Справа № 804/9644/15
Суддя: Власенко Денис Олександрович
Дата ухвалення: 2015-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 вересня 2015 р. Справа № 804/9644/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Власенка Д.О.,
при секретарі судового засідання Гелетій М.Т.,
представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3
представника відповідача ОСОБА_4,
У судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали з підстав, зазначених в позовній заяві.
Представник відповідача у судовому засіданні проти позовних вимог заперечував, зазначивши, що на виконання пункту 87.9 статті 87 Г1К України, Лівобережною ОДПІ було здійснено погашення податкового боргу шляхом зарахування коштів платника за податкові борги минулих періодів, наслідком чого стала несвоєчасна сплата податку на додану вартість (далі - ПДВ) за червень-грудень року, у звязку з чим, до позивача і була застосована штрафна санкція згідно статті 126 ПК України.
Дослідивши матеріали, з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи.
Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.12.2012р. (справа №2а/0407/661/12) в задоволенні позову підприємству відмовлено повністю. Позивач оскаржив дану постанову в апеляційному порядку. Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд ухвалою від 01.04.2014р. апеляційну скаргу ТОВ «Фірма АЕК» залишив без задоволення, а постанову окружного суду без змін.
У звязку з цим, по особовому рахунку ТОВ «Фірма АЕК» виникла заборгованість (податковий борг) на суму ПДВ в розмірі 110 736,9 грн.
На виконання пункту 87.9 статті 87 ПК України, Лівобережною ОДПІ було здійснено погашення податкового боргу шляхом зарахування коштів платника за платіжними дорученнями від 29.07.2014р. №313; від 28.08.2014р. №375 та від 25.09.2014р. №249.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає, що відповідно до ст. 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства встановлює Податковий Кодекс України (далі ПК України).
Відповідно до пункту 56.18 статті 56 ПК України при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов'язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.
Згідно частини 5 статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАСУ) постанова або ухвала суду апеляційної чи касаційної інстанції за наслідками перегляду, постанова Верховного Суду України набирають законної сили з моменту проголошення, а якщо їх було прийнято за наслідками розгляду у письмовому провадженні, - через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі.
Пунктом 57.3 статті 57 ПК України визначено, що у разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов'язання платник податків зобов'язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.
Таким чином, з моменту винесення Дніпропетровським апеляційним адміністративним судом ухвали про залишення апеляційної скарги підприємства без задоволення (а саме з 01.04.2014р.), у ТОВ «Фірма АЕК» виник обовязок, в силу статті 57 ПК України, зі сплати узгодженої суми грошового зобовязання.
Сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання визнаються податковим боргом (підпункт 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України).
Позивачем узгоджене грошове зобовязання сплачене не було у звязку з чим, в силу статті 14.1.175 ПК України, набуло статусу податкового боргу.
У звязку з цим, по особовому рахунку ТОВ «Фірма АЕК» виникла заборгованість (податковий борг) на суму ПДВ в розмірі 110 736,9 грн.
Стаття 87 ПК України визначає джерела погашення податкового боргу. Так, пунктом 87.9 зазначеної статті передбачено, що у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов'язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків.... Спрямування коштів платником податків на погашення грошового зобов'язання перед погашенням податкового боргу забороняється, крім випадків спрямування цих коштів на виплату заробітної плати та єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За викладених обставин, враховуючи приписи ч.2 ст.19 Конституції України, відповідно до яких органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, відповідач правомірно застосував штрафні санкції до позивача за несвоєчасну сплату ПДВ по строку платежу 30.07.14, 30.08.14, 30.09.14, 30.10.14, 30.11.14 та 30.12.14.
Частиною 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.
Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Заперечуючи проти позову, відповідач, який відповідно до норм Кодексу адміністративного судочинства України є суб'єктом владних повноважень, правомірність прийняття спірного рішення довів належним чином.
Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, виходячи з меж заявлених позовних вимог, суд вважає позовні вимоги необґрунтованими, а позов таким, що не підлягає задоволенню.
Згідно частини 2 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони субєкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, повязані із залученням свідків та проведенням судових експертиз.
Разом з тим, відповідно до п.3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 р. № 3674-VІ під час подання адміністративного позову майнового характеру сплачується 10 відсотків розміру ставки судового збору. Решта суми судового збору стягується з позивача або відповідача пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимоги.
Позивачем при поданні позову сплачено платіжним дорученням № 121024 від 30.12.2014 р. судовий збір у розмірі 487,20 грн. З огляду на встановлені Законом України «Про судовий збір» від 08.07.2011 р. № 3674-VІ ставки судового збору та розмір мінімальної заробітної плати у січні 2015 року, недоплачена сума судового збору складає 1644,30 грн. і підлягає стягненню з позивача на користь Державного бюджету України.
Враховуючи вищезазначене, керуючись статтями 69, 70, 71, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційна скарга на постанову суду подається до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.
Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 14 вересня 2015 року

Суддя ОСОБА_5