Справа № 815/3451/15
Суддя: Корой С. М.
Дата ухвалення: 2015-09-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/3451/15
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2015 року 13 год.27 хв. м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Корой С.М.

секретар судового засідання Петкова Ю.В.

за участю сторін:

позивача - ОСОБА_1

представників відповідача - ОСОБА_2 (за довіреністю)

Борисова С.Ю. (за довіреністю),

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом завідувача юридичного сектору Інспекції з питань захисту прав споживачів в Одеській області ОСОБА_1 до Інспекції з питань захисту прав споживачів в Одеській області про визнання незаконним та скасування наказу, -

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов завідувача юридичного сектору Інспекції з питань захисту прав споживачів в Одеській області ОСОБА_1 до Інспекції з питань захисту прав споживачів в Одеській області (далі - Інспекція), в якому позивач просить суд визнати незаконним та скасувати наказ Інспекції від 02.06.2015 року № 17-од; визнати неправомірними дії начальника Інспекції з питань захист прав споживачів в Одеській області С.В. Процько та визнати неправомірними дії головного спеціаліста із запобігання корупції Інспекції з питань захист прав споживачів в Одеській області ОСОБА_2 щодо накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення - догани.

У своєму позові позивач зазначив, що 09.06.2015року їй для ознайомлення наданий наказ інспекції від 02.06.2015 року № 17-од, яким їй за невиконання вимог Положення про Інспекцію та вимог Положення про відділ в частині неналежного ведення затвердженої номенклатури справ, невиконання роботи з ведення діловодства у секторі оголошено догану. Вищезгаданий наказ прийнятий Інспекцією на підставі доповідної записки головного спеціаліста із запобігання корупції Інспекції ОСОБА_2 від 02.06.2015 року. Не зважаючи на заперечення позивача, якими, на її думку, спростовані висновки, наведені у вказаній доповідній записці, начальником Інспекції прийнято рішення про застосування до неї дисциплінарного стягнення у вигляді догани. Позивач вважає зазначений наказ незаконним, необґрунтованим та таким, що грубо порушує її трудові права. З цього приводу позивач наголошує на недостовірності даних, наведених у зазначеній доповідній записці, яка складена головним спеціалістом із запобігання корупції Інспекції одноособово за результатами проведення перевірки юридичного сектору щодо запобігання можливих корупційних правопорушень у діяльності службових осіб Інспекції. Позивач вказує на наявності у неї права на проведення службового розслідування з метою зняття безпідставних звинувачень або підозри з державного службовця, однак, не зважаючи на її заперечення, такого розслідування не було проведено. Стосовно зазначеного у доповідній записці порушення, що полягало у відсутності у переліку номенклатури справ таких позицій як журнал обліку претензій, журнал обліку претензій, пред'явлених Інспекції, журнал обліку претензій, пред'явлених до Інспекції, позивач зазначила, що такі позиції є непотрібними, оскільки Інспекція ніколи не отримувала претензій, не веде господарської діяльності, у зв'язку з чим їх відсутність не може розглядатись як порушення. Такі журнали, як журнал реєстрації позовних заяв, пред'явлених Інспекцією у справах, журнал реєстрації позовних заяв, пред'явлених до Інспекції у справах, наявні та ведуться юридичним сектором. Крім того, позивач наголошує, що безпідставним є висновок про те, що встановлені порушення з її боку є корупційним ризиком. Також позивач звернула вагу суду на те, що необхідною умовою для накладення стягнення є така ознака порушення трудової дисципліни як вина працівника, наявність якої має бути доведена роботодавцем. З урахуванням цього позивач зауважує, що не була ознайомлена із наказом Інспекції про затвердження інструкції з діловодства. При цьому звертає увагу, що службові (функціональні) обов'язки чітко викладені у відповідних посадових інструкціях, а ведення номенклатурних справ до них не належить, що виключає можливість застосування до посадових осіб дисциплінарного стягнення. Також позивач вказує на порушення відповідачем встановленого строку для ознайомлення із наказом про застосування дисциплінарного стягнення, що свідчить про порушення порядку його застосування. Крім того, позивач вказує на порушення строків застосування до неї дисциплінарного стягнення.

Ухвалою суду від 31 серпня 2015 року позовні вимоги позивача в частині визнання неправомірними дій начальника Інспекції з питань захист прав споживачів в Одеській області С.В. Процько та визнання неправомірними дій головного спеціаліста із запобігання корупції Інспекції з питань захист прав споживачів в Одеській області ОСОБА_2 щодо накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення - догани залишені без розгляду у зв'язку з їх відкликанням позивачем.

Відповідач надав до суду заперечення ( т.1а.с. 40-43), в яких зазначив, що в ході проведення заходів щодо виявлення сприятливих для вчинення корупційних правопорушень ризиків у діяльності посадових і службових осіб Інспекції виявлено, що з боку позивача наявне порушення наказу Інспекції від 21.01.2013 року №47-од, а саме, порушення ведення номенклатури справ Інспекції, що відображено у доповідній записці головного спеціаліста із запобігання корупції Інспекції. З урахуванням зазначеного на підставі Кодексу законів про працю України, Закону України «Про державну службу», Положення про Інспекції з питань захисту прав споживачів в Одеській області, затвердженого наказом Держспоживінспекції України від 29.11.2011 року № 25, Положення пор юридичний сектор та посадової інспекції завідувача юридичного сектору Інспекції прийнято наказ від 02.06.2015 року № 17-од про застосування дисциплінарного стягнення до ОСОБА_1 у вигляд догани. Зазначений наказ був оголошений позивачеві 05.06.2015 року, яка відмовилась від його підписання. Стосовно посилання позивача на не проведення службового розслідування відповідач зазначив, що на момент складання доповідної записки жодних заперечень з боку позивача не надходило, а, виходячи з приписів постанови Кабінету Міністрів України від 13.06.2000 року № 950, правові підстави для проведення службового розслідування були відсутні. Відповідач вважає, що позивачем фактично визнано порушення, яке полягало у неведенні журналу обліку претензій, що є порушенням наказу Інспекції від 21.01.2013троку № 47-од про затвердження інструкції з діловодства. На думку відповідача, пункти 2, 8 Положення про Інспекцію, пункти 1.4, 1.5 Положення про юридичний сектор, пункти 1.2, 2.1 посадової інструкції вказують на обов'язки позивача, які стосуються, зокрема, правила ведення діловодства в Інспекції. Відповідно до типової інструкції з діловодства, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2011 року № 1242, зміст, якість підготовки та оформлення на належному рівні інших документів, а також організацію діловодства та зберігання документів у структурних підрозділах установи відповідають їх керівники. Відповідно до розділу IV «Систематизація та зберігання документів у діловодстві постанови Кабінету Міністрів України від 30.11.2011 року № 1242 номенклатура справ структурного підрозділу розробляється не пізніше 15 листопада поточного року посадовою особою, відповідальною за діловодство у структурному підрозділі, на підстав документів з усіх питань його діяльності із залученням фахівців, які працюють у підрозділі. Зведена номенклатура справ установи щороку (не пізніше грудня) уточнюється та вводиться в дію з 1 січня наступного календарного року. З урахуванням наведеного відповідач зазначає, що наказ Інспекції про затвердження інструкції з діловодства виданий на підставі зазначеної постанови Кабінету Міністрів України, у зв'язку з чим, на його думку, позивач у своїй діяльності не керується актами законодавства України.

Ознайомившись із запереченнями відповідача та наданими до суду доказами, позивач надала до суду письмові пояснення ( т.1а.с. 87-90, 166-167), в яких зазначила, що твердження відповідача про відсутність заперечень з її боку на момент складання спеціалістом із запобігання корупції Інспекції доповідної записки спростовується вказаним у тексті спірного наказу посиланням на заперечення завідувача юридичного сектору Інспекції ОСОБА_1. Також позивач посилається на норми постанови Кабінету Міністрів України від 13.06.2000 року № 950, якою затверджено Порядок проведення службового розслідування стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, згідно з яким стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, може бути проведено службове розслідування, зокрема, у разі невиконання або неналежного виконання ними службових обов'язків, та таке службове розслідування передує прийняттю наказу про притягнення до відповідальності. Також позивач пояснила, що журнал претензій у секторі заведений, однак не містить жодних записів, оскільки відповідні претензії не надходили до Інспекції та нею не пред'являлись. З урахуванням наведеного позивач вважає, що у доповідній записці наведена недостовірна інформація про відсутність журналу претензій. Крім того, позивач наголошує, що не ознайомлювалась із Інструкцією з діловодства в Інспекції, складеною у 2015 році, а також зауважила, що до суду наданий документ, який неможна ідентифікувати як належний та допустимий доказ, оскільки, на думку позивача, відповідна копія документу зроблена з різних документів за різні роки, а на стор. 19 приховано окрему інформацію. Стосовно наданого відповідачем до суду акта про відмову підписати наказ щодо застосування до позивача дисциплінарного стягнення, позивач зазначила, що такий акт підроблений та складений набагато пізніше, оскільки наказ для ознайомлення їй був пред'явлений 09.06.2015 року, про що вона зазначила у своїх поясненнях про відмову від підпису цього наказу, складених 09.06.2015 року. Окремо позивач наголосила, що всі документи складались на підставі проведення одноособової перевірки, у зв'язку з чим підробленим, на її думку, також є акт від 15.06.2015 року про усунення недоліків, оскільки ані головний бухгалтер, ані начальник відділу не з'являлись для перевірки стану номенклатури справ у юридичному секторі. Позивач наголосила, що систематичним порушенням вважається порушення, вчинене особою, яка раніше скоювала таке порушення, за що притягувалась до дисциплінарної та громадської відповідальності, і скоїла це порушення знов, але таких порушень за позивачем не було зафіксовано раніше. Жоден з працівників юридичного сектору Інспекції не був ознайомлений з номенклатурою справ ані за 014, ані за 2015 роки, тоді як відповідно до ст. 29 КЗпП України керівництво зобов'язано ознайомити працівника з правами і обов'язками під розписку. При цьому позивач наголошує, що проведена перевірка жодним чином не стосується наявності будь-яких корупційних правопорушень або порушень службових обов'язків, визначених у посадовій інструкції. В свою чергу, виходячи з положень п. 1.1. посадової інструкції головного спеціаліста із запобігання корупції Інспекції, відповідна посадова особа організовує та проводить заходи щодо попередження, виявлення та припинення порушень службової дисципліни,злочинів, корупційних діянь і правопорушень, пов'язаних з корупцією співробітників Інспекції, тобто, така перевірка проведена відповідною особою із перевищенням наданих йому повноважень.

У судовому засіданні позивач підтримала вимоги та обґрунтування адміністративного позову в частині визнання незаконним та скасування наказу Інспекції від 02.06.2015 року № 17-од.

Представники відповідача заперечували проти задоволення позовних вимог, посилаючись на доводи, викладені ними у запереченнях проти позову.

Крім того, у судовому засіданні судом заслухані пояснення свідків у справі

ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8, яким роз'яснено права та обов'язки свідків, попереджено про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання і відмову від давання показань, а також складено ними присягу свідка.

Після заслуховування свідків у справі сторонами надано додаткові пояснення у справі. Так, позивач у своїх поясненнях ( т.1 а.с.187-226) вказує на недостовірність наданих показань свідка ОСОБА_7 стосовно того, що вона неодноразово зверталась до юридичного сектору за бухгалтерською довідкою стосовно кількості судових справ, а також щодо її присутності при складанні акта від 15.06.2015 року № 2 та під час проведення перевірки. В обґрунтування таких доводів позивач вказує, що інформація про судові справи наявна в аналітичному та організаційному відділі інспекції, оскільки надається юридичним звітом щоквартально, у зв'язку з чим свідок ОСОБА_7 ніколи не вимагала такої інформації, оскільки вона є у неї у розпорядженні, а у складі комісії ця особа до перевірки не з'являлась та не знайомилась з веденням номенклатури справ юридичним сектором Інспекції. За таких умов, на думку позивача, акт складався та підписувався ОСОБА_7 з недостовірними фактами як за змістом, так і за датою його складання, та не відповідає дійсності. Крім того, Акт про відмову підписати наказ щодо застосування дисциплінарного стягнення складався не 05.06.2015 року, а лише після 09.06.2015 року. На підтвердження зазначених доводів позивач наголосила, що ця інформація підтверджена іншим свідком - ОСОБА_8, яка пояснила, що ОСОБА_2 самостійно готував всі акти та надавав їх на підпис з відсутньою датою приблизно у 17-18 числах липня 2015 року, а також зазначила, що вказана особа зібрала за день до судового засіданні наполягав на зазначенні свідками у судовому засіданні недостовірних даних щодо дати складання актів.

Відповідач надав пояснення (т.2 а.с.1-3), в яких зазначив, що позивач вводить суд в оману, що, на його думку, полягає у посиланні нею на акти законодавства, які ще не набули чинності. Відповідач пояснив, що накази Інспекції про застосування дисциплінарного стягнення та наказ про посилення трудової дисципліни зареєстровані належним чином у журналі реєстрації наказів з основної діяльності Інспекції. Крім того, відповідач вказав на зареєстровані у журналі вихідної кореспонденції Інспекції за 2014 рік окремих позовів Інспекції, які відсутні у відповідному журналі обліку позовних заяв, пред'явлених Інспекцією. Також відповідач зазначив, що 19.01.2015 року загальними зборами трудового колективу Інспекції схвалено колективний договір з додатком «Правила внутрішнього трудового розпорядку» на 2015-2017 роки, який був погоджений позивачем як завідувачем юридичного сектору, що, на думку відповідача, підтверджує те, що позивач ознайомлена із правилами внутрішнього трудового розпорядку. Стосовно достовірності виступу свідка ОСОБА_8 відповідач зазначив, що вона шляхом омани до судового засідання отримала трудову книжку, а після засідання суду не з'явилась на робоче місце, не передала справи та не здала посвідчення. Також на підтвердження неналежного ставлення ОСОБА_1 до виконання своїх обов'язків свідчить факт пропуску строку для подачі Інспекцією позовної заяви до ТОВ «ЛТД Інтертейтмент», що призвело до ненадходження до бюджету держави 1700 грн.

Суд, заслухавши осіб, що з'явились в судове засідання, дослідивши доводи адміністративного позову, заперечень проти нього, пояснення сторін, наявні матеріали справи та обставини, якими обґрунтовуються вимоги, докази, якими вони підтверджуються, встановив наступне.

ОСОБА_1 з 12.06.2014 року працює на посаді завідувача юридичного сектору Інспекції, із присвоєнням 11 рангу державного службовця, що підтверджується наказом Інспекції про ї призначення на посаду (т.1а.с. 26) та відповідною особовою карткою ( т.1а.с. 45-47).

02.06.2015 року Інспекцією прийнято наказ № 17, яким ОСОБА_1 оголошено догану за невиконання вимог Положення про Інспекцію та вимог Положення про відділ в частині неналежного ведення затвердженої номенклатури справ, невиконання роботи з ведення діловодства у секторі ( т.1а.с. 10).

З преамбули наведеного наказу вбачається, що підставами для його прийняття були положення ст. 14 Закону України «Про державну службу», статей 147-149 Кодексу законів про працю України, п. 5.9. Положення про Інспекцію з питань захисту прав споживачів в Одеській області, затвердженого наказом Держспоживінспекції України від 29.11.2011 року № 25, п.п. 198, 204, 205 Інструкції з діловодства Інспекції від 21.01.2013 року №47-од, Інструкції з діловодства в Держспоживінспекції України, а також доповідна записка головного спеціаліста із запобігання корупції Інспекції ОСОБА_2 від 02.06.2015 року та заперечення завідувача юридичним сектором Інспекції ОСОБА_1

Відповідно до ч. 1 ст. 14 Закону України «Про державну службу» дисциплінарні стягнення застосовуються до державного службовця за невиконання чи неналежне виконання службових обов'язків, перевищення своїх повноважень, порушення обмежень, пов'язаних з проходженням державної служби, а також за порушення правил професійної етики, інший вчинок, який порочить його як державного службовця або дискредитує державний орган, в якому він працює. Виходячи з положень ст. 10 вказаного Закону, сумлінне виконання своїх службових обов'язків, ініціатива і творчість в роботі є одним із основних обов'язків державних службовців. При цьому статтею 11 цього Закону встановлено, що конкретні обов'язки та права державних службовців визначаються на основі типових кваліфікаційних характеристик і відображаються у посадових положеннях та інструкціях, що затверджуються керівниками відповідних державних органів у межах закону та їх компетенції.

Відповідно до положень ст. 147 Кодексу законів про працю України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення.

Положеннями ст. 148 Кодексу законів про працю України визначено, що дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці.

Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

В свою чергу, порядок застосування дисциплінарних стягнень визначений у ст. 149 вказаного Кодексу, відповідно до якої до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення.

За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення.

При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Пунктом 31 Типових правил внутрішнього трудового розпорядку для робітників і службовців підприємств, установ, організацій, затверджених постановою Державного комітету СРСР по праці та соціальних питань за погодженням з ВЦРПС від 20.07.1984 року №213, які залишаються чинними в частині, що не суперечить законодавству України, наказ (розпорядження) про застосування дисциплінарного стягнення з визначенням мотивів його застосування оголошується (сповіщається) працівнику, до якого застосовується стягнення, під розписку у трьохденний строк.

Аналогічні положення закріплені також у п. 6.8. Правил внутрішнього трудового розпорядку Інспекції, затверджених загальними зборами трудового колективу 19.01.2015 року (т.1а.с. 161-165).

Так, дослідивши доповідну записку, складену 02.06.2015 року головним спеціалістом із запобігання корупції Інспекції ОСОБА_2 на адресу начальника Інспекції (т.1а.с. 11), суд встановив, що підставою для застосування до позивача дисциплінарного стягнення є виявлені в ході перевірки стану ведення номенклатури справ у юридичному підрозділі порушення наказу Інспекції від 21.01.2013 року № 47-од, яким затверджена Інструкція з діловодства в Інспекції з питань захисту прав споживачів в Одеській області. Серед таких порушень визначено відсутність індексів на справах, відсутність журналу обліку претензій, неправильна назва журналу судових справ, відсутність журналу реєстрації позовних заяв, пред'явлених Інспекцією у справах, журналу реєстрації позовних заяв, пред'явлених Інспекції у справах, журналу обліку претензій, пред'явлених Інспекції, журналу обліку претензій, пред'явлених Інспекцією.

02.06.2015 року завідувач юридичного сектору Інспекції ОСОБА_1 надала начальнику Інспекції заперечення на вищезгадану доповідну записку (т.1а.с. 12-13).

У вказаних запереченнях позивач звернула увагу керівника на перевищення повноважень головного спеціаліста із запобігання корупції Інспекції під час проведення зазначеної перевірки, оскільки висновки про необхідність застосування дисциплінарної відповідальності до працівників не пов'язані із корупційними правопорушеннями, а також зауважила, що працівники сектору не ознайомлювались з наказом, про порушення якого вказується у доповідній записці, та визначила, що номенклатура справ Інспекції, затверджена начальником Інспекції 25.11.2014 року, не передбачає ведення юридичним департаментом окремих номенклатурних справ, згаданих у доповідні записці.

Представники відповідача не заперечували проти того, що вищезгадані заперечення позивача були подані керівнику у той же самий день, тобто, 02.06.2015 року.

05.06.2015 року головним спеціалістом із запобігання корупції ОСОБА_2 складено ще одну службову записку на ім'я керівника Інспекції, в якій наведені пояснення щодо наявних у нього повноважень з проведення відповідної перевірки, оскільки встановлені в ході перевірки порушення, на його думку, відносяться до корупційних ризиків у діяльності посадової особи (т.1а.с. 14).

Крім того, до суду наданий акт про відмову від підпису наказу щодо застосування дисциплінарного стягнення, складений 05.06.2015 року комісією у складі головного бухгалтера ОСОБА_7, начальника відділу ОСОБА_8, головного спеціаліста ОСОБА_2 про те, що ОСОБА_1 ознайомлено з наказом інспекції від 02.06.2015 року № 17-од, яка відмовилась від його підписання після ознайомлення (т.1а.с. 66).

Водночас, у матеріалах справи наявна копія пояснень позивача на відмову від підпису спірного наказу від 09.06.2015 року, на якій міститься резолюція, що засвідчує факт отримання відповідачем таких пояснень (т.1 а.с. 93-95), та в яких вказується про те, що позивач ознайомлена з цим наказом 09.06.2015 року.

З пояснень свідка ОСОБА_8 вбачається, що участі у проведенні перевірки вона не брала, акт підписувався нею під натиском ОСОБА_2 внаслідок побоювання втратити роботу 18.06.2015 року, та на екземплярі акта, який нею був підписаний, не було зазначено дати складання такого акта. Крім того, свідок зазначила, що відповідний акт був змінений через кілька днів та повторно нею підписаний за проханням ОСОБА_2, який завірив свідка, що перевірка ним проведена. Також з пояснень свідка вбачається, що за день до судового засідання у цій справі, в якому вона брала участь як свідок, ОСОБА_2 проводилась консультація із членами відповідної комісії з питання змісту показань, що мають бути озвучені у суді, зокрема, щодо того, що позивач була ознайомлена із спірним наказом саме 05.06.2015 року, тобто, фактично ОСОБА_2 змушував надавати у суді неправдиві свідчення під присягою.

Вищезгадані показання свідка ОСОБА_8 не були спростовані представником відповідача. Посилання представника відповідача на те, що вказана особа після судового засідання, на якому вона надавала свідчення, більше не з'являлась на роботу та оманою отримала напередодні трудову книжку, суд оцінює критично, оскільки ці доводи жодним чином не спростовують тих показань, що надані свідком у суді, а стосуються інших правовідносин, які виникли між ОСОБА_8 та роботодавцем з приводу припинення трудового договору з цією особою, що, в свою чергу, не має значення для вирішення по суті цієї судової справи, предметом по якій виступає законність наказу про застосування дисциплінарного стягнення до ОСОБА_1

Враховуючи вищевикладене суд критично оцінює наданий до суду доказ про ознайомлення позивача із наказом про застосування до неї дисциплінарного стягнення у встановлений законодавством строк у вигляді акта від 05.06.2015 року № 1 про відмову від ознайомлення з наказом про притягнення до дисциплінарної відповідальності, у зв'язку з чим вважає спірний наказ таким, що не доведений в установленому законодавством порядку до відома позивача.

Досліджуючи обставини справи, суд встановив, що на підставі наказу Держспоживінспекції України від 15.10.2012 року № 168 наказом Інспекції від 21.01.2013 року № 47-од затверджена Інструкція з діловодства в Інспекції з питань захисту прав споживачів в Одеській області (т.1а.с. 136-154).

Пунктом 4 зазначеної Інструкції встановлено, що відповідальність за організацію діловодства в Інспекції несе начальник Інспекції. За зміст, якість підготовки та оформлення на належному рівні документів, а також організацію діловодства та зберігання документів у структурних підрозділах інспекції відповідають їх керівники.

Відповідно до п. 5 зазначеної Інструкції організація діловодства в Інспекції покладається на сектор організаційно-аналітичної роботи та розгляду звернень громадян (далі - служба діловодства).

Виходячи з положень п. 6 Інструкції, саме завданням служби діловодства є встановлення в Інспекції єдиного порядку документування управлінської інформації і роботи з документами із застосуванням сучасних автоматизованих систем, методичне керівництво і контроль за дотриманням установчого порядку роботи з документами у структурних підрозділах Інспекції. При цьому служба відповідно до покладених на неї завдань забезпечує впровадження та контролює дотримання структурними підрозділами Інспекції вимог Інструкції, регламентів та національних стандартів; проводить регулярно перевірку стану діловодства у структурних підрозділах Інспекції.

Враховуючи вищевикладене, суд звертає увагу, що повноваження щодо проведення перевірки юридичного сектору Інспекції з питань дотримання його співробітниками порядку ведення номенклатури справ відноситься до компетенції сектору організаційно-аналітичної роботи та розгляду звернень громадян.

В свою чергу, відповідно до типового положення про уповноважений підрозділ (особу) з питань запобігання та виявлення корупції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.09.2013 року № 706, основними завданнями уповноваженого підрозділу (особи) з питань запобігання та виявлення корупції є: 1) підготовка, забезпечення та контроль за здійсненням заходів щодо запобігання корупції; 2) надання методичної та консультаційної допомоги з питань дотримання вимог антикорупційного законодавства; 3) участь в інформаційному та науково-дослідному забезпеченні здійснення заходів щодо запобігання та виявлення корупції, а також міжнародному співробітництві в зазначеній сфері; 4) проведення організаційної та роз'яснювальної роботи із запобігання, виявлення і протидії корупції; 6) здійснення контролю за дотриманням вимог законодавства щодо врегулювання конфлікту інтересів; 7) здійснення контролю за дотриманням антикорупційного законодавства.

Здійснення контролю за станом діловодства у структурних підрозділах відповідного органу влади не віднесено до завдань уповноваженого підрозділу (особи) з питань запобігання та виявлення корупції. Наявність таких повноважень у головного спеціаліста з запобігання корупції Інспекції ОСОБА_2 відповідачем не доведена.

Так, у доповідній записці ОСОБА_2 від 26.05.2015 року, яка адресована керівнику Інспекції (т.1а.с. 96), викладено прохання забезпечити надання юридичним сектором для ознайомлення та наступного аналізу номенклатурні справи, журнали, які заведені в підрозділі на підставі Інструкції з діловодства, судові справи за період 2013-2014 року, іншу інформацію і матеріали, необхідні для виконання завдання з метою запобігання можливих корупційних правопорушень у діяльності службових осіб Інспекції з питань захисту прав споживачів в Одеській області.

Таким чином, предметом запланованої перевірки зазначеною особою визначено саме встановлення можливих корупційних правопорушень у діяльності службових осіб Інспекції, а не перевірка ведення діловодства у секторі, що виходить поза межі компетенції відповідної посадової особи.

Натомість, за результатами проведеної перевірки головним спеціалістом з запобігання корупції Інспекції ОСОБА_2 наводяться не висновки про виявлені корупційні правопорушення, а висновки про порушення співробітниками юридичного сектору Інспекції порядку ведення діловодства у структурному підрозділі, що жодним чином не стосується корупційних правопорушень та предмету заявленої в рамках компетенції відповідної особи перевірки.

Суд критично оцінює доводи відповідача стосовно виявлення у відповідних порушеннях корупційних ризиків, а саме, виникнення конфлікту інтересів та безконтрольності з боку керівництва. Дійсно, наведені фактори розглядаються як корупційні ризики, про що, зокрема, зазначено у роз'ясненні Міністерства юстиції України від 12.04.2011 року. Проте, ОСОБА_2 не доведено, що ці ризики присутні у виявленому ним порушенні порядку ведення номенклатури справ, що фактично полягає у відсутності журналів обліку претензій, наявність яких взагалі в Інспекції не доведена відповідачем, неправильній назві окремих журналів, відсутності індексів на справах тощо, тоді як корупційної складової у відповідних порушеннях, зокрема, існуючого конфлікту інтересів, який спричинив неналежне виконання посадовими особами обов'язків, особою, відповідальною за перевірку, взагалі не досліджувалось.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» правопорушення, пов'язане з корупцією - діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність. Проте, особою, яка проводила перевірку, не визначено, які заборони та обмеження, встановлені законодавством у сфері запобігання корупції, порушено працівниками юридичного сектору Інспекції, зокрема, позивачем.

Враховуючи вищевикладене, перевірка, за результатами якої позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності, фактично проведена не з питань запобігання корупційним порушенням, а з питань дотримання правил ведення діловодства, що не відносилось до компетенції посадової особи, яка забезпечувала проведення такої перевірки. Беручи до уваги наявність заперечень керівника сектору щодо об'єктивності та компетентності висновків, складених такою особою за результатами перевірки, що перебувала поза межами його компетенції, керівник Інспекції до вжиття заходів дисциплінарного впливу до керівника юридичного сектору мав забезпечити всебічну перевірку викладених у доповідній записці фактів виявлених порушень ведення номенклатури справ органом, на який Інструкцією з діловодства в Інспекції покладено повноваження щодо контролю за правильністю ведення діловодства.

Втім, як вбачається з матеріалів справи, перевірка фактично проведена одноособово ОСОБА_2, а працівники служби діловодства до неї взагалі не залучались.

Поряд з цим, суд звертає увагу, що предметом перевірки визначено документацію юридичного сектору Інспекції за період 2013-2014 років, тоді як позивач працює на посаді лише з червня 2014 року, у зв'язку з чим окремому дослідженню підлягала наявність вини цієї особи у виявлених порушеннях залежно від дати їх виникнення, однак, відповідачем така перевірка також не забезпечена.

Відповідно до п. 197 Інструкції з діловодства Інспекції, затвердженої наказом Інспекції від 21.01.2013 року № 47-од, номенклатура справ - це систематизований перелік назв (заголовків) справ, що формуються в її діловодстві, із зазначенням строків зберігання справ.

Відповідно до п. 198 цієї Інструкції номенклатура справ призначена для встановлення в Інспекції єдиного порядку формування справ, забезпечення їх обліку, оперативного пошуку документів за їх змістом і видом, визначення строків зберігання справ і є основою для складення описів справ постійного та тривалого (понад 10 років) зберігання, а також для обліку справ тимчасового (до 10 років включно) зберігання.

Пунктом 199 Інструкції передбачено, що в Інспекції складаються номенклатури справ структурних підрозділів (додаток 13) і зведена номенклатура справ установи (додаток 14).

Номенклатура справ структурного підрозділу розробляється не пізніше 15 листопада поточного року посадовою особою, відповідальною за діловодство у структурному підрозділі, на підставі документів з усіх питань його діяльності із залученням фахівців, які працюють в підрозділі.

Зведена номенклатура справ складається службою діловодства на основі номенклатур справ структурних підрозділів.

Методична допомога у складенні номенклатур справ надається архівом установи.

Відповідно до п.п 200, 201 цього акта зведена номенклатура справ Інспекції схвалюється комісією установи з проведення експертизи цінності документів (далі - експертна комісія) та погоджується експертно-перевірною комісією відповідного державного архіву один раз на п'ять років або невідкладно у разі зміни форми власності, структури, функцій та характеру роботи установи, після чого затверджується начальником Інспекції.

Зведена номенклатура справ Інспекції складається у чотирьох примірниках, на кожному з яких повинен бути заповнений гриф погодження з відповідним державним архівом. Перший (недоторканний) примірник зведеної номенклатури справ зберігається у службі діловодства, другий використовується службою діловодства як робочий, третій передається до архіву Інспекції, для здійснення контролю за формуванням справ у структурних підрозділах, четвертий - надсилається до державного архіву.

Структурні підрозділи Інспекції отримують витяги з відповідних розділів затвердженої зведеної номенклатури справ для використання у роботі.

Зведена номенклатура справ Інспекції щороку (не пізніше грудня) уточнюється та вводиться в дію з 1 січня наступного календарного року.

Отже, необхідною умовою використання у роботі затвердженої зведеної номенклатури справ є її отримання структурним підрозділом. Втім відповідачем не доведено, що такий витяг отримувався юридичним сектором Інспекції та, зокрема, був доведений до відома завідувача цим сектором під час прийняття її на роботу та в подальшому після затвердження оновленої номенклатури справ.

Так, позивач у своєму позові вказує на відсутність необхідності ведення окремих номенклатур справ юридичного сектору відповідно до зведеної номенклатури справ Інспекції, надаючи до суду відповідний витяг, що містить 1 позицій (т1.а.с. 16). Натомість відповідач надав до суду зведену номенклатуру справ Інспекції, яка містить 16 позицій у номенклатурі справ юридичного сектору Інспекції (т.1а.с. 134-135), тобто, 5 додаткових позицій, про відсутність яких і вказується у доповідній записці головного спеціаліста з запобігання корупції ОСОБА_2

Враховуючи те, що відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, суд вважає недоведеним відповідачем факт того, що позивача належним чином ознайомлено із зведеною номенклатурою справ у редакції, яка була ним надана до суду, у зв'язку з чим суд вважає необґрунтованими висновки про порушення позивачем Інструкції з діловодства в Інспекції в частині незабезпечення ведення журналу обліку претензій, журналу обліку претензій, пред'явлених інспекції у справах захисту прав споживачів, журналу обліку претензій пред'явлених інспекцією у справах захисту прав споживачів, а також неправильній назві журналу обліку судових справ. Окремо суд наголошує, що, вказуючи про неправильні назви окремих журналів, які ведуться в юридичному секторі Інспекції, головний спеціаліст з запобігання корупції Інспекції ОСОБА_2 у своїй доповідній записці сам неправильно наводить назви відповідних журналів, які не відповідають наданій до суду зведеній номенклатурі справ Інспекції.

Крім того, суд, дослідивши посадову інструкцію завідувача юридичного сектору, затверджену в.о. начальника Інспекції 17.06.2013 року, встановив, що всупереч вимог Закону України «Про державну службу» конкретного обов'язку відповідної посадової особи щодо організації та контролю за веденням номенклатури справ юридичного сектору Інспекції у ній не визначено.

Суд також критично оцінює надані копії адресованих Інспекції претензій на підтвердження існування таких документів в Інспекції, оскільки вони датовані періодом, в який позивач ще не працювала на посаді та не стосуються судових справ захисту прав споживачів (т.1а.с. 97-98).

Крім того, суд вважає необґрунтованими посилання відповідача на відсутність обліку у журналах, ведення яких забезпечується юридичним сектором Інспекції, окремих документів (т.1 а.с.227-251), оскільки такі доводи не враховувались відповідачем під час прийняття спірного наказу.

Усі інші доводи сторін та їх представників суд вважає безпідставними та необґрунтованими. При цьому, слід зазначити, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини та, зокрема, п.58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, п. 29 рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Згідно з положеннями ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно з вимогами ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши у взаємному зв'язку наявні у матеріалах справи докази, беручи до уваги недоведеність відповідачем виявлених порушень Інструкції з діловодства в Інспекції з боку завідувача юридичного сектору Інспекції ОСОБА_1, наявності вини позивача у названих порушеннях порушення порядку притягнення особи до дисциплінарної відповідальності, суд вважає, що наказ Інспекції від 02.06.2015 року № 17-од є таким, що суперечить чинному законодавств України, у зв'язку з чим підлягає скасуванню судом.

На підставі встановленого, керуючись приписами ст.ст. 11, 162 КАС України, суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 6, 9, 11, 69-72, 86, 94, 158-163, 167,186, 254 КАС України суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов завідувача юридичного сектору Інспекції з питань захисту прав споживачів в Одеській області ОСОБА_1 до Інспекції з питань захисту прав споживачів в Одеській області про визнання незаконним та скасування наказу задовольнити.

Визнати незаконним та скасувати наказ Інспекції з питань захисту прав споживачів в Одеській області від 02.06.2015 року № 17-од про застосування дисциплінарного стягнення.

Судові витрати розподілити відповідно до приписів ст. 94 КАС України.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний суддею 01.09.2015 року.

Суддя С.М. Корой

.