Справа № 826/4217/13-а
Суддя: Погрібніченко І.М.
Дата ухвалення: 2015-09-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

01 вересня 2015 року № 826/4217/13-а

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Погрібніченка І.М., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу
за позовомДочірнього підприємства з іноземною інвестицією «САНТРЕЙД»
доМіжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби - Центрального офісу з обслуговування великих платників
проскасування податкових повідомлень-рішень від 28 грудня 2012 року № № , , -
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

27 березня 2013 року до Окружного адміністративного суду м. Києва звернулось Дочірнє підприємство з іноземною інвестицією «САНТРЕЙД» (далі - ДПзІІ «САНТРЕЙД», позивач) з адміністративним позовом про скасування податкових повідомлень-рішень від 28 грудня 2012 року № № , , прийнятих Окружною державною податковою службою - Центральним офісом з обслуговування великих платників податків Державної податкової служби.

14 серпня 2013 року та 18 лютого 2015 року в судових засіданнях протокольними ухвалами замінено неналежного відповідача - Окружну державну податкову службу - Центральний офіс з обслуговування великих платників податків Державної податкової служби на належного відповідача, відповідно, - Міжрегіональне головне управління Міндоходів - Центральний офіс з обслуговування великих платників, Міжрегіональне головне управління Державної фіскальної служби - Центральний офіс з обслуговування великих платників (далі - МГУ ДФС - Центральній офіс з ОВП, відповідач).

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що винесені податкові повідомлення-рішення є такими, що не ґрунтуються на фактичних обставинах та нормах чинного законодавства.

Позивач зазначає, що він протягом 2011-2012 років здійснював закупівлю олії соняшникової, кукурудзи, сої, пшениці, насіння ріпаку у постачальників: ТОВ «Маштехімпорт», ТОВ «АТД Пігмаліон», ТОВ «Коростишівземінвест», ТОВ «Дельфа-М», ТОВ «Юні Трейд Компані», ПП «Влада Плюс», ТОВ «Метрудтранс», ТОВ «Агроникс-М», ФОП ОСОБА_2, ТОВ «Агророма-Миколаїв», ТОВ «АПК «Аріана-М», ТОВ «Інтерагро-Союз», ТОВ «Батив», ТОВ «Оксамит Таврії», ТОВ «Трейдинг Агро», ТОВ «Селена Юг», ТОВ «СП «Декла», ТОВ «Кортес-Агро», ПП «Белвас», ТОВ «Дарінет-Сервіс», ТОВ «Укрбудтранссервіс», ТОВ «Агрокультура Захід», ТОВ «Сервіс-К.М.Б.», ПП «АВС-Гранд», ПП «Асцелла», ТОВ «Регіон-2011», ПП «Корн-С», ТОВ «Гера Драйф», ПП «Група компаній «Діалог-Оптім», ПП «НЄД», ТОВ «Югресурспостач», ТОВ «Торгівельна фірма «Діаніт», ТОВ «ПСК Анкей», ПП «Украгро-Трейд», ПП «Ірел», ПП «КФ «Руал», ПП «Мидас Плюс», ТОВ «Рофф», ПП «Лист-Юг», ТОВ «Атлантік-Б», ПП «Антарес», ТОВ АПК «Аля», ПП «Міо», ТОВ «Агросейл», ТОВ «Воскресенськ Агро», ТОВ «Медіа Меджик», ТОВ «Кваркон», ФГ «Себек-2007», ТОВ «Павлоградзернопродукт», ТОВ «Ділкорн», з якими були укладені відповідні договори.

Позивач зокрема зазначає, що товар придбавався ним для використання у власній господарській діяльності та з метою подальшої реалізації та отримання прибутку; товар придбавався ним з ПДВ, який був перерахований вказаним вище продавцям під час його оплати. Оскільки придбаний товар, в переважній більшості, в подальшому експортувався платником податків із застосуванням нульової ставки ПДВ, то суми податкового кредиту перевищили суми податкових зобов'язань, внаслідок цього у нього виникло право на бюджетне відшкодування.

Як вказує позивач, на момент придбання ним товару у таких контрагентів, останні були належним чином зареєстрованими юридичними особами та платниками податку на додану вартість.

Як стверджує позивач, реальність господарських операцій з поставки та подальшої реалізації вказаного вище товару підтверджується договорами та первинними документами, зокрема податковими та видатковими накладними, актами виконання робіт, рахунками-фактурами, ТТН, складськими квитанціями, зовнішньоекономічними контрактами, ВМД, платіжними документами тощо.

Позивач зазначає, що відповідач, продублювавши нічим не доведені дані актів перевірок деяких (більшості) контрагентів підприємства, зробив необґрунтовані припущення, що взаємовідносини зі своїми контрагентами платник податку декларував з метою штучного формування податкового кредиту, без наміру створення правових наслідків, які обумовлювались цими правочинами.

Щодо решти контрагентів, відповідач виходив з фактичної несплати контрагентами ПДВ до Державного бюджету за операціями з позивачем (неподання ними податкової звітності; визнання такої звітності недійсною; розбіжності між податковим зобов'язанням контрагентів та податковим кредитом позивача, тощо), що на думку позивача, є надуманим та необґрунтованим твердження контролюючого органу.

Позивач вказує, що доказами підтвердження реальності здійснення фінансово-господарських взаємовідносин між ним та його контрагентами є укладені договори поставки сільськогосподарської продукції. Всі податкові накладні складені та оформлені у відповідності з вимогами Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI із змінами і доповненнями.

Разом з тим, контролюючим органом не було надано належної оцінки та проігноровано фінансово-господарські документи позивача по взаємовідносинах з контрагентами та зроблено упереджені висновки щодо порушень податкового та іншого законодавства з боку підприємства. Так, щодо ряду періодів відбулась повторна перевірка, крім того, жодних запитів щодо надання документів за операціями, що стали предметом перевірки, платник податків не отримував.

На переконання позивача, не допускається відображення в акті перевірки необґрунтованих даних, а також суб'єктивних припущень перевіряючим, які не мають підтверджених доказів, та різного роду висновків щодо дій посадових осіб суб'єкта господарювання.

Як наслідок, позивач вважає, що висновки викладені в акті перевірки базуються на припущеннях та неналежних доказах, посилання в ньому на порушення вимог діючого законодавства безпідставне та неправомірне, фактичне виконання господарських зобов'язань між ДПзІІ «САНТРЕЙД» та його контрагентами (ТОВ «Маштехімпорт», ТОВ «АТД Пігмаліон», ТОВ «Коростишівземінвест», ТОВ «Дельфа-М», ТОВ «Юні Трейд Компані», ПП «Влада Плюс», ТОВ «Метрудтранс», ТОВ «Агроникс-М», ФОП ОСОБА_2, ТОВ «Агророма-Миколаїв», ТОВ «АПК «Аріана-М», ТОВ «Інтерагро-Союз», ТОВ «Батив», ТОВ «Оксамит Таврії», ТОВ «Трейдинг Агро», ТОВ «Селена Юг», ТОВ «СП «Декла», ТОВ «Кортес-Агро», ПП «Белвас», ТОВ «Дарінет-Сервіс», ТОВ «Укрбудтранссервіс», ТОВ «Агрокультура Захід», ТОВ «Сервіс-К.М.Б.», ПП «АВС-Гранд», ПП «Асцелла», ТОВ «Регіон-2011», ПП «Корн-С», ТОВ «Гера Драйф», ПП «Група компаній «Діалог-Оптім», ПП «НЄД», ТОВ «Югресурспостач», ТОВ «Торгівельна фірма «Діаніт», ТОВ «ПСК Анкей», ПП «Украгро-Трейд», ПП «Ірел», ПП «КФ «Руал», ПП «Мидас Плюс», ТОВ «Рофф», ПП «Лист-Юг», ТОВ «Атлантік-Б», ПП «Антарес», ТОВ АПК «Аля», ПП «Міо», ТОВ «Агросейл», ТОВ «Воскресенськ Агро», ТОВ «Медіа Меджик», ТОВ «Кваркон», ФГ «Себек-2007», ТОВ «Павлоградзернопродукт», ТОВ «Ділкорн») підтверджено всіма необхідними первинними документами, а тому, на переконання позивача, твердження контролюючого органу про відсутність у платника податків при укладенні договорів та здійсненні господарських операцій з контрагентами господарської мети суперечить вимогам чинного законодавства України та є безпідставним.

В судовому засіданні представники позивача позовні вимоги повністю підтримали та просили їх задовольнити з підстав, викладених як в позовній заяві, так і в поясненнях від 31.03.2015, узагальнених поясненнях від 06.04.2015, поясненнях від 08.04.2015, від 20.05.2015, від 11.06.2015.

Відповідач подав письмові заперечення на адміністративний позов, в яких зазначає, що враховуючи дані податкових перевірок більшості контрагентів позивача та системи автоматизованого співставлення розшифровок ПЗ та ПК в розрізі контрагентів інших суб'єктів господарювання та враховуючи норми законодавчих актів, документи по взаємовідносинах з вказаними вище контрагентами складені всупереч вимогам діючого законодавства України, в зв'язку з чим не має можливості підтвердити факт здійснення господарських операцій та відсутні підстави для включення позивачем до складу податкового кредиту з податку на додану вартість вартості товарів, оформлених як поставлених вказаними вище контрагентами.

За таких обставин, відповідач вважає, що на підставі виявлених порушень, контролюючим органом правомірно прийняті податкові повідомлення-рішення.

В наданих запереченнях на адміністративний позов, відповідач просив в задоволенні позовних вимог повністю відмовити.

В судовому засіданні проти задоволення адміністративного позову представник відповідача заперечував з підстав, викладених як в запереченнях на адміністративний позов, так і в додаткових поясненнях до заперечень від 10.09.2013, додаткових поясненнях від 07.04.2015.

Відповідно до вимог частини четвертої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку про розгляд справи у письмовому провадженні.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення їх представників, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Дочірнє підприємство з іноземною інвестицією «САНТРЕЙД» (ідентифікаційний код юридичної особи 25394566) зареєстроване Печерською районною державною адміністрацією 26.01.1998 за № 0009748. Вказане підприємство розташоване за адресою: 01030, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, буд. 19-21А (Виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців серії АА № 149988).

ДПзІІ «САНТРЕЙД» взято на податковий облік в органах державної податкової служби 09.02.1998 за № 2269, на дату підписання акту перевірки перебувало на обліку в Окружній державній податковій службі - Центральному офісі з обслуговування великих платників податків Державної податкової служби.

Згідно Свідоцтва про реєстрацію платника податку на додану вартість № 200036831 від 02.04.2012 ДПзІІ «САНТРЕЙД» є платником податку на додану вартість (індивідуальний податковий номер 06).

В період з 10.12.2012 по 14.12.2012 Окружною ДПС - Центральним офісом з ОВПП ДПС проведено документальну позапланову невиїзну перевірку правомірності нарахування ДПзІІ «САНТРЕЙД» () бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку за 2011 рік, січень-серпень 2012 року, за результатами якої складено Акт № 1425/40-50/23-20/25394566 від 14.12.2012 (далі - Акт № 1425/40-50/23-20/25394566).

В ході перевірки контролюючим органом встановлено порушення:

- п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI із змінами і доповненнями, що призвело до завищення суми податкового кредиту в розмірі 23 543 376,94 грн., а саме:

01.2011 - 371 579,07 грн.;

02.2011 - 139 891,33 грн.;

03.2011 - 324 225,26 грн.;

04.2011 - 554 363,05 грн.;

05.2011 - 361 382,83 грн.;

06.2011 - 78 008,38 грн.;

07.2011 - 13 506,71 грн.;

08.2011 - 894 875,08 грн.;

09.2011 - 2 047 165,92 грн.;

10.2011 - 3 106 738,11 грн.;

11.2011 - 6 118 437,12 грн.;

12.2011 - 2 057 020,92 грн.;

01.2012 - 1 886 799,96 грн.;

03.2012 - 123 830,35 грн.;

04.2012 - 1 014 468,44 грн.;

05.2012 - 158 784,52 грн.;

06.2012 - 600 139,32 грн.;

07.2012 - 3 692 160,57 грн., всього - 23 543 376,94 грн.;

- пп. 14.1.18 п. 14.1 ст. 14, п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI із змінами і доповненнями, що призвело до завищення суми бюджетного відшкодування на загальну суму ПДВ в розмірі 24 386 941,09 грн., а саме:

01.2011 - 857 070,86 грн.;

02.2011 - 371 579,07 грн.;

03.2011 - 139 891,33 грн.;

04.2011 - 324 225,26 грн.;

05.2011 - 554 363,05 грн.;

06.2011 - 439 391,21 грн.;

09.2011 - 894 875,08 грн.;

10.2011 - 2 047 165,92 грн.;

11.2011 - 3 106 738,11 грн.;

12.2011 - 8 175 458,04 грн.;

02.2012 - 1 886 799,96 грн.;

04.2012 - 123 830,35 грн.;

05.2012 - 1 014 468,44 грн.;

06.2012 - 158 784,52 грн.;

07.2012 - 600 139,32 грн.;

08.2012 - 3 692 160,57 грн., всього - 24 386 941,09 грн.

28 грудня 2012 року Окружною ДПС - Центральним офісом з ОВПП ДПС, на підставі Акта перевірки № 1425/40-50/23-20/25394566, прийнято податкове повідомлення-рішення форми «Р» № , яким згідно з підпунктом 54.3.2 пункту 54.3 статті 54 глави 4 розділу II та відповідно до п. 123.1 ст. 123 розділу 2 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI із змінами та доповненнями за порушення вимог п. 185,1 ст. 185, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, пп. 14.1.18 п. 14.1 ст. 14, п. 200.2 ст. 200 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI із змінами і доповненнями збільшено суму грошового зобов'язання за платежем: податок на додану вартість у розмірі 16 883,39 грн., з якої сума грошового зобов'язання за основним платежем складає 13 506,71 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 3 376,68 грн.

28 грудня 2012 року Окружною ДПС - Центральним офісом з ОВПП ДПС, на підставі Акта перевірки № 1425/40-50/23-20/25394566, прийнято податкове повідомлення-рішення форми «В1» № , яким згідно з пунктом 54.3 статті 54 та пунктом 58.1 статті 58 глави 4 розділу II та відповідно до пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, пп. 78.1.8 п. 78.1 ст. 78, п. 79.1 ст. 79 та п. 200.11 ст. 200 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI із змінами та доповненнями за порушення вимог п. 185.1 ст. 185, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, пп. 14.1.18 п. 14.1 ст. 14, п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI із змінами і доповненнями зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 24 386 941,09 грн., з якої не відшкодовано на момент перевірки складає 21 678 477,37 грн., відшкодовано на момент перевірки - 2 708 463,72 грн. та нараховані штрафні (фінансові) санкції (штрафи) в розмірі 10 850 216,14 грн.

Зазначені податкові повідомлення-рішення № № , від 28.12.2012 р. оскаржені позивачем в порядку процедури адміністративного оскарження до ДПС України, яка своїм рішенням про результати розгляду первинної скарги від 07.03.2013 № 3602/6/10-2115 податкові повідомлення-рішення Окружної ДПС - Центрального офісу з ОВПП ДПС від 28.12.2012 № № , залишила без змін, скаргу позивача - без задоволення.

Незгода з зазначеними вище податковими повідомленнями-рішеннями Окружної ДПС - Центрального офісу з ОВПП ДПС обумовила позивача звернутись до суду.

Оцінивши за правилами статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України надані сторонами докази та пояснення їх представників, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд погоджується з доводами Дочірнього підприємства з іноземною інвестицією «САНТРЕЙД», виходячи з наступного.

Спірні правовідносини врегульовано нормами Конституції України, Податкового кодексу України (далі - ПК України), Цивільного кодексу України (далі -ЦК України), Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 р. № 996-XIV (далі - Закон № 996-XIV), Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 р. № 88, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 05.06.1995 р. за № 168/704 (далі - Положення № 88).

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Приписами п. 1.1 ст. 1 ПК України (в редакції, чинній в момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Згідно з пп. 14.1.18 п. 14.1 ст. 1 ПК України бюджетне відшкодування - це відшкодування від'ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника, у тому числі автоматичне бюджетне відшкодування у порядку та за критеріями, визначеними у розділі V цього Кодексу.

Як вбачається з акту перевірки, за наслідками проведення останньої контролюючим органом встановлені порушення наступних вимог: п. 185.1 ст. 185, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 200.2, п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. № 2755-VI із змінами і доповненнями.

З цього приводу, суд зазначає, що відповідно до п. 185.1 ст. 185 ПК України об'єктом оподаткування є операції платників податку з: а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу; в) ввезення товарів на митну територію України; г) вивезення товарів за межі митної території України; е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

З метою оподаткування цим податком до операцій з ввезення товарів на митну територію України та вивезення товарів за межі митної території України прирівнюється поміщення товарів у будь-який митний режим, визначений Митним кодексом України.

Приписами п. п. 198.3, 198.6 ст. 198 ПК України визначено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати складання податкової накладної.

Платники податку, що застосовували касовий метод до набрання чинності цим Кодексом або застосовують касовий метод, мають право на включення до податкового кредиту сум податку на підставі податкових накладних, отриманих протягом 60 календарних днів з дати списання коштів з банківського рахунка платника податку.

Для банківських установ при одержанні ними права власності на заставне майно з метою подальшого продажу таке право зберігається до моменту продажу такого заставленого майна.

Згідно з п. п. 200.2, 200.4 ст. 200 ПК України при позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

Якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від'ємне значення, то: а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем послуг; б) залишок від'ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду.

З матеріалів справи вбачається, що в перевіряємому періоді позивач мав взаємовідносини з ТОВ «Маштехімпорт», ТОВ «АТД Пігмаліон», ТОВ «Коростишівземінвест», ТОВ «Дельфа-М», ТОВ «Юні Трейд Компані», ПП «Влада Плюс», ТОВ «Метрудтранс», ТОВ «Агроникс-М», ФОП ОСОБА_2, ТОВ «Агророма-Миколаїв», ТОВ «АПК «Аріана-М», ТОВ «Інтерагро-Союз», ТОВ «Батив», ТОВ «Оксамит Таврії», ТОВ «Трейдинг Агро», ТОВ «Селена Юг», ТОВ «СП «Декла», ТОВ «Кортес-Агро», ПП «Белвас», ТОВ «Дарінет-Сервіс», ТОВ «Укрбудтранссервіс», ТОВ «Агрокультура Захід», ТОВ «Сервіс-К.М.Б.», ПП «АВС-Гранд», ПП «Асцелла», ТОВ «Регіон-2011», ПП «Корн-С», ТОВ «Гера Драйф», ПП «Група компаній «Діалог-Оптім», ПП «НЄД», ТОВ «Югресурспостач», ТОВ «Торгівельна фірма «Діаніт», ТОВ «ПСК Анкей», ПП «Украгро-Трейд», ПП «Ірел», ПП «КФ «Руал», ПП «Мидас Плюс», ТОВ «Рофф», ПП «Лист-Юг», ТОВ «Атлантік-Б», ПП «Антарес», ТОВ АПК «Аля», ПП «Міо», ТОВ «Агросейл», ТОВ «Воскресенськ Агро», ТОВ «Медіа Меджик», ТОВ «Кваркон», ФГ «Себек-2007», ТОВ «Павлоградзернопродукт», ТОВ «Ділкорн».

Як вбачається з акту перевірки, відповідач під час її проведення здебільшого використав дані актів перевірок більшості контрагентів, стосовно інших - дані системи автоматизованого співставлення розшифровок ПЗ та ПК в розрізі контрагентів, де виявив невідповідність задекларованої суми ПК, оскільки постачальниками звітність з ПДВ не подано, відповідно не нараховано та не сплачено до бюджету суму податкових зобов'язань тощо, що стало підставою для формування ним висновків щодо того, що сума ПДВ за серпень 2011 року у розмірі 13 506,71 грн. підлягає донарахуванню та сплаті до бюджету. Крім того, на переконання відповідача, позивачем порушені вимоги пп. 14.1.18 п. 14.1 ст. 14, п. 200.4 ст. 200 ПК України, що призвело до завищення суми бюджетного відшкодування на загальну суму ПДВ в розмірі 24 386 941,09 грн., яка підлягає зменшенню.

У той же час, з аналізу акту перевірки вбачається, що первинні документи, як то договори, податкові накладні тощо, предметом дослідження під час проведення документальної позапланової невиїзної перевірки контролюючим органом не були. Крім того, судом встановлено, що відповідачем платнику податків запит щодо надання ним документів за операціями, що стали предметом перевірки, не надсилався.

Також, з аналізу наданої позивачем інформації вбачається, що достовірність нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на розрахунковий рахунок платника у банку за такі періоди, як березень, квітень, травень, вересень, листопад, грудень 2011 року та квітень 2012 року вже була предметами досліджень контролюючим органом, результати стосовно чого викладені в актах перевірок, відповідно № 799/40-40/7/25394566 від 22.09.2011, № 157/40-40/7/25394566 від 24.02.2012, № 675/40-50/23-20/25394566 від 12.07.2012, № 716/40-50/23-20/25394566 від 20.07.2012.

Разом з тим, в ході розгляду справи судом встановлено, що між ДПзІІ «САНТРЕЙД» (Покупець) та його вказаним вище контрагентами (Постачальники, або Продавці) були укладені договори поставки.

На виконання вимог чинного законодавства, контрагентами позивача за вказаними операціями були виписані первинні документи: податкові, видаткові накладні, акти виконання робіт, рахунки-фактури, ТТН, складські квитанції.

Аналіз наявних в матеріалах справи первинних документів дає суду підстави стверджувати про реальність вчинюваних операцій (поставки товарів).

Крім того, з приводу встановленого, суд вважає за необхідне зазначити, що як зазначено в Інформаційному листі Вищого адміністративного суду України від 02 червня 2011 року № 742/11/13-11, витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Також, з огляду на принцип персональної відповідальності платника податку право на податковий кредит не може ставитись у пряму залежність від додержання податкової дисципліни третіми особами. Тобто якщо контрагент не виконав свого зобов'язання щодо сплати податку до бюджету, це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи, а тому сама по собі несплата податку продавцем (у тому числі внаслідок ухилення від сплати) не може бути підставою для відмови у праві платника податку на податковий кредит за наявності факту здійснення господарської операції.

Таким чином, суд робить висновок про те, що чинне законодавство не ставить в залежність виникнення у платника податку на додану вартість права на податковий кредит від дотримання вимог податкового законодавства іншими суб'єктами господарювання.

Так само як і на платника податків не покладається обов'язок перевіряти безпосереднього контрагента на предмет виконання ним вимог податкового законодавства перед тим, як відносити відповідні суми ПДВ до податкового кредиту та заявляти відповідні суми до бюджетного відшкодування.

З метою підтвердження реальності господарських операцій, що мали місце з його контрагентами, позивачем були надані суду копії відповідних первинних документів, а саме: договорів поставок, актів виконання робіт, податкових, видаткових накладних, рахунків-фактур, ТТН, складських квитанцій тощо.

Наявні в матеріалах справи податкові накладні, розрахункові (платіжні) документи, в силу вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, є первинними документами та мають всі необхідні встановлені нормами чинного законодавства обов'язкові реквізити.

Докази того, що вказані документи не мають юридичної сили або визнані в установленому порядку недійсними на момент розгляду вказаної справи - відсутні.

Як встановлено судом, на момент складання податкових накладних, ТОВ «Маштехімпорт», ТОВ «АТД Пігмаліон», ТОВ «Коростишівземінвест», ТОВ «Дельфа-М», ТОВ «Юні Трейд Компані», ПП «Влада Плюс», ТОВ «Метрудтранс», ТОВ «Агроникс-М», ФОП ОСОБА_2, ТОВ «Агророма-Миколаїв», ТОВ «АПК «Аріана-М», ТОВ «Інтерагро-Союз», ТОВ «Батив», ТОВ «Оксамит Таврії», ТОВ «Трейдинг Агро», ТОВ «Селена Юг», ТОВ «СП «Декла», ТОВ «Кортес-Агро», ПП «Белвас», ТОВ «Дарінет-Сервіс», ТОВ «Укрбудтранссервіс», ТОВ «Агрокультура Захід», ТОВ «Сервіс-К.М.Б.», ПП «АВС-Гранд», ПП «Асцелла», ТОВ «Регіон-2011», ПП «Корн-С», ТОВ «Гера Драйф», ПП «Група компаній «Діалог-Оптім», ПП «НЄД», ТОВ «Югресурспостач», ТОВ «Торгівельна фірма «Діаніт», ТОВ «ПСК Анкей», ПП «Украгро-Трейд», ПП «Ірел», ПП «КФ «Руал», ПП «Мидас Плюс», ТОВ «Рофф», ПП «Лист-Юг», ТОВ «Атлантік-Б», ПП «Антарес», ТОВ АПК «Аля», ПП «Міо», ТОВ «Агросейл», ТОВ «Воскресенськ Агро», ТОВ «Медіа Меджик», ТОВ «Кваркон», ФГ «Себек-2007», ТОВ «Павлоградзернопродукт», ТОВ «Ділкорн» були належним чином зареєстрованими юридичними особами та зареєстровані як платники податку на додану вартість у встановленому законодавством порядку, а тому вказані контрагенти мали право нараховувати податок на додану вартість та складати податкові накладні, на підставі яких позивач формував податковий кредит та копії яких знаходяться в матеріалах справи, відповідають вимогам, встановленим п. 201.1 статті 201 ПК України.

З метою з'ясування обставин справи, судом вживалися заходи щодо виклику та допиту в якості свідків гр. ОСОБА_3 (директор ТОВ «Павлоградзернопродукт» на час спірних операцій), гр. ОСОБА_4 (директор ТОВ «Ділкорн» на час спірних операцій), які повідомили суду про реальність вчинюваних правочинів.

Таким чином, за вказаних вище обставин, суд приходить до висновку про вчинення позивачем в перевіряємому періоді фінансово-господарської діяльності в рамках звичайної господарської діяльності.

Водночас, доводи контролюючого органу в обґрунтування своєї позиції є припущеннями, які не є доведеними належними доказами.

Відсутність доведення фактів правопорушення та неналежна оцінка міжгосподарських відносин призвела до невідповідності висновків контролюючого органу фактичним обставинам справи.

Крім того, у даній справі за ухвалою суду від 11.09.2013 про призначення експертизи було проведено судово-економічну експертизу.

На розгляд експертів були поставлені питання щодо підтвердження наданими позивачем документами розміру сформованого ним податкового кредиту та можливості встановлення на підставі наданих документів реальність здійснення операцій.

Судові експерти, проаналізувавши надані позивачем документи, у своєму Висновку експертів за результатами проведення судово-економічної експертизи від 27.06.2014 № 10929/10930/13-45/7619-7637/14-45 прийшли до висновку, що надані документи підтверджують право на формування позивачем податкового кредиту, оскільки є належними (містять усі необхідні реквізити), а також у своїй сукупності свідчать про виконання договорів поставки та здійснення подальших операцій з продукцією.

Таким чином, суд звертає увагу на той факт, що судові експерти не лише досліджували сам факт наявності первинних документів на підтвердження закупівлі зернових, а й ними були детально вивчені документи, надані позивачем на підтвердження здійснення суміжних операцій із закупленою позивачем сільськогосподарською продукцією.

Так, судовими експертами досліджувався подальший рух придбаного позивачем товару аж до моменту його продажу/експорту, а саме операції зі зберігання товару на елеваторах, транспортування в порти/на переробку, переробки насіння соняшникового на олію, завантаження на кораблі зернових та переробленої олії, операції з продажу зернових за зовнішньоекономічними контрактами/договорами поставки.

При цьому, експертами досліджувалися первинні документи по спірним операціям із поставки товарів у взаємозв'язку із документами на підтвердження подальшого руху зернових: перевірялися відповідність та послідовність дат на документах, обсягів здійснюваних операцій, співставлялися дані з первинних документів та документів складського обліку руху закуплених товарів та їх подальшого руху зі складу.

Суд, керуючись ч. 1 ст. 86 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Отже, суд вважає, що Висновок експертів за результатами проведення судово-економічної експертизи від 27.06.2014 № 10929/10930/13-45/7619-7637/14-45 є належним підтвердженням того, що з точки зору вивчення первинних документів позивача у їх взаємозв'язку та зв'язку з документами бухгалтерського та складського обліку, вони беззаперечно підтверджують як правомірність формування позивачем податкового кредиту, так і здійснення операцій з поставки товарів у відповідних обсягах та послідовності, а також відповідний рух активів позивача.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Як визначено частиною другою статті 8 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Європейський Суд з прав людини у справі «БУЛВЕС» АД проти Болгарії»(заява № 3991/03) у своєму рішенні від 22 січня 2009 року зазначив, що платник податку не повинен нести наслідків невиконання постачальником його зобов'язань зі сплати податку і в результаті сплачувати ПДВ вдруге, а також сплачувати пеню.

Аналогічні висновки Європейський Суд з прав людини виклав у справі «Бізнес Супорт Центр проти Болгарії».

З наведених рішень вбачається, що при розгляді даної категорії справ Європейський Суд з прав людини виходить з того, що держава в особі податкових органів може і повинна вживати заходів для недопущення та/або зупинення зловживань у сфері сплати податку на додану вартість та бюджетного відшкодування, але відмова у бюджетному відшкодуванні платнику податків, який добросовісно виконав свої зобов'язання перед бюджетом і виконав всі передбачені національним законодавством умови для отримання такого відшкодування, тільки на тій підставі, що податковий орган не встановив сплати податку на додану вартість з боку постачальника та/або його контрагентів у ланцюгу, за умови відсутності шахрайських дій з боку отримувача відшкодування, на думку Європейського Суду з прав людини, порушує права такого платника податків.

Доказів вчинення таких шахрайських дій з боку позивача суду відповідачем надано не було.

Виходячи зі змісту статей 109-113 ПК України, відповідальність платника податків у вигляді застосування штрафних (фінансових) санкцій можлива лише за умови вчинення ним порушень, визначених законами з питань оподаткування.

Пунктом 123.1 статті 123 ПК України передбачено, що у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов'язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування. При повторному протягом 1095 днів визначенні контролюючим органом суми податкового зобов'язання з цього податку, зменшення суми бюджетного відшкодування тягне за собою накладення на платника податків штрафу у розмірі 50 відсотків суми нарахованого податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Відтак, збільшення позивачу суми грошового зобов'язання за платежем: податок на додану вартість у розмірі 13 506,71 грн. та нарахування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 3 376,68 грн., що в сумі складає 16 883,39 грн. та зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 24 386 941,09 грн. було здійснено відповідачем протиправно, у зв'язку із чим податкові повідомлення-рішення від 28 грудня 2012 року № № , підлягають визнанню протиправними та скасуванню.

Частиною третьою статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого, вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Всупереч наведеним вимогам, відповідач як суб'єкт владних повноважень не довів правомірності прийнятих ним податкових повідомлень-рішень.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог і на підставі п. 1 ч. 2 ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України вважає за необхідне адміністративний позов Дочірнього підприємства з іноземною інвестицією «САНТРЕЙД» повністю задовольнити.

Відповідно до частини першої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, суд присуджує на користь позивача всі здійснені ним документально підтверджені витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 294,00 грн. з Державного бюджету України.

Водночас, відповідно до ч. 2 ст. статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України суд присуджує на користь позивача всі здійснені ним документально підтверджені витрати по проведенню судової експертизи в розмірі 81 000,00 грн. з Державного бюджету України.

Керуючись ст. ст. 69-71, ст. 94, ст. 122, ст. ст. 158-163, ст. 167, ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов Дочірнього підприємства з іноземною інвестицією «САНТРЕЙД» задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Окружної державної податкової служби - Центрального офісу з обслуговування великих платників податків Державної податкової служби від 28 грудня 2012 року № № , .

3. Присудити з Державного бюджету України на користь Дочірнього підприємства з іноземною інвестицією «САНТРЕЙД» понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 294,00 грн. (дві тисячі двісті дев'яносто чотири гривні, 00 копійок.) та витрат по проведенню судової експертизи в розмірі 81 000,00 грн. (вісімдесят одна тисяча гривень, 00 копійок) з Державного бюджету України.

Постанова набирає законної сили відповідно до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя І.М. Погрібніченко