Справа № 804/7706/15
Суддя: Гончарова Ірина Анатоліївна
Дата ухвалення: 2015-07-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 липня 2015 р. Справа № 804/7706/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АДІОНІС" до Лівобережної об'єднаної державної податкової інспекції м.Дніпропетровська Головного управління Міністерства доходів у Дніпропетровській області про визнання дій протиправними, -
19.06.15 р. Товариство з обмеженою відповідальністю АДІОНІС звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просить :
- визнати протиправними дії Лівобережної обєднаної державної податкової інспекції м.Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області щодо відмови у прийнятті податкової декларації ТОВ АДІОНІС з податку на додану вартість за лютий 2015 року, а податкову декларацію визнати такою, що прийнята датою її фактичного отримання, тобто 10.03.2015 року ;
-зобовязати Лівобережну обєднану державну податкову інспекцію м.Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області відобразити показники (дані) податкової декларації Товариства з обмеженою відповідальністю АДІОНІС з податку на додану вартість за лютий 2015 року з додатками в електронних базах даних податкової звітності, у тому числі в картці особового рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю АДІОНІС.
В обґрунтування позову зазначено, що відмова Лівобережної обєднаної державної податкової інспекції м.Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області у прийнятті податкової декларації ТОВ АДІОНІС з ПДВ за лютий 2015 року, яка направлена засобами електронного звязку є протиправною та такою, що суперечить нормам Податкового кодексу.
Представник позивача подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, позов просив задовольнити .
Представник відповідача подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, в задоволенні позовних вимог просив відмовити в повному обсязі з підстав наведених у запереченні на адміністративний позов, а саме тому, що на дату подання податкової декларації з ПДВ за лютий 2015 року (надійшла на адресу податкового органу 10.03.2015 року) ТОВ АДІОНІС не мало статусу платника податку на додану вартість , про що свідчить квитанція №1, яка надійшла підприємству , що поновлено у реєстрі платників ПДВ відбулося з 30.04.15 р. та вказує на те, що умовою прийняття декларації є не виключно дотримання ії вимог статті 48 ПК України.
Оскільки, представники сторін подали клопотання про розгляд справи без їх участі, то згідно з ч.6 ст. 128 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.
Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про наступне.
10.03.2015 року засобами електронного звязку ТОВ АДІОНІС направило податкову декларацію за податковий період лютий 2015 року .(а.с.9-11)
10.03.2015 року ТОВ АДІОНІС отримало електронну квитанцію № 1, якою було повідомлено, що документ не прийнято у звязку з тим, що ТОВ АДІОНІС не було платником ПДВ на дату подання звіту.(а.с.12)
В грудні 2014 року ТОВ «Адіоніс» направило позовну заяву до Дніпропетровського окружного адміністративного суду про скасування рішення Лівобережної ОДПІ м. Дніпропетровська № 29 від 15.11.2013 року про анулювання реєстрації платника ПДВ.
Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 січня 2014 року в адміністративній справі №804/466/14, рішення Лівобережної об'єднаної державної податкової інспекції м. Дніпропетровська ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області № 29 від 15.11.2013 було визнано протиправним та скасовано.
Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 16 липня 2014 року залишено без змін постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 січня 2014 року по справі №804/466/14.
Таким чином, незгода позивача з відмовою податкового органу у прийнятті податкової декларації у ТОВ АДІОНІС за лютий 2015 року і стала підставою для звернення до адміністративного суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язання діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до частини 1, 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідно до пункту 1 статті 46 Податкового кодексу України, податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.
Згідно пункту 5 статті 46 Податкового кодексу України, форма податкової декларації встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. У такому ж порядку встановлюються форми податкових декларацій з місцевих податків і зборів, що є обов'язковими для застосування їх платниками (податковими агентами). Форма декларації про майновий стан і доходи (податкової декларації) встановлюється з урахуванням особливостей, визначених пунктом 179.9 статті 179 цього Кодексу. Форма спрощеної податкової декларації, що передбачена пунктом 49.2 статті 49 цього Кодексу, та порядок переходу платників податків на подання такої декларації встановлюються Кабінетом Міністрів України. Форма, порядок та строки подання митної декларації, а також порядок прийняття контролюючим органом митної декларації визначаються з урахуванням вимог митного законодавства України. Державні органи, які встановлюють відповідно до цього пункту форми податкових декларацій, зобов'язані оприлюднити такі форми для використання їх платниками податків.
Податкова декларація складається за формою, затвердженою в порядку, визначеному положеннями пункту 46.5 статті 46 цього Кодексу та чинному на час її подання. Форма податкової декларації повинна містити необхідні обов'язкові реквізити і відповідати нормам та змісту відповідних податку та збору.
Обов'язкові реквізити - це інформація, яку повинна містити форма податкової декларації та за відсутності якої документ втрачає визначений цим Кодексом статус із настанням передбачених законом юридичних наслідків.
Податкова декларація повинна містити такі обов'язкові реквізити: тип документа (звітний, уточнюючий, звітний новий); звітний (податковий) період, за який подається податкова декларація; звітний (податковий) період, що уточнюється (для уточнюючого розрахунку); повне найменування (прізвище, ім'я, по батькові) платника податків згідно з реєстраційними документами; код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер; реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті); місцезнаходження (місце проживання) платника податків; найменування контролюючого органу, до якого подається звітність; дата подання звіту (або дата заповнення - залежно від форми); ініціали, прізвища та реєстраційні номери облікових карток або інші відомості, визначені в абзаці сьомому цього пункту, посадових осіб платника податків; підписи платника податку - фізичної особи та/або посадових осіб платника податку, визначених цим Кодексом, засвідчені печаткою платника податку (за наявності) (п. 48.1 - п. 48.3 ст. 48 Податкового кодексу України).
Пунктом 49.8 статті 49 Податкового кодексу України зазначено, що прийняття податкової декларації є обов'язком контролюючого органу. Під час прийняття податкової декларації уповноважена посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана перевірити наявність та достовірність заповнення всіх обов'язкових реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу. Інші показники, зазначені в податковій декларації платника податків, до її прийняття перевірці не підлягають.
Отже, вказаними нормами матеріального права визначено як обовязок податкового органу щодо прийняття податкової звітності так і підстави для відмови у прийнятті контролюючим органом податкової декларації. Аналіз наведених правових норм дає підстави вважати, що підставою для відмови податкового органу визнати податкову декларацію як податкову звітність є такі дефекти її заповнення, що впливають на адміністрування податку органом державної податкової служби.
Пунктом 49.9 статті 49 Податкового кодексу України визначено, що за умови дотримання платником податків вимог цієї статті посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана зареєструвати податкову декларацію платника датою її фактичного отримання контролюючим органом.
Згідно з пунктом 49.10 статті 49 Податкового кодексу України, відмова посадової особи контролюючого органу прийняти податкову декларацію з будь-яких причин, не визначених цією статтею, у тому числі висунення будь-яких не визначених цією статтею передумов щодо такого прийняття (включаючи зміну показників такої податкової декларації, зменшення або скасування від'ємного значення об'єктів оподаткування, сум бюджетних відшкодувань, незаконного збільшення податкових зобов'язань тощо) забороняється.
Відповідно до пункту 49.12 статті 49 Податкового кодексу України, у разі отримання відмови контролюючого органу у прийнятті податкової декларації платник податків має право: подати податкову декларацію та сплатити штраф у разі порушення строку її подання; оскаржити рішення контролюючого органу у порядку, передбаченому статтею 56 цього Кодексу.
Пункт 49.13 статті 49 Податкового кодексу України зазначає, що у разі якщо в установленому законодавством порядку буде встановлено факт неправомірної відмови контролюючим органом (посадовою особою) у прийнятті податкової декларації, остання вважається прийнятою у день її фактичного отримання контролюючим органом.
Судом встановлено, що декларація подана засобами електронного звязку ТОВ АДІОНІС з ПДВ за лютий 2015 року складена у відповідності до вимог Податкового кодексу України та відповідає Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, який затверджений наказом Міністерством Фінансів України від 23.09.2014 № 966 .
У квитанції № 1 відповідачем зазначено, що Податкова декларація з ПДВ за період лютий 2015 року не прийнята, оскільки ТОВ АДІОНІС не був платником ПДВ в період лютий 2015 р. та зазначено , що анулювання свідоцтва платника ПДВ : 15.11.2013 р.(а.с.12)
Відповідно до положень частини 1 статті 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.
Так, судом встановлено, що ТОВ АДІОНІС звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Лівобережної обєднаної державної податкової інспекції м.Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення про анулювання реєстрації платника ПДВ від 15.11.2013 року за № 29 та з зобов'язанням вчинити певні дії.
Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.01.2014 року по справі № 804/466/14-а адміністративний позов задоволений частково, а саме:
Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 16.04.2014 року постанова Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.01.2014 року було залишено без змін.(а.с. 20-21)
Таким чином, на момент подання податкової декларації з ПДВ за лютий 2015 року ТОВ АДІОНІС мало статус платника ПДВ.
Окремо, суд зазначає, що у разі набрання законної сили судовим рішенням про визнання протиправним рішення про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість відповідне рішення податкового органу вважається протиправним з моменту його прийняття. Наведене означає, що таке рішення податкового органу не створює будь яких правових наслідків. Тому протиправно анульоване свідоцтво платника податку на додану вартість слід вважати чинним протягом усього часу від моменту його видачі, у тому числі в період від дати прийняття протиправного рішення про анулювання такого свідоцтва до набрання чинності відповідним рішенням суду.
Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку про протиправність дій Лівобережної обєднаної державної податкової інспекції м.Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області щодо відмови у прийнятті податкової декларації ТОВ АДІОНІС з податку на додану вартість за лютий 2015 року.
Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень стосовно оскарження його рішень (нормативно - правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.
При цьому обов'язковою ознакою нормативно-правового акту чи правового акту індивідуальної дії, а також відповідних дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень є створення ними юридичних наслідків.
Відмова у прийнятті податкової декларації призводить до виникнення юридичних наслідків для платника податків у вигляді накладення на такого платника штрафу за несвоєчасне подання декларації, така відмова має бути предметом розгляду в адміністративному суді.
Згідно з пунктом 49.13 статті 49 Податкового Кодексу України, у разі якщо в установленому законодавством порядку буде встановлено факт неправомірної відмови контролюючим органом (посадовою особою) у прийнятті податкової декларації, остання вважається прийнятою у день її фактичного отримання контролюючим органом.
Вимоги позову спрямовані на відновлення прав платника податків, порушених внаслідок відмови у прийнятті податкової декларації, а, отже, предметом розгляду даної справи є фактично протиправність такої відмови. Задоволення позовних вимог про визнання протиправною відмови прийняти податкову декларацію, означає, що відповідне рішення не створило жодних правових наслідків, а податкова декларація є поданою вчасно на підставі п.49.13 статті 49 Податкового Кодексу України.
З урахуванням наведеного, суд вважає, що належним захистом прав позивача є саме визнання протиправними дій відповідача щодо відмови у визнанні податкової декларації податковою звітністю, а податкова декларація відповідно буде вважатись поданою платником податків у день її фактичного отримання податковим органом.
Стосовно позовної вимоги про зобов'язання Лівобережну ОДПІ м.Дніпропетровська відобразити показники (дані) податкової декларації Товариства з обмеженою відповідальністю АДІОНІС з податку на додану вартість за лютий 2015 року з додатками в електронних базах даних податкової звітності, у тому числі в картці особового рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю АДІОНІС, суд дійшов до висновку про те, що зазначена вимога позивача стосується внутрішнього порядку прийняття податкової звітності податковим органом, та в разі визнання протиправними дій державної податкової служби щодо невизнання податкової звітності та зобовязати визнати податкову звітність, органи державної податкової служби повинні самостійно провести корегування даних щодо податкової звітності і це належить виключно до їх повноважень, суд приходить до висновку, що право позивача в цій частині не порушене.
Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).
Отже, стягненню на користь позивача підлягає сума у розмірі 73,08 грн.
З огляду на вищезазначене, суд приходить до висновку щодо часткового задоволення позовних вимог.
Керуючись ст.ст. 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Адіоніс» до Лівобережної об'єднаної державної податкової інспекції м.Дніпропетровська Головного управління Міністерства доходів у Дніпропетровській області про визнання дій протиправними - задовольнити частково .
Визнати протиправними дії Лівобережної обєднаної державної податкової інспекції м.Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області щодо відмови у прийнятті податкової декларації ТОВ АДІОНІС з податку на додану вартість за лютий 2015 року.
Визнати податкову декларацію ТОВ АДІОНІС такою, що прийнята датою її фактичного отримання Лівобережною обєднаною державною податковою інспекцією м.Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АДІОНІС"судові витрати у розмірі 73 , 08 грн. ( сімдесят три гривні вісім копійок).
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна, скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.
У разі якщо справа розглядалась судом за місцезнаходженням суб'єкта владних повноважень і він не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, але його було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо у суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя ОСОБА_1