Справа № 2508/2980/2012
Суддя: Твердохліб В.А.
Дата ухвалення: 2015-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 2508/2980/2012 Головуючий у 1-й інстанції: Короїд Ю.М. Суддя-доповідач: Твердохліб В.А.
У Х В А Л А

Іменем України

29 вересня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Твердохліб В.А.,

суддів Костюк Л.О., Троян Н.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Козелецької районної державної адміністрації на постанову Козелецького районного суду Чернігівської області від 27 червня 2012 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Козелецькому районі Чернігівської області, Управління праці та соціального захисту населення Козелецької районної державної адміністрації про визнання дій протиправними та зобов"язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 (далі - Позивач) звернувся до Козелецького районного суду Чернігівської області з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Козелецькому районі Чернігівської області (далі - Відповідач 1), Управління праці та соціального захисту населення Козелецької районної державної адміністрації (далі - Відповідач 2) про призначення та виплати державної пенсії, доплат, та грошової допомоги у відповідності з вимогами ст.ст. 37, 39, 48, 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Постановою Козелецького районного суду Чернігівської області від 27 червня 2012 року позовні вимоги задоволено. Визнано незаконними дії Відповідача 1 щодо ненарахування та невиплати основної і додаткової пенсії Позивачу та зобов»язано Відповідача 1 здійснити перерахунок та виплату Позивачу з 21 жовтня 2010 року по 22 липня 2011 року, основної пенсії по інвалідності, установивши її з урахуванням вимог ч.1 ст.28 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров»ю, установивши її в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком за відрахуванням вже сплачених сум.

Визнано протиправними дії Відповідача 2 щодо нарахування та виплати Позивачу щомісячної грошової допомоги у зв'язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства в розмірі меншому ніж встановлено ст.37 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та зобов»язано Відповідача 2 здійснити перерахунок та виплату Позивачу з 21 жовтня 2010 року по 31 грудня 2011 року, щомісячної допомоги у зв»язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства в розмірі 30% мінімальної заробітної плати за відрахуванням вже сплачених сум.

09.04.2013 року, не погоджуючись з вищезазначеним рішенням, Відповідач 1 подав апеляційну скаргу.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 08 серпня 2014 року апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Козелецькому районі Чернігівської області залишено без задоволення, а постанову Козелецького районного суду Чернігівської області від 27 червня 2012 року - без змін.

04 квітня 2013 року Відповідач 2 подав апеляційну скаргу на постанову Козелецького районного суду Чернігівської області від 27 червня 2012 року, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті.

З матеріалів справи вбачається, що копію рішення суду першої інстанції Відповідач 2 отримав 27.03.2013 року.

Адміністративна справа №2508/2980/2012 надійшла до Київського апеляційного адміністративного суду для розгляду цієї апеляційної скарги 10 вересня 2015 року.

З урахуванням вищенаведених обставин, 11 вересня 2015 року за апеляційною скаргою Відповідача 2 відкрито апеляційне провадження та справу призначено до слухання у порядку письмового провадження.

Рішення суду першої інстанції прийняте в порядку скороченого провадження.

Відповідно ч.1 ст.197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі, зокрема, подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які прийняті у порядку скороченого провадження за результатами розгляду справ, передбачених пунктами 1,2 частини першої статті 183-2.

З огляду на викладене та враховуючи те, що рішення суду першої інстанції прийнято у порядку скороченого провадження, колегія суддів вважає за можливе проводити апеляційний розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами відповідно п.3 ч.1 ст.197 КАС України.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що Позивач є постраждалим від наслідків аварії на ЧАЕС І категорії, інвалідом ІІ групи та перебуває на обліку у Відповідача 1, отримує пенсію згідно Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та проживає на території посиленого радіоекологічного контролю.

Відповідно статті 37 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» громадянам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення, виплачується щомісячна грошова допомога у зв'язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства в таких розмірах: у зоні посиленого радіоекологічного контролю - 30 відсотків від мінімальної заробітної плати.

Всупереч статті 37 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» Позивачу проводились відповідні виплати згідно постанови Кабінету Міністрів України №836 від 26 липня 1996 року «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Згідно ч.4 ст.9 КАС України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції вірно встановлено, що при визначенні розміру щомісячної грошової допомоги у зв'язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства і розміру виплати громадянам, які проживають на території радіоактивного забруднення у зоні посиленого радіоекологічного контролю, застосуванню не підлягає постанова Кабінету Міністрів України №836 від 26 липня 1996 року «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», яка істотно звужує обсяг встановлених законом прав позивача, тоді як при вирішенні даного спору застосуванню підлягає стаття 37 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

З огляду на вказане, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, щодо задоволення позовних вимог, заявлених до Відповідача 2, оскільки призначена та виплачена Позивачу щомісячна грошова допомога у зв'язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства в розмірі меншому ніж встановлено ст.37 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Згідно п.1 ч.1 ст.198, ст.200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені ст.ст. 201, 202 КАС України.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

За приписами ч.10 ст.183-2 КАС України у разі оскарження в апеляційному порядку постанови, прийнятої у скороченому провадженні, судове рішення апеляційної інстанції по такій справі є остаточним і оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст.183-2, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Козелецької районної державної адміністрації залишити без задоволення, а постанову Козелецького районного суду Чернігівської області від 27 червня 2012 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту прийняття та є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Твердохліб В.А.

Судді Костюк Л.О.

Троян Н.М.

.

Головуючий суддя Твердохліб В.А.

Судді: Костюк Л.О.

Троян Н.М.