Справа № 813/3824/15
Суддя: Гулкевич Ірена Зіновіївна
Дата ухвалення: 2015-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 вересня 2015 року № 813/3824/15

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гулкевич І.З.

секретар судового засідання Капустинської Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Сихівського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції про визнання незаконним та скасування арешту, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Сихівського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції , у якому позивач просить скасувати арешт, накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, виданою 03.02.2015 року у межах виконавчого провадження № 46309341 державним виконавцем Сихівського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції ОСОБА_2 на будинок, загальною площею 306,6 кв.м., за адресою: Львівська область, Пустомитівський район, с.Липники, вул. Гармонія, буд.12а; земельної ділянки площею 0.0703 га, яка розташована за адресою : Львівська область, Пустомитівський район, с.Липники, кадастровий номер :03:001:0214, які перебувають в іпотеці. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що між позивачем та ОСОБА_3 укладено договір іпотеки на будинок, загальною площею 306,6 кв.м., за адресою: Львівська область, Пустомитівський район, с.Липники, вул. Гармонія, буд.12а; земельну ділянку площею 0.0703 га, яка розташована за адресою : Львівська область, Пустомитівський район, с.Липники, кадастровий номер :03:001:0214. Проте у звязку з тим, що відповідачем 03.02.2015 року накладено арешт на дане нерухоме майно, позивач не може вчинити дії щодо забезпечення виконання зобовязань за іпотечним договором шляхом звернення стягнення на це майно. Просить зобовязати відповідача зняти арешт з будинку, загальною площею 306,6 кв.м., за адресою: Львівська область, Пустомитівський район, с.Липники, вул. Гармонія, буд.12а; земельної ділянки площею 0.0703 га, яка розташована за адресою : Львівська область, Пустомитівський район, с.Липники, кадастровий номер :03:001:0214

Представник позивача в судове засідання не з»явився, надав клопотання про розгляд справи без участі уповноваженого представника, позовні вимоги підтримує в повному обсягу.

Від відповідача на адресу суду надійшли копії матеріалів виконавчого провадження № 46309341. Відповідач просив розглядати справу без участі уповноваженого представника.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі факти, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини та надав їм правову оцінку.

З матеріалів справи судом встановлено, що 29.12.2010 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 укладений договір позики на суму 796110,00 грн.

В забезпечення належного виконання зобовязання за вищевказаним договором позики між ОСОБА_3 (іпотекодавець) та ОСОБА_1 (іпотекодержателем) укладено договір іпотеки від 29.12.2010 року.

За умовами договору іпотекодавець передає в іпотеку нерухоме майно, а саме : будинок №12а по вул.Гармонія в с.Липники, Пустомитівського району,Львівської області, житловою площею 126,0 кв.м., загальною площею 306,6 кв.м., який складається з п»яти житлових кімнат та кухні; земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, площею 0,0703 га, яка розташована в с.Липники, Пустомитівського району,Львівської області, кадастровий номер :03:001:0214.

У зв»язку з невиконанням ОСОБА_3 невиконання договору позики, в забезпечення виконання якого був укладений договір іпотеки, позивачем було скеровано ОСОБА_3 відповідні вимоги про усунення порушень умов договори іпотеки та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки. Проте вчинити звернення стягнення на предмет іпотеки позивач невзмозі, внаслідок накладення арешту на предмет іпотеки державним виконавцем Сихівського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції 03.02.2015 року.

Судом встановлено, що у Сихівському відділі державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції перебував на виконанні виконавчий лист № 1319/7897/2012, виданий 23.09.2014 року Сихівським районним судом м. Львова про стягнення 1712989,39 грн заборгованості за кредитним договором та 3219 судового збору з ОСОБА_3.

Постановою від 03.02.2015 року ВП № 46309341 державним виконавцем Сихівського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції відкрито виконавче провадження.

Відповідно до статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем 03.02.2015 року винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою накладено арешт на все майно боржника в межах суми боргу.

Як вбачається з Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження зареєстровано обтяження арешт нерухомого майна.

Позивач вважає дії державного виконавця щодо накладення арешту неправомірними, звернувся до суду за захистом своїх прав.

При прийнятті рішення суд виходить з наступного.

Згідно з частиною 1 статті 2 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень в Україні покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Відповідно до частини 1 статті 6 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Частиною 2 статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що під час виконання рішень державний виконавець має право на безпосередній доступ до баз даних і реєстрів, у тому числі електронних, що містять інформацію про боржників, їхнє майно та кошти.

Відповідно до частини 1 статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Відповідно до статті 54 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача - заставодержателя. Для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю.

Про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателя не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна.

Згідно з частиною 8 статті 54 цього Закону примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку».

Відповідно до частини 3 статті 1 Закону України «Про іпотеку» - іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно зі статтею 4 цього Закону - обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому законодавством.

У разі недотримання цієї умови іпотечний договір є дійсним, але вимога іпотекодержателя не набуває пріоритету відносно зареєстрованих прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно.

Частиною 1 статті 7 Закону України «Про іпотеку» визначено, що за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання.

Відповідно до статті 3 цього Закону у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки.

Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації.

Отже, звернення стягнення на предмет іпотеки в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-іпотекодержателя, який має переважне право перед іншими особами на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки.

Аналогічні висновки містяться в постанові Верховного Суду України від 09.04.2014 року у справі № 6-13цс14.

Частина 3 статті 63 Закону України «Про виконавче провадження» зобов'язує державного виконавця у разі звернення стягнення на будинок, квартиру, інше приміщення чи земельну ділянку подавати запит до відповідних місцевих органів, що здійснюють реєстрацію та облік майна, про належність такого майна боржнику на праві власності, а також перевіряти, чи не перебуває це майно під арештом.

У зв'язку з вищевикладеним, судом прийнято до уваги, те що відповідач мав доступ до Державного реєстру обтяжень рухомого майна, а отже знав про те, що арештоване ним майно обтяжене іпотекою.

Відповідно до статті 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна, арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

У зв'язку з наявністю арешту на будинок, загальною площею 306,6 кв.м., за адресою: Львівська область, Пустомитівський район, с.Липники, вул. Гармонія, буд.12а; земельну ділянку площею 0.0703 га, яка розташована за адресою : Львівська область, Пустомитівський район, с.Липники, кадастровий номер :03:001:0214, які належить ОСОБА_3, ОСОБА_1 не має можливості скористатися правом позасудового врегулювання та задовольнити за рахунок заставленого майна зобов'язання за іпотечним договором. Оскільки, позивач має вищий пріоритет перед іншими кредиторами на задоволення своїх вимог за рахунок предмета обтяження, арештоване заставлене майно - будинок, загальною площею 306,6 кв.м., за адресою: Львівська область, Пустомитівський район, с.Липники, вул. Гармонія, буд.12а; земельна ділянка площею 0.0703 га, яка розташована за адресою : Львівська область, Пустомитівський район, с.Липники, кадастровий номер :03:001:0214 підлягає звільненню з-під арешту.

Відповідно до статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно зі статтею 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

Закріплений у частині 2 статті 11 КАС України принцип диспозитивності полягає у тому, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Враховуючи встановлені обставини та враховуючи положення чинного законодавства, суд вважає, що право позивача порушено та підлягає судовому захисту.

Відповідно до статті 162 КАС України у разі задоволення позовних вимог суд може прийняти постанову про визнання протиправним рішення субєкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення. Суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

З урахуванням встановлених фактичних обставин справи суд дійшов висновку, що вимога позивача є обґрунтованою, відповідає дійсним обставинам та підтверджена матеріалами справи.

Тому постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 03.02.2015 року винесену у рамках виконавчого провадження № 46309341 державним виконавцем Сихівського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції ОСОБА_2 слід скасувати в частині накладення арешту на будинок, загальною площею 306,6 кв.м., за адресою: Львівська область, Пустомитівський район, с.Липники, вул. Гармонія, буд.12а; земельну ділянку площею 0.0703 га, яка розташована за адресою : Львівська область, Пустомитівський район, с.Липники, кадастровий номер :03:001:0214, які належить ОСОБА_3.

Відповідно до статті 94 КАС України слід стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 73,08 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст. 7-14, 69-71, 86, 94, 128, 159-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Сихівського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління стиції ОСОБА_2 від 03.02.2015 року про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження в межах виконавчого провадження №46309341 в частині накладення арешту на будинок, загальною площею 306.6 кв.м., який знаходиться за адресою Львівська область, Пустомитівський район, с.Липники, вул.Гармонія, буд.12а; земельну ділянку площею 0.0703 га, яка розташована за адресою Львівська область, Пустомитівський район, с.Липники, кадастровий номер :03:001:0214.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 73,08 грн. (сімдесят три гривні 08 коп. ) судового збору.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду, якщо інше не встановлено Кодексом адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови виготовлено 30 вересня 2015 року.

Суддя Гулкевич І.З.