Справа № 758/9454/13-а
Суддя: Шаховніна М. О.
Дата ухвалення: 2013-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 758/9454/13-а
П ОС Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 жовтня 2013 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Шаховніної М. О.,

при секретарі Карпенко Н. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Головного управління соціального захисту населення Київської міської державної адміністрації про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

У березні 2009 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Головного управління соціального захисту населення Київської міської державної адміністрації про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що він проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 та є учасником бойових дій. Відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», йому щорічно до 5 травня повинна надаватися грошова допомога в розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, як учаснику бойових дій.

Посилаючись на те, що відповідач в порушення вимог Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та Конституції України виплатив йому не в повному обсязі щорічну грошову допомогу до 5 травня, просив визнати протиправними дії відповідача та стягнути з Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Головного управління соціального захисту населення КМДА на його користь суму недоплаченої разової допомоги, як учаснику війни у розмірі 7 162 грн. 25 коп.

Постановою Подільського районного суду м. Києва від 30 червня 2009 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 04 серпня 2011 року, позов задоволено частково за 2007-2008 роки, у задоволені решти позову відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 13 червня 2013 року постанову Подільського районного суду м. Києва від 30 червня 2009 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 04 серпня 2011 року про задоволення позову частково скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Позивач направив до суду заяву, в якій просить розглядати справу у його відсутність та відсутність його представника.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала та просила відмовити в його задоволенні. Пояснила, що Центр при проведенні перерахування коштів позивачу, на підставі списків МО на виплату щорічної разової грошової допомоги до 5 травня учасникам бойових дій, діяв в межах своїх повноважень та відповідно до вимог чинного законодавства та ніяким чином не порушив права позивача. Зазначила, що зміни які були внесені до ч. 5 ст. 13 Закону № 3551-XII пунктом 13 ст. 71 Закону України "Про державний бюджет України на 2007-2008 роки" визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 року № 6-рп/2007 року та від 22.05.2008 року № 10-рп. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 58 Конституції України Рішення Конституційного Суду України від 09.07.2007 року № 6-рп/2007 року та від 22.05.2008 року № 10-рп не мають зворотної дії в часі та не можуть бути поширеними на правовідносини, які мали місце на час дії відповідної правової норми до дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. Виплата допомоги ОСОБА_1 була проведена у квітні місяці відповідних років до моменту визнання правових актів неконституційними, а тому дії відповідача є законними та такими, що відповідають ч. 2 ст. 19 Конституції України.

Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 відповідно до ст. 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» є особою, що відноситься до учасників бойових дій та проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 (а.с. 24).

Частиною 5 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» в редакції, чинній на час існування спірних правовідносин, встановлено, що щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п`яти інімальних пенсій за віком.

Згідно зі ст. 17-1 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», щорічну виплату разової грошової допомоги до 5 травня в розмірах, передбачених статтями 12 - 16 цього Закону, здійснюють органи праці та соціального захисту населення через відділення зв`язку або через установи банків (шляхом перерахування на особовий рахунок отримувача) пенсіонерам - за місцем отримання пенсії, а особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання чи одержання грошового утримання.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 29 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» виплата зазначеної разової грошової допомоги у 2007 році учасникам бойових дій була встановлена у сумі 280 грн.

Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 року № 6-рп/2007 були визнані неконституційними положення Закону України "Про Державний бюджет України 2007 рік", яким встановлено виплату щорічної разової допомоги у розмірі меншому, ніж він передбачений Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту". Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 у справі №10-рп, визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), деякі положення закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", у тому числі і положення пунктів, якими зупинено на 2008 рік дію частину 5 статей 12, 13, 14 та 15 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Положення статті 29 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» визнані неконституційними та втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення від 9 липня 2007 року №6-рп/2007, яке відповідно до положень частини 1 статті 58 Конституції України не має зворотної дії в часі. Якщо суб`єкт владних повноважень виплатив грошову допомогу під час дії зазначеної норми Закону, то після прийняття рішення Конституційним Судом України у нього не виникло додаткових зобов`язань щодо перерахунку раніше виплаченої позивачу щорічної разової грошової допомоги.

За змістом ч. 3 ст. 150 Конституції України рішення Конституційного Суду України є обов`язковими до виконання на території України.

За наявності декількох законів, норми яких по-різному регулюють конкретну сферу суспільних відносин, під час вирішення спорів у цих відносинах суди повинні застосовувати положення закону з урахуванням дії закону в часі за принципом пріоритету тієї норми, яка прийнята пізніше.

Виходячи з наведених положень Конституції України та рішення Конституційного Суду України, а також враховуючи, що вищезазначеними Законами України щодо Державного бюджету України на 2005-2008 роки, які діяли на час виплати ОСОБА_1 щорічної разової грошової допомоги до 5 травня, фактично змінено положення Закону № 3551, який діяв у часі раніше, пріоритетними в даному випадку є положення Законів України щодо Державного бюджету України на відповідний рік.

В судовому засіданні представник відповідача пояснила, що виплати разової грошової допомоги до 5 травня позивачу були зроблені у квітні місяці відповідних років.

Відповідно до довідки Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат (а.с. 8) вбачається, що виплати допомоги до 5 травня ОСОБА_1 були здійснені:

2004 рік 20 квітня 2004 року на суму 16 875 грн.;

2005 рік 11 квітня 2005 року на суму 43 900 грн.;

2006 рік 06 травня 2006 року на суму 41 250 грн.;

2007 рік 17 квітня 2007 року на суму 52 080 грн.;

Визначена статтею 29 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» грошова допомога була виплачена позивачу в квітні 2007 року, тобто під час дії зазначеної норми Закону, а тому, оскільки положення статті 29 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» визнані неконституційними та втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України зазначеного рішення, тобто з 9 липня 2007 року, яке не має зворотної дії в часі, дії відповідача відповідали вимогам чинного на той час законодавства.

Виходячи із вищевикладеного, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову ОСОБА_1 до Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Головного управління соціального захисту населення Київської міської державної адміністрації про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії необхідно відмовити, оскільки виплати позивачу були проведені до моменту визнання правових актів неконституційними, а тому дії відповідача є законними та такими, що відповідають ч. 2 ст. 19 Конституції України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 19, 150 152 Конституцією України, Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», ст. ст. 9-12, 69-71, 86, 94, 158-163, 183-2, 186, 256 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Головного управління соціального захисту населення Київської міської державної адміністрації про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя М. О. Шаховніна