазначено, що виправляти помилки, допущені при формуванні Податкового кредиту, можна з урахуванням строків давності, визначених у ст. 102 ПКУ (протягом 1095 днів).

Так, згідно п. 102.1 статті 102 Податкового кодексу України, контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право самостійно визначити суму грошових зобов'язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації та/або граничного строку сплати грошових зобов'язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов'язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов'язання, а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

У разі подання платником податку уточнюючого розрахунку до податкової декларації контролюючий орган має право визначити суму податкових зобов'язань за такою податковою декларацією протягом 1095 днів з дня подання уточнюючого розрахунку.

Відповідно до п. 102.2 Податкового кодексу України, грошове зобов'язання може бути нараховане або провадження у справі про стягнення такого податку може бути розпочате без дотримання строку давності, визначеного в абзаці першому пункту 102.1 цієї статті, якщо: податкову декларацію за період, протягом якого виникло податкове зобов'язання, не було подано; посадову особу платника податків (фізичну особу - платника податків) засуджено за ухилення від сплати зазначеного грошового зобов'язання або у кримінальному провадженні винесено рішення про його закриття з нереабілітуючих підстав, яке набрало законної сили.

У Законі України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28.12.2014 № 71 не передбачено перехідних положень для платників ПДВ, які станом на 01.01.15 р мали податкові накладні, отримані протягом попередніх 365 днів, проте на законних підставах (п. 198.6 ПКУ ) не включили їх в Податковий кредит.

Суд зазначає, що відповідно до приписів п.198.1 ст. 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх ввезенні на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України;

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та у разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Пунктом 198.2 ст. 198 визначено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Також, згідно з п. 198.3 ст. 198 ПКУ податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до ст.39 цього кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 ст.193, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Суд вказує, що відповідно до п. 200.1. ст.200 Податкового Кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Згідно вимог п.200.2. ст.200 вказаного Кодексу при позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

Також п.200.3. ст.200 ПК України встановлено, що при від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Таким чином, проаналізувавши наведені норми діючого законодавства, дослідивши надані до справи матеріали, суд приходить до висновку про неправомірне винесення податкових повідомлень-рішень № від 16.04.2015 р. та № від 14.07.2015 р. , а тому в частині скасування вказаних рішень позов підлягає задоволенню.

Щодо вимоги скасувати податкове повідомлення-рішення № від 16.04.2015 р. то суд зазначає наступне.

Рішенням ГУ у Харківській області №819/10/20-40-10-04-14 від 07.05.2015 р. частково задовольнило скаргу ТОВ «Акумуляторний світ». Так, ГУ ДФС у Харківській області скасував податкове повідомлення № від 16.04.2015 року в частині збільшення грошового зобов'язання з ПДВ у розмірі 11153,25 грн. (штрафні (фінансові) санкції), в іншій частині зазначене рішення та податкове повідомлення-рішення № від 16.04.2015 року залишило без змін, а скаргу ТОВ «Акумуляторний світ» без задоволення.

Відповідно до листа від 28.09.2015 року Основ'янської об'єднаної державної податкової інспекції м.Харкова ГУ ДФС у Харківській області №2407/8/20-38-15-01-19 на підставі статті 60 розділу II Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення «форма Р» від 16.04.2015 №.

Тобто на даний час воно не є дійсним, а тому в задоволенні позову в цій частині слід відмовити.

Суд вказує, що відповідно до ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

А згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Всупереч наведеним вимогам, відповідач як суб'єкт владних повноважень частково довів правомірності прийнятих ним податкових повідомлень -рішень.

При зазначених обставинах, суд вважає вимоги позивача частково правомірними та такими, що частково ґрунтуються на положеннях діючого законодавства, належним чином частково обґрунтовані, частково підтверджені матеріалами справи, а тому підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 94, 160-163, 167, 254 КАС України , суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «Акумуляторний світ» до Основ'янської об'єднаної державної податкової інспекції м.Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області про скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити частково.

Скасувати податкові повідомлення-рішення Основ'янської об'єднаної державної податкової інспекції м.Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області від 16.04.2015 року № та від 14.07.2015 року №.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня отримання копії постанови апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції.

Постанова у повному обсязі складена 02 жовтня 2015 року.

Суддя А.В. Зінченко