Справа № 808/4760/15
Суддя: Сацький Роман Вікторович
Дата ухвалення: 2015-08-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

26 серпня 2015 року 11 год.10 хв. Справа № 808/4760/15 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Р.В. Сацького,

при секретарі судового засідання А.С. Ярошенко,

за участі представників сторін

від позивача ОСОБА_1

ОСОБА_2

від відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя адміністративну справу

за позовною заявою: Товариства з обмеженою відповідальністю «ВОСОР»

до: Запорізької митниці ДФС України

про: визнання дій протиправними, скасування рішень

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ВОСОР" (далі ТОВ «ВОСОР») звернулося з адміністративним позовом до Запорізької митниці про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів № 112050000/2015/000149/2 від 17.07.2015, картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 112050000/2015/00318 від 17.07.2015, а також дій щодо витребування додаткових документів для визначення митної вартості.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Запорізькою митницею було неправомірно відмовлено ТОВ "ВОСОР" в прийнятті вантажної митної декларації, в якій позивачем було застосовано перший метод визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну (за ціною договору), у зв'язку з чим безпідставно надано картку відмови в прийнятті митної декларації № 112050000/2015/00318 від 17.07.2015, а також протиправно прийнято рішення про коригування митної вартості товарів N 112050000/2015/000149/2 від 17.07.2015 із застосуванням шостого (резервного) методу визначення митної вартості товарів.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю та суду пояснив, що оспорювані рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів є протиправними, не відповідають змісту чинного законодавства та прийняті всупереч фактичним обставинам справи. Позивач зазначив, що до митного органу ним були надані всі передбаченні чинним законодавством документи, необхідні для визначення митної вартості ввезеного товару, а тому відповідач дійшов невірного висновку про заниження позивачем митної вартості товару та прийняв протиправне рішення про визначення митної вартості

товарів із застосуванням шостого (резервного) методу визначення митної вартості товарів.

Зокрема, ні адресоване позивачу повідомлення митного органу від 15.07.2015, ні оспорюване рішення не містять обґрунтованої інформації про те, які саме умови призвели до вимоги відповідача про надання додаткових документів, а також обґрунтування причин, у зв'язку з якими заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано. Такі дії відповідача прямо суперечать ч. 2 ст. 55 МК України. Вказав, що ч. 3 ст. 53 МК України передбачає право відповідача вимагати додаткові документи лише у разі наявності обґрунтованих підстав вважати, що існуючий взаємозв'язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість. Проте, ні згадуване повідомлення, ні оспорюване рішення не містять вказівки на такі підстави. Звернув увагу суду на те, що єдиною підставою про витребування додаткових документів, на думку відповідача, є перевезення товару кількома морськими суднами, а також передоплата, яка була здійснена раніше дати специфікації, при цьому митниця не зазначає, яким чином ці обставини впливають на митну ціну товару. Зазначив, що зі змісту вимог ст. 53 МК України вбачається, що сам факт відсутності тих чи інших документів не може бути підставою для неприйняття митної вартості, заявленої декларантом. Сама вимога про надання документів могла бути заявлена митним органом за наявності виключного переліку обставин, передбачених ч. ч. 3, 4 ст. 53 МК України. Жодна із цих обставин не мала місця. Просив позовні вимоги задовольнити повністю.

Відповідач позов не визнав з підстав, викладених у письмових запереченнях.

У судовому засіданні представник відповідача суду пояснив, що митний орган діяв у межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством. 15.07.2015 Запорізької митниці для митного оформлення ТОВ «ВОСОР» було подано митну декларацію із комплектом документів на товар "кокосовий субстрат" виробництва компанії DUTCH PLANTIN COIR INDIA PRIVATE LIMITED, Індія, що надійшов на виконання зовнішньоекономічного контракту від 27.05.2015 N 1. З метою здійснення об'єктивної оцінки заявленого вартісного рівня товару, митним органом проаналізовано подані до митного оформлення документи, внаслідок чого були виявлені розбіжності. У коносаменті від 17.06.2015 № 953937095 в графі «Vessel» (судно) зазначена назва «Hansa Nordburg», натомість у гр. 21 поданої митної декларації та у екологічній декларації від 13.07.2015 № 33384 наявна інформація щодо судна «MAERSK COTONOU». Інформація про судно «Hansa Nordburg» також наявна у сертифікаті про країну походження товару від 06.06.2015 № Q4914». Також, «п. 7 контракту від 27.05.2015 № 1 передбачено, що «период загрузки составляет 10 дней после получения Поставщиком предоплаты от Покупателя.», разом з цим, п.9 контракту визначено, що «Цена товара определяется по согласованию сторон и соответствует ценам, указанным в спецификации». Специфікація № 1 контракту від 27.05.2015 № 1 датована 05.06.2015, натомість платіж здійснено 04.06.2015 (платіжне доручення від 04.06.2015 № 4), що суперечить умовам, передбаченим контрактом, а саме: п.9 та п.10 контракту.

Заслухавши пояснення представників сторін, повно і всебічно з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності на підставі чинного законодавства, перевіривши їх дослідженими у судовому засіданні доказами, суд вважає, що позов слід задовольнити частково з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 15.07.2015 ТОВ «ВОСОР» звернулося до Запорізької митниці для здійснення митного оформлення товару кокосового субстрату, який надійшов від виробника фірми DUTCH PLANTIN COIR INDIA PRIVATE LIMITED, Індія, на підставі зовнішньоекономічного контракту від 27.05.2015 N 1, укладеного між ТОВ «ВОСОР» та фірмою DUTCH PLANTIN COIR INDIA PRIVATE LIMITED.

Для проведення митного оформлення ввезення товару на територію України, Запорізькій митниці було подано електронну МД N 112050000/2015/011372 від 15.07.2015 з комплектом наступних документів:

- контракт № 1 від 27.05.2015 зі специфікацією № 1 та їх переклад;

- рахунок (інвойс) № DPI/15-16/185 від 05.06.2015 та його переклад;

- опис товару б/н від 05.06.2015 та його переклад;

- пакувальний лист та його переклад;

- прайс лист від 27.05.2015 та його переклад;

- коносамент № 953937095 від 17.06.2015;

- калькуляція собівартості № 6/15 від 05.06.2015 та його переклад;

- страховий поліс № Р102913274 від 10.06.2015;

- специфікація № 1 від 05.06.2015;

- платіжне доручення від 04.06.2015 № 4;

- сертифікат про походження товару Q4914 від 06.06.2015 та інші документи, які вказані в митній декларації та в картці відмови;

- міжнародні автомобільні накладні від 13.07.2015 №№ 0000421 та 0000422;

- страховий поліс № Р102913272;

- фітосанітарний сертифікак, який видається країною-експортером № 52РС820074 від 11.06.2015;

- сертифікат про походження товару № Q4914 від 06.06.2015.

У поданій МД митна вартість товару позивачем була визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (основний метод), та складала 0,32 доларів США за 1 кг.

Під час митного оформлення товару Запорізькою митницею було запропоновано позивачу надати додаткові документи на підтвердження митної вартості товару, а саме: виписку з бухгалтерської документації, каталоги виробника товару, висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями. У зв'язку із ненаданням позивачем на таку пропозицію зазначених додаткових документів на підтвердження заявленої митної вартості товарів під час їх митного оформлення, Запорізькою митницею було відмовлено позивачу в митному оформлені товару та оформлено картку відмови № 112050000/2015/00318 від 17.07.2015.

Підставою для відмови було рішення про коригування митної вартості товарів № 112050000/2015/000149/2 від 17.07.2015, яким було скориговано митну вартість товарів.

В обґрунтування зазначеного рішення про коригування митної вартості товарів відповідач посилається на те, що використані декларантом відомості містять розбіжності, а позивач відмовився від надання додаткових документів.

До такого висновку митний орган дійшов за результатами проведення контролю правильності визначення митної вартості товарів під час якого було встановлено, що у коносаменті від 17.06.2015 № 953937095 в графі «Vessel» (судно) зазначена назва «Hansa Nordburg», натомість у гр. 21 поданої митної декларації та у екологічній декларації від 13.07.2015 № 33384 наявна інформація щодо судна «MAERSK COTONOU». Інформація про судно «Hansa Nordburg» також наявна у сертифікаті про країну походження товару від 06.06.2015 № Q4914». Також, «п. 7 контракту від 27.05.2015 № 1 передбачено, що «период загрузки составляет 10 дней после получения Поставщиком предоплаты от Покупателя.», разом з цим, п.9 контракту визначено, що «Цена товара определяется по согласованию сторон и соответствует ценам, указанным в спецификации». Специфікація № 1 контракту від 27.05.2015 № 1 датована 05.06.2015, натомість платіж здійснено 04.06.2015 (платіжне доручення від 04.06.2015 № 4), що суперечить умовам, передбаченим контрактом, а саме: п.9 та п.10 контракту.

Суд не погоджується з таким висновком з наступних підстав.

Основним нормативно-правовим актом, яким врегульовані спірні правовідносини є Митний кодекс України (надалі також - Митний кодекс України або МК України).

Відповідно до статті 49 цього Кодексу митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відомості про митну вартість товарів використовуються для: нарахування митних платежів; застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; ведення митної статистики; розрахунку податкового зобов'язання, визначеного за результатами документальної перевірки (стаття 50 Митного кодексу України).

За приписами статті 52 Митного Кодексу заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Частиною першою статті 54 Митного кодексу України передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 54 Митного кодексу України митний орган під час здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товарів зобов'язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Стаття 53 Митного кодексу України передбачає, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Частиною 2 цієї статті перелічені документи, які підтверджують митну вартість товарів:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Судом встановлено, що позивачем були надані декларація митної вартості, зовнішньоекономічний контракт, інвойс, банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, транспортні (перевізні) документи (міжнародна товарно - транспортна накладна, рахунок на транспортні витрати, платіжне доручення).

Відповідно до частини третьої статті 53 Митного кодексу України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 54 вказаного Кодексу митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів (частина перша статті 55 МК України).

За правилами статті 264 Митного кодексу України, якщо митна декларація не містить усіх відомостей або подана без документів, передбачених статтею 335 цього Кодексу, чи з порушенням інших вимог Митного кодексу України, митний орган відмовляє у прийнятті такої митної декларації (частина одинадцята статті 264).

У статті 57 вказаного Кодексу закріплені правила застосування методів визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту. Згідно з частиною першою цієї статті, митна вартість визначається за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); резервний.

Приписами частин другої - п'ятої статті 57 МК України встановлено, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 та 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 та 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

Підстава для незастосування основного методу визначення митної вартості товару передбачена частиною другою статті 58 Митного кодексу України. Так, відповідно до вказаної правової норми метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.

Проте, позивачем у відповідності до вимог митного законодавства, для підтвердження заявленої митної вартості товару було подано до митного органу всі необхідні для митного оформлення товару документи.

Разом з тим, надання додаткових документів є необхідним у разі потреби в підтвердженні задекларованої декларантом митної вартості товару за першим методом, викликаної обґрунтованими сумнівами митного органу в достовірності відомостей, які містяться в поданих до митного оформлення товару документах.

Обґрунтовуючи свій сумнів у правильності визначення декларантом митної вартості, митниця послалася на те, що у коносаменті та митної декларації містяться розбіжності назв суден, а також на те, що товар оплачено після його поставки, що суперечить вимогам договору.

При цьому митниця не зазначає, яким чином ці обставини впливають на митну ціну товару.

Згідно встановленої міжнародної практики, коносамент - це основний документ, який судновласник видає відправникові вантажу і підтверджує прийняття вантажу до перевезення морським шляхом. Отже, коносамент містить відомості лише про назву судна в порту завантаження (відправлення). Умови коносаменту передбачають права перевізника змінювати судна. Відповідно до наказу Міністерства фінансів України № 651 від 30.05.2012 «Про затвердження порядку заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документу» у графі 21 митної декларації зазначаються відомості про транспортний засіб на якому здійснюється перетин митного кордону при ввезені товарів на митну територію України. Відповідно до наказу Міністерства охорони навколишнього природного середовища та ядерної безпеки України № 204 від 08.09.1999 «Про затвердження Положення про екологічний контроль у пунктах пропуску через державний кордон та в зоні діяльності регіональних митниць і митниць» екологічний контроль проводиться саме того судна, яке перетнула кордон. Отже, згідно вищенаведеного, назва судна, яка зазначена у коносаменту, та назва судна, яка зазначена у графі 21 митної декларації може відрізнятись одна від одної. За договором фрахтування фрахтівник має право здійснювати перевезення в одному чи кількох морських суднах. Отже, на судно з назвою «Hansa Nordburg» здійснювалось завантаження товару, при цьому, за час перевезення, товар був завантажений на інше судно з назвою «MAERSK COTONOU», що не суперечить умовам Контракту, ані міжнародної практики перевезення товарів.

Згідно встановленої міжнародної практики, інвойс це рахунок на оплату, документ, який виписується продавцем покупцеві, містить платіжні реквізити одержувача коштів (ініціатора інвойсу), за якими платник (одержувач інвойсу) здійснює безготівковий переказ грошових коштів за надані товари та (або) послуги в рамках зовнішньоекономічної угоди. У рамках зовнішньоторговельних угод виставляється також попередній інвойс - це попередній рахунок, що виписується або як пропозиції (оферти), або як рахунок на передоплату в рамках зовнішньоторговельних операцій, що передбачають авансовий платіж. Відповідно до п. 10 Контракту, умови оплати продукції передбачають 100% передоплату. У виставленому продавцем інвойсі № DPI/15-16/185 від 05.06.2015 під датою є вказівка на попередній інвойс (рахунок на передоплату), а саме: « Project № E5KAU001» на підставі якого Позивачем було здійснено 100% передоплату, що підтверджується додатками до адміністративного позову. У цьому інвойсі є посилання на Контракт. Відповідно до п. 9 Контракту ціна товару визначається за погодженням сторін, та відповідає цінам, вказаним в Специфікації. Таким чином, Специфікація № 1 та проведений платіж (платіжне доручення від 04.06.2015 № 4) відповідає умовам Контракту.

Суд погоджується з висновком позивача, що за умови не наведення митним органом доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування цим органом переліку документів без зазначення обставин, які ці

документи повинні підтвердити свідчить про протиправність рішення цього органу щодо застосування іншого, ніж основний метод визначення митної вартості.

Суд також зазначає, що надані позивачем для митного оформлення документи не містять розбіжностей, а їх данні піддаються обчисленню та підтверджують ціну товару за першим основним методом.

Оцінюючи спірні рішення у сукупності із іншими обставинами справи, позивач дійшов вірного висновку про те, що загальні посилання на норми Митного кодексу України, зроблені без конкретизації підстав щодо причин незастосування того чи іншого методу визначення митної вартості не можуть вважатися достатніми доводами обґрунтованості прийнятого суб'єктом владних повноважень рішення.

За таких обставин рішення про коригування митної вартості товарів № 112050000/2015/000149/2 від 17.07.2015 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 112050000/2015/00318 від 17.07.2015 є протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Щодо позовних вимог в частині визнання дій протиправними щодо витребування додаткових документів суд зазначає наступне.

Відповідно до глави 49 Митного кодексу України митний орган має право витребувати у осіб, які переміщують товари через митний кордон України, документи та відомості, які необхідні для здійснення митного контролю.

Тому у вимозі позивача, про визнання протиправними дій відповідача щодо витребування додаткових документів для визначення митної вартості товару необхідно відмовити.

Відповідно до вимог частини третьої ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог.

Керуючись статтями 160 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Запорізької митниці ДФС (М/п Запоріжжя-центральний) про коригування митної вартості товарів №112050000/2015/000149/2 від 17.07.2015.

3. Визнати протиправним та скасувати рішення про відмову у прийнятті митної декларації, а саме: картку відмову в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 112050000/2015/00318 (зроблена електронним повідомленням від 17.07.2015).

4. Стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВОСОР» витрати на сплату судового збору у сумі 182 (сто вісімдесят дві) грн. 70 коп.

5. В іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України з дня складення її в повному обсязі, апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Р.В. Сацький