Справа № 826/15106/15
Суддя: Бояринцева М.А.
Дата ухвалення: 2015-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого Бояринцевої М.А., розглянувши в порядку скороченого провадження справу

за позовом

Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Управління виконавчої дирекції фонду у місті Києві

до

Адвокатського об"єднання "Адвокатська фірма "Актіо"

про

стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Позовні вимоги заявлені про стягнення з Адвокатського об’єднання «Адвокатська фірма «Актіо» на користь Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Києві заборгованість зі сплати страхових внесків Акціонерного банку «Аллонж» у розмірі 10 094, 27 грн.

Згідно Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" –

Страхувальниками є роботодавці, а в окремих випадках - застраховані особи. Страховик - Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України.

Об'єктом страхування від нещасного випадку є життя застрахованого, його здоров'я та працездатність (ст. 6);

Роботодавцем відповідно до цього Закону вважається: юридична (підприємство, установа, організація) або фізична особа, яка в межах трудових відносин використовує працю фізичних осіб (ст. 7).

Акціонерний банк «Аллонж» станом на 2006 р. перебував на обліку Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Києві як страхувальник.

20.04.06 р. банком подано до Управління розрахункову відомість про нарахування і перерахування страхових внесків та витрачання коштів Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України за І квартал 2006 р., згідно якого заборгованість зі сплати страхових внесків становить 10 094, 26 грн.

Постановою Правління Національного банку України від 10.08.04 р. №381 відкликано банківську ліцензію та ініційовано процедуру ліквідації Акціонерного банку «Аллонж».

Постановою Правління Національного банку України від 03.07.07 р. №282 процедуру ліквідації Акціонерного банку «Аллонж» продовжено на 1 рік – до 10.08.08 р.

Згідно ст.96 Закону України «Про банки і банківську діяльність» від 28.08.01 р. №369 у зв’язку з закінченням процедури ліквідації банку між ТОВ «Вотум», АБ «Аллонж» та Національним банком України укладено договір №ГД-Л-267 про передавання в управління непроданих активів.

07.04.09 р. Акціонерний банк «Аллонж» виключено з державного реєстру кредитно-фінансових установ.

Рішенням Комісії Національного банку України з питань нагляду та регулювання діяльності банків від 23.03.12 р. №210 «Про визначення юридичної особи, якій за договором передаватимуться від ТОВ «Вотум» в управління непродані активи Акціонерного банку «Аллонж», такою особою визначено Адвокатське об’єднання «Адвокатська фірма «Актіо», після чого 13.04.12 р. між фірмою та Національним банком України укладено договір №8-л про передавання в управління непроданих активів АБ «Аллонж».

У зв’язку з тим, що станом на липень 2015р. заборгованість не сплачена, Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Києві звернулося до суду з позовом про її стягнення з Адвокатського об’єднання «Адвокатська фірма «Актіо» згідно умов договору від 13.04.12 р.

Відповідач - Адвокатське об’єднання «Адвокатська фірма «Актіо» - проти задоволення позовних вимог заперечив з таких підстав.

Відповідач посилається на пропуск строку звернення до суду, передбаченого ст. 99 КАС України та відсутність підстав для визнання причин пропуску поважними.

Щодо позовних вимог по суті відповідач зазначив, що усі кредитори банку, вимоги яких не були задоволені у процесі ліквідаційної процедури, увійшли у Перелік вигодо набувачів з визначеною черговістю задоволення їх вимог, який є додатком №2 до договору від 13.04.12 р. №8-л.

У Переліку Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Києві відсутнє, тобто, відповідач під час ліквідації банку свої вимоги не заявляв.

Відповідно, підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають до задоволення з таких підстав.

Згідно п. 7 р. VIII Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" суми внесків, нарахованих на загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, строк сплати яких не настав на 1 січня 2011 року, та суми нарахованого збору на обов'язкове державне пенсійне страхування до 1 січня 2004 року, строк сплати яких не настав на 1 січня 2011 року, не сплачені станом на 1 січня 2011 року, підлягають сплаті в порядку, що діяв до 1 січня 2011 року.

Стягнення заборгованості із сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 1 січня 2011 року, в тому числі страхових внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011 року не настав, здійснюється фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування відповідно до законодавства, що діяло на момент виникнення такої заборгованості або застосування штрафних санкцій.

Згідно п. 2.1 постанови правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 30.11.10 р. №31 "Про порядок стягнення та обліку заборгованості зі сплати страхових внесків до Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України" установлено, що стягнення заборгованості зі сплати страхових внесків за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених до 1 січня 2011 року, в тому числі страхових внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011 року не настав, і контроль за правильністю нарахування, своєчасністю сплати страхових внесків, застосування фінансових санкцій на період до повного стягнення заборгованості зі сплати страхових внесків до Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України та надання страхувальниками за підсумками 2010 року розрахункової відомості про нарахування і перерахування страхових внесків та витрачання коштів Фонду і відомості розподілу чисельності працівників, річного фактичного обсягу реалізованої продукції (робіт, послуг) за видами економічної діяльності здійснюються відповідно до Інструкції про порядок перерахування, обліку та витрачання страхових коштів Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, затвердженої постановою правління Фонду від 12.07.07 р. №36.

Згідно вказаної Інструкції –

Нараховані страхові внески, інші платежі сплачуються страхувальниками шляхом перерахування відповідних сум на відповідний рахунок Фонду (п. 4.13);

Не внесені страхувальниками у встановлений строк страхові внески до Фонду вважаються недоїмкою і стягуються у порядку, передбаченому законодавством, з нарахуванням пені (п. 5.1);

При стягненні недоїмки за платежами до Фонду строки давності не застосовуються (п. 5.8).

Таким чином, спеціальним законодавством передбачено незастосування строків давності по позовних вимогах по стягненню недоїмки в даному випадку, у зв’язку з чим заява відповідача про застосування строків давності не підлягає до задоволення.

Щодо позовних вимог по суті суд зазначає наступне.

Згідно Інструкції про порядок перерахування, обліку та витрачання страхових коштів Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, затвердженої постановою правління Фонду від 12.07.07 р. №36, при ліквідації страхувальник зобов'язаний провести повний розрахунок з Фондом на день закінчення процедури банкрутства (ліквідації) після затвердження ліквідаційного балансу в порядку, передбаченому Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Після фактичного одержання від державного реєстратора повідомлення про рішення щодо припинення юридичної особи чи рішення фізичної особи - підприємця щодо припинення нею підприємницької діяльності або заяви про зняття з обліку для фізичної особи, яка не має статусу підприємця і використовує працю найманих працівників, робочий орган виконавчої дирекції Фонду в 15-денний строк здійснює документальну перевірку повноти сплати нею страхових внесків.

Якщо підприємство, що ліквідовується, має заборгованість з виплати заробітної плати, у тому числі нарахованої за останній звітний місяць, а строк сплати страхових внесків ще не настав, то ліквідаційна комісія включає належну суму сплати коштів до ліквідаційного балансу підприємства і оформляє це окремим актом. В акті зазначаються правонаступник (якщо він визначений), сума належних платежів і дата їх унесення, що не може бути пізнішою від дати, установленої підприємством для виплати заробітної плати до ліквідації.

Погашення боргів зі сплати страхових внесків до Фонду проводиться у порядку черговості їх стягнення відповідно до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

В даному випадку вказана процедура не була дотримана, що і призвело до наявності станом на 2015 р. заявленої до стягнення заборгованості.

В даному випадку заборгованість у Акціонерного банку «Аллонж» виникла у зв’язку з несплатою страхових внесків за І квартал 2006 р. згідно розрахункової відомості про нарахування і перерахування страхових внесків та витрачання коштів Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 20.04.06 р.

Розрахункова відомість подана 20.04.06 р., після того, як постановою Правління Національного банку України від 10.08.04 р. №381 відкликано банківську ліцензію та ініційовано процедуру ліквідації Акціонерного банку «Аллонж», тобто, вказана заборгованість не є кредиторською та не могла заявлятися Управлінням в порядку ст. 89 Закону України «Про банки і банківську діяльність» (в редакції станом на квітень 2006 р. – дата виникнення заборгованості).

Вказані витрати є витратами банку, що виникли в процесі процедури ліквідації.

Згідно ст. 96 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" оплата витрат, пов'язаних із здійсненням ліквідаційної процедури, здійснюється позачергово протягом усієї процедури ліквідації банку в межах кошторису витрат, затвердженого Національним банком України.

До цих витрат, зокрема, належать: оплата державного мита; витрати на опублікування оголошення про ліквідацію банку; витрати на публікацію інформації про порядок продажу майна банку; витрати ліквідатора, пов'язані з утриманням і збереженням активів банку; витрати на оцінку та продаж майна; витрати на проведення аудиту; витрати на оплату роботи ліквідатора (включаючи залучених для забезпечення здійснення повноважень ліквідатора осіб); витрати на виплату вихідної допомоги звільненим працівникам банку; оплата кредиту, отриманого для виплати вихідної допомоги.

У разі, якщо на момент закінчення строку ліквідації залишилися непроданими активи банку і негайний продаж матиме наслідком істотну втрату їх вартості, ліквідатор передає такі активи в управління визначеній Національним банком України юридичній особі, яка зобов'язана вжити заходів щодо продовження погашення заборгованості кредиторів банку за рахунок отриманих активів.

Таким чином, сплата страхового внеску за розрахунковою відомістю від 20.04.06 р. мала здійснюватися позачергово протягом усієї процедури ліквідації банку в межах кошторису витрат, затвердженого Національним банком України.

В матеріалах справи відсутня інформація щодо того, чи вносилася до кошторису витрат сума зобов’язань Акціонерного банку «Аллонж» згідно розрахункової відомості від 20.04.06 р.

Згідно ст. 96 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" у разі, якщо на момент закінчення строку ліквідації залишилися непроданими активи банку і негайний продаж матиме наслідком істотну втрату їх вартості, ліквідатор передає такі активи в управління визначеній Національним банком України юридичній особі, яка зобов'язана вжити заходів щодо продовження погашення заборгованості кредиторів банку за рахунок отриманих активів.

Саме в порядку вказаної статті і було укладено договір №8-Л про передавання в управління непроданих активів від 13.04.12 р. між ТОВ «Вотум», АО «АФ «Актіо» та Національним банком України.

На момент укладення цього договору перелік акцептованих вимог кредиторів вже було складено, розмір кредиторських вимог визначено.

Згідно п. 1.1 договору відповідачу передано в управління активи Акціонерного банку «Аллонж», наявні у ТОВ «Вотум» на дату укладення договору; відповідач як управитель зобов’язався вжити всіх необхідних заходів для задоволення вимог кредиторів відповідно до Переліку вимог вигодонабувачів з визначеною черговістю задоволення їх вимог за рахунок активів. Вигодонабувачами за договором є кредитори банку згідно переліку (реєстру) вимог кредиторів, зазначеного у додатку №2.

Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Києві в цьому переліку відсутнє.

Оскільки обсяг зобов’язань відповідача чітко визначений і обмежений переліком (реєстру) вимог кредиторів, зазначеного у додатку №2 до договору від 13.04.12 р. №8-Л, у відповідача відсутні підстави для задоволення за рахунок переданих йому в управління активів вимог Управління.

З врахуванням вищевикладеного суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог.

На підставі вищевикладеного, ст. 160-163, 183-2, 186 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленим статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Відповідно до пунктів 9, 10 статті 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України постанова, прийнята у скороченому провадженні, крім випадків її оскарження в апеляційному порядку, є остаточною. У разі оскарження в апеляційному порядку постанови, прийнятої у скороченому провадженні, ухвала суду апеляційної інстанції по такій справі є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя М.А. Бояринцева