Справа № 2а-17409/11/2070
Суддя: Бившева Л.І.
Дата ухвалення: 2015-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2015 року м. Київ К/9991/37580/12

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головуючого Бившевої Л.І.,

суддів: Лосєва А.М., Шипуліної Т.М.

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у місті Харкові Міжрегіонального головного управління Міндоходів

на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 24 січня 2012 року

та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 23 травня 2012 року

у справі № 2-а-17409/11/2070

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сахалінське»

до Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у місті Харкові (правонаступником якої є Спеціалізована державна податкова інспекція з обслуговування великих платників у місті Харкові Міжрегіонального головного управління Міндоходів)

про скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И Л А :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Сахалінське» (далі - позивач) звернулось до суду з позовом до Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у місті Харкові (далі - відповідач) про скасування податкового повідомлення-рішення № від 13 грудня 2011 року.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 24 січня 2012 року позов був задоволений в повному обсязі. Скасовано податкове повідомлення-рішення № від 13 грудня 2011 року про визначення ТОВ «Сахалінське» суми податкового зобов'язання за платежем: податок на додану вартість на загальну суму 1117147,48 грн., з них: 893717,98 грн. за основним платежем, 223429,50 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами).

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 23 травня 2012 року постанову Харківського окружного адміністративного суду від 24 січня 2012 року було залишено без змін.

В касаційній скарзі СДПІ по роботі з ВПП у м. Харкові Державної податкової служби, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Харківського окружного адміністративного суду від 24 січня 2012 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 23 травня 2012 року і ухвалити нове судове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити.

У запереченні на касаційну скаргу ТОВ «Сахалінське», посилаючись на те, що рішення судів попередніх інстанцій є законними та обґрунтованими, а положення касаційної скарги жодним чином це не спростовують, просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а постанову Харківського окружного адміністративного суду від 24 січня 2012 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 23 травня 2012 року - без змін.

У відповідності до положень частини 1 статті 55 Кодексу адміністративного судочинства України у справі здійснено заміну відповідача - СДПІ по роботі з ВПП у м. Харкові Державної податкової служби його правонаступником - СДПІ з обслуговування ВП у м. Харкові МГУ Міндоходів, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців серії АВ № 495909 від 04 червня 2013 року.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги щодо дотримання правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено наступне.

СДПІ по роботі з ВПП у м. Харкові провела документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Сахалінське» з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинах з ТОВ «Торговий дім Альянс 3» за березень - квітень 2009 року, за результатами якої був складений акт № 2229/43-010/32337278 від 25 листопада 2011 року.

За висновками акта перевірки, позивачем були порушені вимоги підпунктів 7.4.1, 7.4.4 пункту 7.4 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість», в результаті чого завищено податковий кредит по взаємовідносинах з ТОВ «ТД Альянс 3» за березень - квітень 2009 року на загальну суму 893717,98 грн., в тому числі: за березень 2009 року в сумі 588629,14 грн., за квітень 2009 року в сумі 305088,84 грн.

Зокрема, в акті перевірки було вказано, що ТОВ «Сахалінське» (покупець) неправомірно включило до складу податкового кредиту березня - квітня 2009 року податок на додану вартість у загальній сумі 893717,98 грн., сплачений у складі вартості товару (вторинний реагент РП-2000, оброблений розчин солеутворення), придбаний у ТОВ «ТД Альянс 3» (продавця) згідно договору купівлі-продажу №02/03-1 від 02 березня 2009 року (в редакції додаткової угоди № 1 від 02 березня 2009 року), оскільки: позивачем до перевірки не були надані: супровідна технічна документація (сертифікати, паспорти) якості, документи для обґрунтування економічної та технічної доцільності придбання та використання в своїй господарській діяльності вторинного реагенту в кількості 69441 тон та обробленого розчину солеутворення у кількості 74261 тон, документи, які підтверджують факт транспортування товарів; згідно акту ДПІ у Жовтневому районі м. Запоріжжя від 12 березня 2011 року № 41/23/36365974 «Про результати позапланової невиїзної перевірки ТОВ «ТД Альянс 3» з питань дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість за період з 01 лютого 2009 року по 12 березня 2011 року» у ТОВ «ТД Альянс 3»: встановлено відсутність трудових ресурсів, виробничого обладнання, складських та торгівельних приміщень, транспорту та торгівельного обладнання для здійснення фінансово-господарської діяльності підприємства; не підтверджено наявність поставок товарів (послуг) від постачальників, що свідчить про те, що правочини між ТОВ «ТД Альянс 3» та постачальниками здійснені без мети настання реальних наслідків; не встановлено факту передачі товарів (послуг) від продавця до покупців (в тому числі ТОВ «Сахалінське»), придбаних у постачальників, у зв'язку з відсутністю (ненаданням до перевірки) актів приймання-передачі товару, довіреностей, документів, що засвідчують транспортування, зберігання товарів, а також інших первинних документів; встановлено відсутність об'єктів оподаткування по операціях з0 придбання товарів (послуг) у постачальників та по операціях з продажу цих товарів підприємствам-покупцям (в тому числі ТОВ «Сахалінське») за період з 01 лютого 2009 року по 13 березня 2009 року в розумінні статті 3 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» та статті 3 Закону України «Про податок на додану вартість».

13 грудня 2011 року СДПІ по роботі з ВПП у місті Харкові на підставі вказаного акту перевірки прийняла податкове повідомлення-рішення № , яким згідно з підпунктом 54.3.2 пункту 54.3 статті 54, абзацом 2 пункту 123.1 статті 123 Податкового кодексу України збільшила суму грошового зобов'язання ТОВ «Сахалінське» за платежем: податок на додану вартість на 1117147,48 грн., у тому числі: 893717,98 грн. - за основним платежем, 223429,50 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами).

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що позивач правомірно включив до складу податкового кредиту відповідного податкового періоду суми податку на додану вартість на підставі податкових накладних, отриманих від ТОВ «ТД Альянс 3», оскільки реальність господарських операцій між позивачем та вказаним суб'єктом господарювання підтверджена належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, виданими належним чином зареєстрованою юридичною особою та платником податку на додану вартість, з урахуванням того, що: товар придбавався позивачем у вказаного товариства з метою використання у власній господарській діяльності; обов'язок доставки (транспортування) товару відповідно до положень договору був покладений на ТОВ «ТД Альянс 3».

Колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, з огляду на наступне.

Відповідно до підпункту 7.4.1 пункту 7.4 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 8 1 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Підпунктом 7.4.4 пункту 7.4 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що якщо платник податку придбаває (виготовляє) матеріальні та нематеріальні активи (послуги), які не призначаються для їх використання в господарській діяльності такого платника, то сума податку, сплаченого у зв'язку з таким придбанням (виготовленням), не включається до складу податкового кредиту.

Абзацом 1 підпункту 7.4.5 пункту 7.4 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з підпунктом 7.2.6 цього пункту).

Виходячи з аналізу наведених положень Закону України «Про податок на додану вартість» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), підставою для формування податкового кредиту є наявність у платника податку - покупця належно оформленої податкової накладної, яка видається платником податку, що поставляє товари (роботи, послуги), на підтвердження здійснення такої поставки.

Тобто, Закон України «Про податок на додану вартість» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) пов'язує виникнення у платника податків права на включення сплачених ним у складі вартості придбаних товарів сум податку до складу податкового кредиту із фактичною поставкою товарів, у ціні яких цей податок сплачений.

У справі, що розглядається, суди попередніх інстанцій встановили, що господарські операції з придбання позивачем у ТОВ «ТД Альянс 3» вторинного реагенту РП-2000 та обробленого розчину солеутворення, згідно купівлі-продажу №02/03-1 від 02 березня 2009 року, мали реальний характер, що підтверджується належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, а саме: накладними, податковими накладними, банківськими виписками, довіреностями на отримання товарно-матеріальних цінностей, журналом реєстрації довіреностей за 2009 рік (арк. справи 29-32, 96-99, 176-190).

Вказані обставини знайшли своє відображення і у акті перевірки (арк. справи 13).

Також, судами попередніх інстанцій було встановлено, що товарно-матеріальні цінності придбавались позивачем у ТОВ «ТД Альянс 3» з метою використання у власній господарській діяльності (з огляду на види діяльності, які здійснює позивач, зокрема: послуги, з видобування нафти і газу, видобування природного газу, видобування нафти, оптова торгівля нафтою), а саме - для промивання та очищення внутрішніх порожнин тубопроводів-шлейфів на вузлі входу газових свердловин площадки НПС УПГ-2 Сахалінського НГКР, що підтверджується актами комісії на списання придбаних матеріалів, Технологічним регламентом установки комплексної підготовки газу № 2 Сахалінського НГКР (арк. справи 33-34, 84-88).

Посилання податкового органу на відсутність у позивача документів, які підтверджують факт транспортування товарів, правомірно були відхилені судами попередніх інстанцій як безпідставні, оскільки умовами договору купівлі-продажу №02/03-1 від 02 березня 2009 року (в редакції додаткової угоди № 1 від 02 березня 2009 року), укладеного між позивачем та ТОВ «ТД Альянс 3», обов'язок транспортування товару був покладений на ТОВ «ТД Альянс 3» (пункт 2.3 статті 2 договору).

За таких обставин, суди попередніх інстанцій дійшли правомірного висновку, з яким погоджується суд касаційної інстанції, що позивач правомірно сформував податковий кредит березня - квітня 2009 року за господарськими операціями з ТОВ «ТД Альянс 3».

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про неправомірність оспорюваного податкового повідомлення-рішення та наявність підстав для його скасування.

Доводи касаційної скарги викладеного не спростовують.

При цьому, колегія суддів вказує, що посилання податкового органу у касаційній скарзі на вирок Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 12 серпня 2011 року у справі № 0417/1-298/2011, яким ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було визнано винними у скоєнні злочинів, передбачених частиною 3 статті 28, частиною 2 статті 205, частиною 2 статті 366 Кримінального кодексу України, є безпідставними, оскільки директором ТОВ «ТД Альянс 3», який підписував договір купівлі-продажу №02/03-1 від 02 березня 2009 року та складав первинні бухгалтерські документи, був ОСОБА_4, з урахуванням того, що у мотивувальній частині вироку було зазначено, що ТОВ «ТД Альянс 3» було задіяне у незаконній діяльності у період з 01 січня 2010 року по 31 березня 2011 року, а також зважаючи на те, що мотивувальна частині вироку не містить посилань на те, що ОСОБА_4 умисно ухилявся від сплати податкових зобов'язань які виникли за оспорюваним договором купівлі-продажу №02/03-1 від 02 березня 2009 року.

Відповідно до частини 1 статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Враховуючи вищевикладене, касаційна скарга СДПІ з обслуговування ВП у м. Харкові МГУ Міндоходів підлягає залишенню без задоволення, а постанова Харківського окружного адміністративного суду від 24 січня 2012 року та ухвала Харківського апеляційного адміністративного суду від 23 травня 2012 року підлягають залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 55, 160, 167, 210, 220, 2201, 223, 224, 230, 231, ч. 5 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у місті Харкові Міжрегіонального головного управління Міндоходів залишити без задоволення, а постанову Харківського окружного адміністративного суду від 24 січня 2012 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 23 травня 2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеному статтями 237, 238, 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: _____________________ Л.І. Бившева

Судді: _____________________ А.М. Лосєв

_____________________ Т.М. Шипуліна