Справа № 2а-1870/8731/11
Суддя: І.Г. Шевченко
Дата ухвалення: 2012-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 березня 2012 р. Справа № 2a-1870/8731/11

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Шевченко І.Г.

за участю секретаря судового засідання - Сахно М.В.,

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Регіонального управління Департаменту контролю за виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів Державної податкової адміністрації України у Сумській області про скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 (далі-позивач, ФОП ОСОБА_3М.) звернулася до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Регіонального управління Департаменту контролю за виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів Державної податкової адміністрації України у Сумській області (далі-відповідач, РУ ДСАТ ДПА у Сумській області), в якій просила скасувати рішення №-32 від 11 лютого 2010 року про застосування фінансових санкцій у загальному розмірі 29846грн. 56коп. Оскаржуване рішення позивачка вважає необґрунтованим та таким, що прийняте з порушенням норм закону. Зазначає, що відповідач протиправно ототожнює місце зберігання і місце торгівлі, оскільки Закон України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19.12.1995р. за №481/95-ВР (далі Закон №481/95-ВР) містить розмежування та чітке визначення як місця зберігання так і місця торгівлі, у визначення цих понять останні зміни були внесені Законом України від 07.02.2002р. Вважає, що поняття місця зберігання та місця торгівлі в розумінні вказаного закону не є тотожними, оскільки до них ставляться різні вимоги. Порядком ведення Єдиного державного реєстру місць зберігання, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 28.05.2002р. за №251 (далі Порядок №251) також не передбачено внесення до Єдиного державного реєстру місць зберігання розташованих за однією адресою з місцем роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами. При цьому, алкогольні напої та тютюнові вироби знаходились за адресою: Сумська область, м. Ромни, бул. Московський, 35/1, тобто, за місцем, що внесено до ліцензій, отриманих позивачем як місце здійснення торгівельної діяльності в місці торгівлі-торгівельному залі, обладнаного контрольно-касовим апаратом, де проводилась саме реалізація товару. А тому позивачка вважає, що застосування фінансових санкцій відповідачем є безпідставним та просить суд скасувати оскаржуване рішення.

Відповідач, заперечуючи проти позовних вимог у повному обсязі зазначив, що під час проведеної перевірки ФОП ОСОБА_3, було встановлено порушення нею вимог Закону №481/95-ВР, в частині зберігання алкогольних та тютюнових виробів у місцях зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів, не внесених до Єдиного державного реєстру. Враховуючи, що позивачка з заявою про внесення даного місця торгівлі до Єдиного державного реєстру місць зберігання до РУД САТ ДПА в Сумській області не зверталася, відповідач вважає, що застосування санкцій було правомірним. Відмічає, що позивач невірно тлумачить норму закону, стверджуючи що з причин наявності відповідних ліцензій на право здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами на вказаній торговій точці, вказане місце звільняється від внесення до Єдиного реєстру місць зберігання роздрібних партій алкогольних напоїв та тютюнових виробів. Зазначає, що при складанні акта перевірки та прийнятті рішення про застосування фінансових санкцій органи податкової служби у відповідності до норм чинного законодавства України керувались тими законами, які були чинними на час проведення перевірки та при прийнятті рішення. Просив у задоволенні позову відмовити. (а.с.118-120).

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги, з підстав, викладених у позові, підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечувала з підстав, зазначених у письмових запереченнях (а.с.118-120). Просила у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши представників сторін, перевіривши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає за необхідне у задоволенні позовних вимог відмовити, виходячи з наступного.

З копії свідоцтва про державну реєстрацію (а.с.83) вбачається, що ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) 10.04.2006р. виконавчим комітетом Роменської міської ради Сумської області була зареєстрована як фізична особа-підприємець. 15.01.2010р. позивачем було укладено договір оренди нежитлового приміщення (будівлі), розміщеної за адресою м. Ромни, бул. Московський, 35/1 (а.с.107-113).

07.02.2009р. позивачка отримала ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями та роздрібної торгівлі тютюновими виробами, з визначенням місця здійснення діяльності: Сумська область, м. Ромни, бул. Московський, 35/1, магазин (а.с.105,106).

У період з 19.01.2010р. по 25.01.2010р. співробітниками Роменської МДПІ було проведено перевірку господарської одиниці магазину «Максимум», розташованого за адресою: Сумська область, м. Ромни, бульвар Московський, 35/1 ФОП ОСОБА_3 на предмет дотриманням порядку проведення розрахунків за товарами (послуги), вимог з регулювання обігу готівки, наявності торгових патентів і ліцензій.

В ході проведеної перевірки, результати якої зафіксовані в акті (довідці) за №19/18/13/НОМЕР_1 від 25.01.2010року (а.с.84-86), було встановлено порушення позивачем серед іншого вимог ч.22 ст.15 Закону №481/95-ВР, а саме: встановлено факт зберігання в приміщенні господарської одиниці за вказаною адресою алкогольних напоїв та тютюнових виробів у місцях, не внесених до Єдиного державного реєстру місць зберігання згідно опису, долученого до акта перевірки, на загальну суму 29846грн.56коп. (а.с.86-91).

Як вбачається із змісту заперечень та пояснень представника відповідача, РУ ДСАТ ДПА у Сумській області 09.02.2010р. були отримані матеріали перевірки від Роменської МДПІ для розгляду та прийняття рішення про застосування фінансових санкцій згідно діючого законодавства.

Відповідно до п. п.2.8, 3.1 Інструкції про порядок і строки розгляду матеріалів, які є підставою для застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», затвердженої наказом Департаменту з питань адміністрування акцизного збору і контролю за виробництвом та обігом підакцизних товарів ДПА України від 8 липня 2003 р. № 80 (з подальшими змінами та доповненнями), а також п.п.6,8,9 Порядку застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.06.2003, № 790 (далі Порядок №790), розгляд справи та прийняття рішення здійснюються у термін тридцяти робочих днів з моменту складання акта про порушення субєктом підприємницької діяльності вимог у сфері виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів чи з дати реєстрації матеріалів перевірок, які надійшли на розгляд від правоохоронних, податкових та інших органів виконавчої влади. За результатами розгляду матеріалів приймається рішення про застосування фінансових санкцій. Рішення приймається керівником, а у разі його відсутності заступником керівника органу, який видав ліцензію на право торгівлі алкогольними напоями і тютюновими виробами, складається у трьох примірниках. Один примірник рішення залишається в органі, який прийняв це рішення; другий - у 3 денний термін після його прийняття надсилається субєкту господарювання або видається його уповноваженому представникові під розписку; третій надсилається до органу державної податкової служби за місцем реєстрації субєкта господарювання як платника податків для контролю за надходженням сум сплаченого штрафу до Державного бюджету.

Відповідальність за зберігання спирту, або алкогольних напоїв або тютюнових виробів у місцях зберігання, не внесених до Єдиного реєстру передбачена ч. 2 ст.17 Закону №481/95-ВР у вигляді застосування до суб'єктів господарювання фінансових санкцій у вигляді штрафу у розмірі - 100 відсотків вартості товару, який знаходиться в такому місці зберігання, але не менше 1700 грн. На момент проведення перевірки залишок алкогольних напоїв на вказаному місці торгівлі, які були виявлені відповідачем, складав на суму 22477грн. 11коп., тютюнових виробів 7369грн. 45коп. (а.с.86-91), що не заперечувалось і представником позивача.

За результатами перевірки 11.02.2010року відносно ФОП ОСОБА_3, в 30-денний строк з дня складання акта перевірки, повноважною особою РУ ДСАТ ДПА у Сумській області, згідно ст. 17 Закону №481/95-ВР було прийнято рішення №-32 про застосування фінансових санкцій у вигляді штрафу в загальному розмірі 29846грн. 56коп. (а.с.92). Дане рішення було надіслано відповідачу у встановлений 3-денний строк (11.02.2010р. (а.с.93) та отримане позивачкою, як вбачається з пояснень представників сторін 17.02.2010р.

ФОП ОСОБА_3 скористалась правом оскарження рішення до відповідача та до Державної податкової адміністрації України (а.с.78,79-80), однак, за результатами розгляду скарги, зокрема, ДПА України було прийняте рішення від 06.05.2010 року №3041/І/32-0615 (а.с.79-80), яким оскаржуване рішення про застосування фінансових санкцій було залишено без змін.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд виходить з наступного.

Позивач вважає, що поняття місця зберігання та місця торгівлі в розумінні Закону №481/95-ВР не є тотожними, оскільки до них ставляться різні вимоги, а тому за наявності відповідних ліцензій на право здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами за адресою м. Ромни бул. Московський, 35/1 вказане місце звільняється від внесення до Єдиного реєстру місць зберігання роздрібних партій алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Однак, суд не може погодитись з вказаним висновком, оскільки відповідно до ч.33 ст. 15 Закону №481/95-ВР зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів здійснюється в місцях зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів, внесених до Єдиного реєстру, незалежно від того, кому належить таке місце зберігання, або того, за заявою якого суб'єкта господарювання таке місце зберігання було внесено до Єдиного реєстру.

За визначенням термінів, які містяться у ст.1 Закону №481/95-ВР місцем зберігання, є місце, яке використовується для зберігання спирту, або приміщення, яке використовується для зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів, відомості про місцезнаходження якого внесені до Єдиного державного реєстру місць зберігання.

Наказом Державної податкової адміністрації України від 28 травня 2002р. №251 затверджено Порядок ведення Єдиного державного реєстру місць зберігання (далі Порядок №251). При цьому, відповідно до п.2.1 вказаного Порядку для внесення до Єдиного реєстру місць зберігання роздрібних партій алкогольних напоїв або тютюнових виробів суб'єкти підприємницької діяльності повинні були подавати заяву до регіонального управління Департаменту за місцезнаходженням місця зберігання, тобто даний пункт визначив обовязок вносити до Єдиного реєстру місць зберігання роздрібних партій алкогольних напоїв або тютюнових виробів незалежно від того чи відокремлене це місце від місця роздрібної торгівлі чи ні.

Закон №481/95-ВР в редакції, яка діяла на момент спірних правовідносин, також не передбачав можливості не включення щодо будь-яких місць зберігання до державного реєстру.

Таке виключення було передбачено лише з набранням чинності 16.06.2010р. змін до ч.36 ст. 15 Закону №481/95-ВР, відповідно до яких суб'єкти господарювання, які отримали ліцензію на роздрібну торгівлю алкогольними напоями та тютюновими виробами, вносять до Єдиного реєстру тільки ті місця зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів, що розташовані за іншою адресою, ніж місце здійснення торгівлі.

Виходячи з аналізу вказаних норм, суд приходить до висновку, що субєкт господарювання на час перевірки зобовязаний був вносити до Єдиного реєстру відомості про місце зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів незалежно від того чи співпадає воно з місцем реалізації чи ні.

При цьому як вбачається з матеріалів справи в ході перевірки (а.с.84-86) в приміщенні господарської одиниці в приміщенні, яке орендує позивач, було встановлено, що ФОП ОСОБА_3 зберігала алкогольні напої та тютюнові вироби, детальний перелік яких зазначено в відомостях до акту перевірки на загальну суму 29846грн. 56коп. (а.с.86-91) за відсутності довідки про внесення даного місця торгівлі до Єдиного державного реєстру місць зберігання як місць зберігання роздрібних партій алкогольних напоїв та тютюнових виробів, що підтверджується і поясненнями представника позивача.

Таким чином, позивачка не виконала покладений на неї законом обовязок передбачений ст. 15 Закону №481/95-ВР по зберіганню алкогольних напоїв та тютюнових виробів у мясцях зберігання внесених до Єдиного державного реєстру.

Згідно п. 3 Порядку №790, фінансові санкції у вигляді штрафів у розмірах, передбачених Законом №481/95-ВР, застосовуються до суб'єктів підприємницької діяльності, винних у вчиненні порушень. Відповідно до ст. 17 Закону №481/95-ВР посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством за порушення норм цього Закон. Таким чином, особи винні у вчиненні порушення, повинні нести відповідальність за сам факт вчинення порушення.

З огляду на встановлені в судовому засіданні обставини справи та досліджені докази, суд приходить до висновку, що оскаржуване рішення за №-32 від 11 лютого 2010 року прийняте відповідачем обґрунтовано, з урахуванням всіх обставин справи, воно ґрунтується на нормам чинного законодавства, відповідач під час його винесення діяв в межах повноважень, наданих йому законами України, зокрема Законом №481/95-ВР та ст. 19 Конституції України, дане рішення відповідає вимогам ч.3 ст.2 КАС України, а тому суд не вбачає підстав для його скасування.

Керуючись ст. ст. 86, 94, 98, 158-163, 167, 186, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Регіонального управління Департаменту контролю за виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів Державної податкової адміністрації України у Сумській області про скасування рішення про застосування фінансових санкцій від 11.02.2010р. за №-32 відмовити у повному обсязі.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя (підпис) І.Г. Шевченко

З оригіналом згідно

Суддя І.Г. Шевченко

Повний текст постанови складено 06.03.2012 року.