Справа № 806/2391/15
Суддя: Липа Володимир Анатолійович
Дата ухвалення: 2015-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2015 року Житомир справа № 806/2391/15

категорія 12.3

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Липи В.А.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1 до Овруцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області про визнання дій протиправними, стягнення посадового окладу, надбавки за спеціальне звання, винагороди за вислугу років, надбавки за вислугу років та середнього заробітку за час затримки розрахунку,-

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом, в якому з урахуванням заяв про збільшення позовних вимог просив:

- визнати протиправними дії Овруцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області щодо не донарахування та невиплати ОСОБА_1 при звільненні посадового окладу, надбавки за спеціальне звання, винагороди за вислугу років та надбавки за вислугу років;

- стягнути з Овруцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області на користь ОСОБА_1 недораховані та невиплачені при звільненні посадовий оклад в сумі 8,85 грн, надбавку за спеціальне звання в сумі 4,52 грн, надбавку за вислугу років в сумі 4647,63 грн, винагороду за вислугу років в сумі 2,67 грн, середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 15.04.2014 по 08.09.2015 в сумі 7812,09 грн, а всього 12 475,76 грн.

- стягнути з Овруцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області на користь ОСОБА_1 917,99 грн судових витрат, що пов'язані із прибуттям 15.07.2015, 30.07.2015, 04.08.2015 та 20.08.2015 до Житомирського окружного адміністративного сулу для участі в судовому засіданні у адміністративній справі № 806/2391/15, як представника ОСОБА_1 за довіреністю, з яких 227, 71 грн - компенсація за відрив від звичайних занять та 690,28 грн - компенсації в адміністративній справі витрат пов'язаних з переїздом до іншого населеного пункту.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що з 31.03.1997 по 14.11.2007 працював в на різних посадах у відповідача. 14.11.2007 звільнився з посади головного державного податкового інспектора Народицького відділення за згодою сторін. Станом на день звільнення стаж його державної служби складає понад 10 років. 14.04.2015 позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив перевірити правильність нарахування та виплати надбавки за вислугу років та винагороди за вислугу років, здійснивши виправлення виявлених помилок, нарахування та виплату не нарахованих/недонарахованих сум. З довідки Овруцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області від 14.05.2015 № 2766/06-16-05-10, яку ОСОБА_1 було надіслано на заяву від 14.04.2015, вбачається, що в період з 01.08.2001 по 14.11.2007 роботи ОСОБА_1 в податковій інспекції внаслідок арифметичних помилок та порушень законодавства не донараховано посадовий оклад в сумі 8,85 грн, надбавку за спеціальне звання в сумі 4,52 грн, винагороду за вислугу років в сумі 2,67 грн та надбавку за вислугу років в сумі 4 647,63 грн, наслідком чого стала виплата заробітної плати не в повному обсязі.

Позивач позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі, з підстав викладених в позовній заяві та в заявах про збільшення позовних вимог, подав клопотання про розгляд справи у порядку письмового провадження.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечив в повному обсязі та просив відмовити в його задоволенні, подав клопотання про розгляд справи у порядку письмового провадження.

Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, зясувавши обставини у справі та перевіривши їх доказами, приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 31.03.1997 по 14.11.2007 працював на різних посадах у відповідача, що підтверджується копією трудової книжки (а.с.7-12).

14.11.2007 відповідно наказу № 69-о, звільнився з посади головного державного податкового інспектора Народицького відділення Овруцької МДПІ за угодою сторін відповідно до п. 1 ст. 36 КЗпП (а.с. 9).

Статтею 43 Конституції України проголошено, що право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до частини 1 статті 47 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України), власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Статтею 94 КЗпП України визначено, що заробітною платою - є винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується. Питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту визначаються цим Кодексом, Законом України "Про оплату праці" та іншими нормативно-правовими актами.

Статтями 115 КЗпП України та 24 Закону України "Про оплату праці" від 24.03.1995 № 108/95-ВР, визначено строки, періодичність і місце виплати заробітної плати.

Відповідно до ч.2-7 ст.33 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-XII, із змінами і доповненнями (далі - Закон № 3723-XII), заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок. Посадові оклади державних службовців установлюються залежно від складності та рівня відповідальності виконуваних службових обов'язків. Доплата за ранг проводиться відповідно до рангу, присвоєного державному службовцю.

Надбавка за вислугу років виплачується державним службовцям щомісячно у відсотках до посадового окладу з урахуванням доплати за ранг і залежно від стажу державної служби у таких розмірах: понад 3 роки - 10, понад 5 років - 15, понад 10 років - 20, понад 15 років - 25, понад 20 років - 30, понад 25 років - 40 відсотків.

Державним службовцям можуть установлюватися надбавки за високі досягнення у праці і виконання особливо важливої роботи, доплати за виконання обов'язків тимчасово відсутніх працівників та інші надбавки і доплати, а також надаватися матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань. Умови оплати праці державних службовців, розміри їх посадових окладів, надбавок, доплат і матеріальної допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України.

Проаналізувавши вимоги вказаного законодавства суд прийшов до наступного висновку.

З довідки № 2766/06 від 14.05.2014, виданої відповідачем видно, що позивачу за період роботи з серпня 2001 року по 14 листопада 2007 року внаслідок арифметичних помилок недонараховано та не виплачено посадовий оклад в сумі 8,85 грн, а саме за:- березень 2003 року (147-140) = 7 грн; - січень 2006 року (286,45-337,00) = - 50,55 грн; - лютий 2006 року (370,70-337,00) = 33,70 грн; - березень 2006 року (352,32-337,00) = 15,32 грн; - січень 2007 року (642,38-710) = - 67,62 грн; - лютий 2007 року (781,00-710) = 71 грн.

З серпня 2001 року по 14 листопада 2007 року внаслідок арифметичних помилок позивачу недонараховано та не виплачено надбавку за спеціальне звання в розмірі 4,52 грн, а саме за: - березень 2003 року (94,50-90,00) = 4,50 грн; - січень 2006 року (85,00-100,00) = - 15,00 грн; - лютий 2006 року (110,00-100,00) = 10 грн; - березень 2006 року (104,55-100,00) = 4,55 грн; - січень 2007 року (90,48-100,00) = - 9,52 грн; - лютий 2007 року (110-100) = 10,00 грн.

Помилки у нарахуванні виникли внаслідок невірного обрахунку кількості робочих, вихідних та святкових днів.

Порядок виплати винагороди за вислугу років посадовим особам органів державної податкової служби, які мають спеціальні звання, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12 вересня 1997 року №1013 (далі - Порядок №1013).

Відповідно до пункту 1 Порядку №1013 до стажу роботи, що дає право на одержання винагороди за вислугу років, включається час роботи в органах державної податкової служби.

Згідно з пунктом 2 Порядку №1013 винагорода за вислугу років виплачується посадовим особам органів державної податкової служби у таких розмірах: від 1 до 2 років - 5%, від 2 до 5 років - 10%, від 5 до 10 років - 20%, від 10 до 15 років - 25%, від 15 до 20 років - 30%, від 20 до 25 років - 35%, від 25 і більше років - 40%.

Частинами 1-3 пункту 3 Порядку №1013 передбачено, що розмір винагороди визначається залежно від стажу роботи і обчислюється виходячи з посадового окладу та надбавки за спеціальне звання. Нарахування та виплата винагороди за вислугу років провадяться щомісяця за фактично відпрацьований час у межах встановленого фонду оплати праці. Посадовим особам, у яких протягом календарного місяця виникло право на підвищення розміру винагороди за вислугу років, розмір винагороди змінюється з початку наступного місяця.

Згідно з пунктом 4 Порядку №1013 документом для визначення стажу роботи є трудова книжка та інші документи, які відповідно до законодавства підтверджують стаж роботи. Стаж роботи для виплати винагороди за вислугу років визначається комісією органу державної податкової служби питань встановлення стажу, необхідного для нарахування винагороди за вислугу років. Рішення комісії про встановлення стажу роботи або зміну його розміру оформляється протоколом і передається керівникові відповідного органу державної податкової служби для видання наказу про виплату винагороди за вислугу років.

Судом встановлено, що з серпня 2001 року по 14 листопада 2007 року внаслідок арифметичних помилок позивачу недонараховано та не виплачено згідно Порядку №1013 винагороду за вислугу років у розмірі 2 грн 67 коп, а саме за: березень 2003 року (48,30-46,00) = 2,30грн; за січень 2006 року (74,29-87,40) = - 13,11 грн, за лютий 2006 року (96,14-87,40) = 8,74грн; за березень 2006 року (91,37-87,40) = 3,97; за січень 2007 року (146,57-162,00) = - 15,43; за лютий 2007 року (178,20-162,00) = 16,20 грн.

У своїх заперечення відповідач стверджував, що надбавка за вислугу років та винагорода за вислугу років є тотожними поняттями та одним і тим самим видом доплати позивачу.

Суд не погоджується з доводами відповідача з таких підстав.

Розміри надбавки за вислугу років визначені законом, а повноваження щодо встановлення конкретних розмірів посадових окладів, запровадження інших надбавок, доплат делеговані Уряду України.

У межах своїх повноважень Кабінет Міністрів України видав Порядок №1013, яким встановлено порядок виплати винагороди за вислугу років посадовим особам органів державної податкової служби, які мають спеціальні звання.

За змістом цього порядку до стажу роботи, що дає право на одержання винагороди за вислугу років, включається час роботи: на посадах і в органах, визначених Порядком обчислення стажу державної служби, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 3 травня 1994 року №283 (далі Порядок №283) на підприємствах, в установах, та в організаціях на посадах бухгалтерів, економістів, фінансистів, юристів, інженерів-програмістів, інженерів, системотехніків, інженерів-електроніків, якщо ці працівники мали спеціальну освіту, працювали за фахом та перейшли на роботу до податкової адміністрації (інспекції) і зараховані на відповідну посаду.

Порядок №283 виданий на виконання постанови Верховної Ради України "Про введення в дію Закону України "Про державну службу", якою Уряд України уповноважено до 1 березня 1994 року затвердити Положення про порядок обчислення стажу державної служби в державних органах.

З аналізу наведених правових норм вбачається, що терміни "надбавка за вислугу років" та "винагорода за вислугу років", є різними за юридичним змістом, рівнем правового регулювання тощо.

Зокрема пунктами 4, 5 Порядку №283 визначено, що надбавка за вислугу років враховується у разі обчислення середнього заробітку, а обчислений відповідно до цього Порядку стаж державної служби застосовується для встановлення державним службовцям надбавки за вислугу років, надання додаткових оплачуваних відпусток та призначення пенсії.

Аналогічна позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 27 травня 2014 року №К/9991/15277/12.

Виходячи з викладеного суд приходить до висновку, що з 1 серпня 2001 року до 4 липня 2013 року внаслідок арифметичних помилок позивачу ненараховано та не виплачено надбавку за вислугу років згідно статті 33 Закону України №3723-XII в розмірі 4647,63 грн, а саме за: серпень 2001 року 17,77 грн, вересень 2001 року 11,50 грн, жовтень 2001 року 17,00 грн, листопад 2001 року 23,00 грн, грудень 2001 року 23,00, січень 2002 року 23,00 грн, лютий 2002 року 23,00 грн, березень 2002 року 23,00 грн, квітень 2002 року 34,50 грн, травень 2002 року 34,50 грн, червень 2002 року 23,00 грн, липень 2002 року 34,50 грн, серпень 2002 року 34,50 грн, вересень 2002 року 34,50 грн, жовтень 2002 року 19,50 грн, листопад 2002 року 34,50 грн, грудень 2002 року 34,50 грн, січень 2003 року 34,50 грн, лютий 2003 року 13,80 грн, березень 2003 року 36,23 грн, квітень 2003 року 34,50 грн, травень 2003 року 34,50 грн, червень 2003 року 34,50 грн, липень 2003 року 19,50 грн, серпень 2003 року 34,50 грн, вересень 2003 року 41,25, жовтень 2003 року - 26,90 грн листопад-грудень 2003 року по 41,25 грн, січень-квітень 2004 року по 47,10 грн, травень 2004 року 48,60 грн, червень 2004 року - 32,40 грн, липень 2004 року - 41,97 грн, серпень-вересень-жовтень 2004 року по 48,60 грн, листопад-грудень 2004 року по 58,05 грн, січень червень 2005 року по 65,55 грн, липень 2005 року 37,46 грн, серпень - 2005 року - 26,82 грн, вересень - грудень 2005 року по 65,55 грн, січень 2006 року 55,72 грн, лютий 2006 року 72,11 грн, березень 2006 року 68,53 грн, квітень-червень 2006 року по 121,50 грн, липень 2006 року 40,50 грн, серпень 2006 року - 77,32 грн, вересень 2006 року - 92,57 грн, жовтень-грудень 2006 року - по 121,50грн, січень 2007 року 109,93 грн, лютий 2007 року 133,65 грн, березень 2007 року 63,64 грн, квітень 2007 року 162,00 грн, травень 2007 року - 185,80 грн, червень 2007 року - 37,16, липень 2007 року 135,13 грн, серпень 2007 року 118,24 грн, вересень 2007 року 182,26 грн, жовтень 2007 року 174,00 грн, листопад 2007 року 79,09 грн.

Згідно зі статтею 116 Кодексу законів про працю України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Відповідно до статті 117 Кодексу законів про працю України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Відповідно до частини 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року №13 Про застосування судами законодавства про оплату праці, установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні плати, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після предявлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі статті 117 Кодексу законів про працю України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Відповідно до частини 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року №13 Про застосування судами законодавства про оплату праці розмір середньої заробітної плати визначається згідно з Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100.

Судом встановлено, що позивач у день звільнення 4 липня 2013 року працював.

Відповідно до довідки Овруцької ОДПІ від 20 квітня 2015 року №2180/06-16-05-10 середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 на день звільнення (14.11.2007) становила 78,91 грн. (а.с.23).

За час затримки розрахунку, у тому числі і оспорюваної суми, за період з 15.04.2015 по 08.09.2015 (дата постановлення рішення) (кількість робочих днів за період з 15 квітня 2015 року до 8 вересня 2015 року згідно Кодексу законів про працю України, розрахунок наведено в листі Міністерства соціальної політики від 9 вересня 2014 року №10196/0/14-14/13) х 78,91 (середній заробіток за 1 робочий день згідно довідки відповідача) = 7 812,09 грн (середній заробіток за затримку розрахунку до дати постановлення рішення у справі, при п'ятиденному 40-годинному робочому тижні), який підлягає стягненню з відповідача.

Стосовно вимог представника позивача щодо стягнення на його користь 917,99 грн судових витрат суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до частин 2, 3 статті 91 Кодексу адміністративного судочинства України стороні, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб'єктом владних повноважень, та її представнику сплачуються іншою стороною добові (у разі переїзду до іншого населеного пункту), а також компенсація за втрачений заробіток чи відрив від звичайних занять. Компенсація за втрачений заробіток обчислюється пропорційно від розміру середньомісячного заробітку, а компенсація за відрив від звичайних занять - пропорційно від розміру мінімальної заробітної плати. Граничний розмір компенсації за судовим рішенням витрат сторін та їхніх представників, що пов'язані із прибуттям до суду, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з постановою Кабінету Міністрів України "Про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави " від 27 квітня 2006 року №590 (далі Постанова №590) компенсація за відрив від звичайних занять стороні, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб'єктом владних повноважень, її представникові у зв'язку з явкою до суду обчислюється пропорційно до розміру мінімальної заробітної плати особи і не може перевищувати її розмір, обчислений за фактичні години відриву від звичайних занять.

Відповідно до статті 91 Кодексу адміністративного судочинства України ОСОБА_2 має право на відшкодування судових витрат, а саме, витрат, що пов'язані із прибуттям до суду: компенсації за відрив від звичайних занять та витрат на проїзд до суду з м.Овруча Житомирської області до м.Житомира.

Статтями 8 Законів України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" від 16 січня 2014 року №719-VII та "Про Державний бюджет України на 2015 рік" від 28 грудня 2014 року №80-VIII, встановлено, у 2014 році та до 1 грудня 2015 року мінімальну заробітну плату у місячному розмірі - 1218 гривень.

У звязку із явкою позивача до Житомирського окружного адміністративного суду, а також розгляду справи компенсація за відрив від звичайних занять становить 227,71 грн, тобто (1218,00 грн (мінімальна заробітна плата) : 23 (робочих дні у липні 2015 року) * 2 (кількість днів явки у судові засідання у липні 2015 року)) + (1218,00 грн (мінімальна заробітна плата) : 20 (робочих дні у серпні 2015 року) * 2 (кількість днів явки у судові засідання у серпні 2015 року)) = 227,71 грн.

Згідно з пунктом 5 додатку до Постанови №590 компенсація адміністративних витрат, повязаних з переїздом до іншого населеного пункту та на наймання житла стороні, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є субєктом владних повноважень, та її представникові не можуть перевищувати встановлені законодавством норми відшкодування витрат на відрядження.

Згідно постанови Кабінету Міністрів України від 2 лютого 2011 року №98 "Про суми та склад витрат на відрядження державних службовців, а також інших осіб, що направляються у відрядження підприємствами, установами та організаціями, які повністю або частково утримуються (фінансуються) за рахунок бюджетних коштів" (далі Постанова №98) сума добових витрат на відрядження в Україні становить 30 грн 00 коп.

Позивач зявився до суду (15.07.2015, 30.07.2015, 04.08.2015 та 20.08.2015), а тому добові витрати за становлять 120 грн (30*4=120).

Витрати на проїзд до Житомирського окружного адміністративного суду (з м.Овруча, місця проживання позивача) до м.Житомира (місцезнаходження суду) за 8 вересня 2015 року становлять 73 грн 38 коп.

Враховуючи вказане, компенсація витрат, повязаних з переїздом до іншого населеного пункту, складає 570,28 грн (73,38+65+73,38+73,38+73,38+73,38+73,38).

А тому розмір компенсації витрат позивача, що повязані із прибуттям у судові засідання, становить 917,99 грн, з яких 227,71 компенсація за відрив від звичайних занять та 690,28 компенсація в адміністративній справі витрат, що повязані з переїздом до іншого населеного пункту.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За таких обставин суд вважає, що середній заробіток та виплати, які обчислюються від середньої заробітної плати, мають бути перераховані та виплачені позивачу, та задовольняє адміністративний позов.

Керуючись статтями 71, 86, 94, 159-163 Кодексу адміністративного судочинства України,

постановив:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними дії Овруцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області щодо недонарахування та невиплати ОСОБА_1 при звільненні посадового окладу, надбавки за спеціальне звання, винагороди за вислугу років та надбавки за вислугу років.

Стягнути з Овруцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області на користь ОСОБА_1 недораховані та невиплачені при звільненні посадовий оклад в сумі 8,85 грн, надбавку за спеціальне звання в сумі 4,52 грн, винагороду за вислугу років в сумі 2,67 грн, надбавку за вислугу років в сумі 4647,63 грн, середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 15 квітня 2015 року по 08 вересня 2015 року в сумі 7812,00 грн.

Стягнути з Овруцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області на користь ОСОБА_2 917,99 судових витрат.

Постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено Кодексом адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя В.А. Липа