Справа № 2а/0270/3912/12
Суддя: Вільчинський Олександр Ванадійович
Дата ухвалення: 2012-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

17 вересня 2012 р. Справа № 2а/0270/3912/12

Вінницький окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Вільчинського Олександра Ванадійовича, розглянувши в порядку скороченого провадження матеріали справи

за позовом: Жмеринського транспортного прокурора в інтересах держави в особі територіального управління Головної державної інспекції на автомобільному транспорті у Вінницькій області

до: фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

про: стягнення штрафних санкцій

ВСТАНОВИВ :

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся Жмеринський транспортний прокурор в інтересах держави в особі територіального управління Головної державної інспекції на автомобільному транспорті у Вінницькій області (далі позивач) до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі відповідач) із адміністративним позовом про стягнення штрафних санкцій.

Позовні вимоги мотивовано тим, що до відповідача на підставі вимог ст. 60 Закону України Про автомобільний транспорт застосовано фінансові санкції у розмірі 1700 грн. за виявлене під час проведення перевірки порушення, а саме: експлуатацію легкового автомобіля облаштованого як таксі, без оформлення документів, передбачених ст. 39 Закону України Про автомобільний транспорт, а саме: без оформлення ліцензійної картки.

Справа розглядається в порядку скороченого провадження, оскільки в силу пункту 4 частини 1 статті 183-2 КАС України в адміністративних справах щодо стягнення грошових сум, які ґрунтуються на рішеннях суб'єкта владних повноважень, щодо яких завершився встановлений цим Кодексом строк оскарження, застосовується скорочене провадження.

Ухвалою від 13 серпня 2012 року суд відкрив скорочене провадження у справі та повідомив відповідача, про його право протягом 10-денного строку з дня одержання ухвали подати письмові заперечення проти позову або заяву про визнання позову.

На адресу Вінницького окружного адміністративного суду повернулося поштове відправлення із відміткою за закінченням терміну зберігання".

Відповідно до ч. 11 ст. 35 КАС України, у разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином.

В силу викладеного та з урахуванням того, що повістка направлялася відповідачу за адресою, яка значиться в ЄДР, вважається, що відповідач про розгляд справи повідомлений належним чином.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 183-2 КАС України справа повинна бути розглянута у порядку скороченого провадження не пізніше трьох днів з дня закінчення строку, передбаченого частиною третьою цієї статті, якщо до суду не було подано заперечення відповідача та за умови, що справа розглядається судом за місцезнаходженням відповідача.

Розглянувши та оцінивши матеріали справи в порядку скороченого провадження, відповідно до вимог статті 183-2 КАС України - без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі - суд дійшов висновку про відсутність достатніх підстав щодо прийняття рішення про задоволення позову в порядку письмового провадження, з огляду на наступне.

24 лютого 2012 року державними інспекторам територіального управління Головавтотрансінспекції у Вінницькій області здійснено перевірку транспортного засобу марки "Opel Kadett", державний номер НОМЕР_1, що належить ОСОБА_1, щодо додержання ним вимог законодавства про автомобільний транспорт.

За результатами вказаної перевірки складено акт № 040787 від 26.03.2012р., в якому зафіксовано виявлене порушення вимог ст. 39 Закону України Про автомобільний транспорт, а саме: експлуатація легкового автомобіля, облаштованого як таксі, без наявності ліцензійної картки (а.с.5).

На підставі зазначеного акта перевірки, постановою начальника територіального управління Головної державної інспекції на автомобільному транспорті у Вінницькій області № 153640 від 18.04.2012 р. до відповідача застосовано фінансові санкції в сумі 1700 грн. за порушення законодавства про автомобільний транспорт, відповідальність за яке передбачена ч. 1 абз. 3 ст. 60 Закону України Про автомобільний транспорт (а.с.8).

Судом встановлено, що дана постанова про накладення фінансових санкцій направлена відповідачу супровідним листом від 19.04.2012 року (а.с.9).

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог та наданих у справу доказів, суд виходить з наступного.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначені Законом України "Про автомобільний транспорт" від 5 квітня 2001 року № 2344-III.

Відповідно до ст. 5 Закону України "Про автомобільний транспорт" основним завданням державного регулювання та контролю у сфері автомобільного транспорту є створення умов безпечного, якісного й ефективного перевезення пасажирів та вантажів, надання додаткових транспортних послуг.

Статтею 39 Закону України Про автомобільний транспорт передбачено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і предявляти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення. Такими документами для фізичної особи, що здійснює перевезення пасажирів на таксі є: для автомобільного перевізника - ліцензія, інші документи, передбачені законодавством України; для водія таксі - посвідчення водія відповідної категорії, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, ліцензійна картка, інші документи, передбачені законодавством України.

Згідно з абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України Про автомобільний транспорт за порушення законодавства про автомобільний транспорт, зокрема за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян;

Пунктом 28 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 р. №1567 передбачено, що фінансова санкція повинна бути перерахована субєктом господарювання на зазначений у постанові рахунок не пізніше ніж протягом пятнадцяти днів після отримання ним копії постанови про застосування фінансових санкцій, про що повідомляється орган державного контролю, посадовою особою якого винесено відповідну постанову.

Постанова про накладення фінансових санкцій відповідачем не оскаржена в передбаченому законодавством порядку, жодних доказів її виконання в добровільному порядку матеріали справи не містять.

Чинним законодавством України не передбачено механізму примусового стягнення фінансових санкцій у випадку несплати їх перевізником у добровільному порядку. Так, зокрема, Закон України Про автомобільний транспорт не передбачає примусового виконання даних постанов органами держаної виконавчої служби.

Таким чином, суд дійшов висновку, що прокурор при подані даного позову в інтересах позивача діяв правомірно та відповідно до положень чинного законодавства України.

При винесенні рішення по справі суд враховує те, що несплата відповідачем фінансових санкцій в добровільному порядку тягне за собою ненадходження коштів до державного бюджету, що суттєво порушує інтереси держави, а також те, що відповідно до положень ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги відповідають дійсним обставинам справи, встановленим у судовому засіданні, заявлена в позовній заяві сума підтверджується належними доказами, а тому позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. ст. 11, 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

Доказів, які б спростовували доводи прокурора та позивача, відповідач суду не надав.

З урахуванням встановлених у судовому засіданні обставин справи та вищезазначених положень чинного законодавства України суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, відповідають дійсним обставинам справи, а тому підлягають задоволенню з розподілом судових витрат за правилами статті 94 КАС України.

Відповідно до ч. 4 ст. 94 КАС України у справах, в яких позивачем є субєкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

Керуючись ст.ст. 86, 94, 158, 162, 183-2, 256 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ :

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (вул. К.Маркса, 14/68 м. Вінниця, ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) в дохід Державного бюджету України (р/р 0002, УДКСУ, Держбюджет м. Вінниця 21081100, ГУДКСУ у Вінницькій області) фінансові санкції в сумі 1700 (одна тисяча сімсот) грн.

Постанова підлягає негайному виконанню.

Порядок і строки апеляційного оскарження постанови визначені ст.ст. 183-2, 186 КАС України. Набрання судовим рішенням законної сили визначено ст. 254 КАС України.

Суддя Вільчинський Олександр Ванадійович