Справа № 2-а-3758/11
Суддя: Макуха А. А.
Дата ухвалення: 2011-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-3758/11
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2011 року Соломянський районний суд м.Києва в складі:

головуючого судді Макухи А.А.

при секретарі: Лісовій Т.В.

розглянувши справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Генеральної прокуратури України про визнання дій щодо нарахування та виплати грошової допомоги відповідно до ст. 50-1 Закону України Про прокуратуру такими, що порушують його право на одержання цієї грошової допомоги та зобовязання нарахувати і виплатити грошову допомогу,-

В С Т А Н О В И В:

30.06.2011 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом у якому просив визнати дії Генеральної прокуратури України щодо відмови у нарахуванні та виплаті йому грошової допомоги відповідно до ст. 50-1 Закону України Про прокуратуру такими, що порушують його право на одержання цієї грошової допомоги та зобов"язати Генеральну прокуратуру України нарахувати та виплатити йому грошову допомогу відповідно до ст. 50-1 Закону України Про прокуратуру (в редакції Закону, яка діяла на момент його звільнення) за виключенням вже виплаченої суми.

Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що у період з 21.10.1997 р. він проходив службу в органах військової прокуратури. Наказом Міністра оборони України №1084 його було звільнено з військової служби за станом здоровя, а наказом Генерального прокурора України № 3384 ц від 28.10.2010 з 01.11.2010 його звільнено з посади старшого прокурора відділу Головного управління військових прокуратур Генеральної прокуратури України з виключенням зі списків особового складу.

Органами Пенсійного фонду України йому, за вибором, призначено пенсію за вислугу років відповідно до цього Закону.

У грудні 2010 року Генеральною прокуратурою України йому виплачено грошову допомогу, на підставі ст.15 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей.

У звязку з цим він звернувся до відповідача з проханням нарахувати грошову допомогу відповідно до ч. 15 ст. 50-1 Закону України Про прокуратурута виплати різницю за виключенням вже виплаченої суми.

Листом №11/1-600 вих-11 від 11.04.2011 за підписом начальника відділу Головного управління кадрового забезпечення Генеральної прокуратури України ОСОБА_2 повідомлено, що підстав для нарахування і виплати позивачу грошової допомоги відповідно ч.15 ст. 50-1 вказаного Закону немає.

Цей лист він отримав на початку 20-х чисел квітня поточного року. Таким чином, він намагався у досудовому порядку врегулювати спірне питання. Саме листом №11/1-600 вих-11 від 11.04.2011 (дія субєкта владних повноважень) позивачу відмовлено у праві на отримання грошової допомоги на підставі ч. 15 ст. 50-1 Про прокуратуру. Про порушення права позивачу стало відомо з вказаного листа.

Враховуючи викладене позивач змушений був звернутися до суду за захистом своїх порушених прав.

В судовому засіданні позивач позов підтримав, просив його задовольнити з підстав наведених у ньому.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову в повному обсязі.

Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню, з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що позивач у період з 21.10.1997 проходив службу в органах військової прокуратури. Наказом Міністра оборони України №1084 його було звільнено з військової служби за станом здоровя, а наказом Генерального прокурора України № 3384 ц від 28.10.2010 з 01.11.2010 його звільнено з посади старшого прокурора відділу Головного управління військових прокуратур Генеральної прокуратури України з виключенням зі списків особового складу.

Органами Пенсійного фонду України йому, за вибором, призначено пенсію за вислугу років відповідно до цього Закону.

У грудні 2010 року Генеральною прокуратурою України йому виплачено грошову допомогу, на підставі ст.15 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей.

У звязку з цим позивач звернувся до відповідача з проханням нарахувати грошову допомогу відповідно до ч. 15 ст. 50-1 Закону України Про прокуратурута виплати різницю за виключенням вже виплаченої суми.

Листом №11/1-600 вих-11 від 11.04.2011 за підписом начальника відділу Головного управління кадрового забезпечення Генеральної прокуратури України ОСОБА_2 повідомлено, що підстав для нарахування і виплати позивачу грошової допомоги відповідно ч.15 ст. 50-1 вказаного Закону немає.

Дії Генеральної прокуратури України, яка є субєктом владних повноважень, щодо відмови у нарахуванні та виплаті грошової допомоги відповідно до вказаного Закону, обумовлені неправильним застосуванням норм матеріального права, та є такими, що порушують право позивача на одержання грошової допомоги на підставі ч.15 ст.50 1 Закону України Про прокуратуруу звязку зі звільненням з органів прокуратури.

Так, статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Виплата грошової допомоги при звільненні з органів прокуратури с однією з гарантій соціального захисту працівників прокуратури, передбачених Законом України Про прокуратуру.

Відповідно до ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Статтею 6 Кодексу адміністративного судочинства України гарантовано, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю субєкта владних повноважень порушено її права, свободи або інтереси.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст.18 цього ж Кодексу усі адміністративні справи щодо спорів фізичних осіб з субєктами владних повноважень з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообовязковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Відповідно до п. 2 ст. 24 Закону України Про військовий обовязок і військову службузакінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовців зі списків особового складу.

Пунктами 71-74 Положення про проходження військової служби особами офіцерського складу, прапорщиками (мічманами) Збройних Сил України, затвердженого Указом Президента України від 07.11.2001 №1053/2001, передбачено, що звільнення з військової служби офіцерів військових прокуратур відбувається за поданням Генеральної прокуратури України до Міністерства оборони України. На підставі наказу Міністра оборони України або його уповноваженого заступника про звільнення з військової служби, у військовій прокуратурі за місцем служби офіцера видається наказ про його виключення зі списку особового складу. З цього дня офіцер вважається звільненим з військової служби.

На підставі вищевказаних норм у наказі Генерального прокурора України №3384 ц зазначено, що звільнення ОСОБА_1 з посади відбувається у звязку зі звільненням з військової служби у запас за станом здоровя. Інших підстав для звільнення офіцерів військових прокуратур з військової служби чинним законодавством не передбачено.

На день звільнення стаж роботи (військової служби) позивача складав 26 повних календарних років, у т.ч. на посадах прокурорів і слідчих 13 календарних років.

Відповідно до ч. 9 ст. 50-1 Закону України Про прокуратурупрокурорам і слідчим, які мають одночасно право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їхнім вибором, у тому числі на умовах, передбачених ст. 37 Закону України Про державну службу. Військові прокурори і слідчі військових прокуратур при звільненні з військової служби мають право на одержання пенсії відповідно до цієї статті або на одержання пенсії, встановленої законом для військовослужбовців. Тобто, законодавцем передбачено можливість вибору пенсії для зазначеної категорії осіб.

Як зазначено вище, органами Пенсійного фонду України позивачу, за вибором, призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону України Про прокуратуру.

Згідно з п. 2 ст. 15 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовціввійськовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової служби, які звільняються з військової служби за віком, станом здоровя чи у звязку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, після закінчення строку контракту, у звязку із систематичним невиконанням умов контракту командуванням, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Відповідно до ч. 15 ст. 50-1 Закону України Про прокуратурупрокурорам і слідчим у разі виходу на пенсію за вислугою років чи по інвалідності виплачується грошова допомога без сплати податку у розмірі місячного заробітку, з якого обчислена пенсія, за кожен повний рік роботи прокурором, слідчим прокуратури чи на посадах у науково-навчальних закладах прокуратури.

Тобто виплату грошової допомоги при звільненні військовослужбовців військових прокуратур на пенсію за вислугою років передбачено різними законами.

У ч. 15 ст. 50-1 Закону України Про прокуратурувідсутні застереження щодо особливостей виплати грошової допомоги військовим прокурорам і слідчим. Одночасно з цим, беручи до уваги положення ч. 9 цієї ж статті, прокурорам і слідчим у разі виходу на пенсію за вислугою років, разом з правом вибору пенсії надано й право вибору виду грошової допомоги.

Конституційний Суд України у рішенні N 10-рп/2007 по справі N1-13/2007 від 25.10.2007 розяснив питання щодо поширення на військовослужбовців військових прокуратур законодавчих актів України, якими встановлені правові та соціальні гарантії, пенсійне, медичне та інші види забезпечення, передбачені законодавством для осіб офіцерського складу Збройних Сил України.

Зокрема, у цьому рішенні зазначено, що згідно з положеннями статті 121 Конституції України, статей 6, 13 Закону прокуратура України становить єдину систему органів, до якої належать військові прокуратури. Системний аналіз статей 15, 16, 46, 46-1, 50, 50-1 Закону дає підстави вважати, що кадри органів прокуратури також становлять єдину систему, тобто військовослужбовці військових прокуратур, які перебувають на посадах прокурорів (стаття 56 Закону) і слідчих прокуратури, є працівниками прокуратури України.

Посилання в частині другій статті 46-1 Закону України на те, що військовослужбовці військових прокуратур проходять службу відповідно до Закону N 2011-XII та інших законодавчих актів України, якими встановлені правові та соціальні гарантії, пенсійне, медичне та інші види забезпечення, передбачені законодавством для осіб офіцерського складу Збройних Сил України, стосується лише тих особливостей, які не можуть бути притаманні проходженню служби іншими працівниками прокуратури, зокрема відмінностей, повязаних з наявністю офіцерського звання і порядком його присвоєння, порядком отримання продовольчого та речового забезпечення, обмундирування, наданням певних пільг і компенсацій, передбачених саме для військовослужбовців, тощо.

У цьому ж рішенні Конституційний Суд України розяснив, що положення ч. 4 ст. 50 Закону поширюються на всіх прокурорів, зокрема й тих, які перебувають на службі у військовій прокуратурі як військовослужбовці.

Зокрема, у п.1 резолютивної частини цього рішення зазначено: В аспекті конституційного звернення положення частини четвертої статті 50 Закону України Про прокуратуру в системному звязку з частиною пятою цієї статті слід розуміти так, що держава гарантує обовязкове державне страхування прокурорам незалежно від особливостей статусу їх певних категорій.

Страхування життя і здоров'я працівників прокуратури. передбачене ч. 4 ст. 50 Закону України Про прокуратуру , є заходом правового і соціального захисту цієї категорії осіб. Виплата грошової допомоги при звільненні з органів прокуратури також є однією з гарантій соціального захисту. передбачених цим Законом. Тобто ці норми матеріального права (ч. 4 ст. 50 та ч. 15 ст. 50 - 1 Закону) регулюють аналогічні правовідносини щодо соціального захисту працівників прокуратури.

Виплата грошової допомоги позивачу при звільненні з органів прокуратури, є заходом соціального захисту, передбаченого Законом України Про прокуратуру, та не стосується будь яких особливостей, які не можуть бути притаманні проходженню служби іншими працівниками прокуратури.

У листі Генеральної прокуратури України №11/1-600-вих-1І від зазначено. що при написанні рапорту про звільнення з органів прокуратури позивачем обрано підстави для звільнення та отримання грошової допомоги.

Однак, як вбачається з матеріалів справ, позивач у рапорті просив звільнити його з посади старшого прокурора відділу Головного управління військових прокуратур Генеральної прокуратури України у звязку із звільненням з військової служби. Як зазначено вище, саме такий порядок звільнення з військової служби передбачено ст. 24 Закону України Про військовий обовязок і військову службута п.п. 71-74 Положення про проходження військової служби особами офіцерського складу, прапорщиками (мічманами) Збройних Сил України, затвердженого Указом Президента України від 07.11.2001 №1053/2001.

З урахуванням цього, позивач не міг самостійно обирати підстави для звільнення з посади, так як ці підстави та порядок звільнення з військової служби встановлено вказаними нормативними актами. Про підстави нарахування грошової допомоги при звільненні та її виплату в рапорті взагалі не йшлося.

Разом з тим, як вбачається з абзацу 4 листа Генеральної прокуратури України №11/1-600-внх-11, відповідач не заперечує наявність права працівників прокуратури на обрання підстав для нарахування та виплати грошової допомоги при звільненні. Проте, твердження, що позивач скористався цим правом вибору є безпідставним.

З огляду на вищевикладене позовні вимоги ОСОБА_1 є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 19,55 Конституції України, Рішенням Конституційного Суду України N 10-рп/2007 по справі N1-13/2007 від 25.10.2007, Законом України Про військовий обовязок і військову службу, п.п. 71-74 Положення про проходження військової служби особами офіцерського складу, прапорщиками (мічманами) Збройних Сил України, затвердженого Указом Президента України від 07.11.2001 №1053/2001, Законом України Про прокуратуру, ст.ст. 2,4-16, 94, 158-163, 256 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Генеральної прокуратури України про визнання дій щодо нарахування та виплат грошової допомоги відповідно до ст. 50-1 Закону України Про прокуратуру такими, що порушують його право на одержання цієї грошової допомоги та зобовязання нарахувати і виплатити грошову допомогу задовольнити.

Визнати дії Генеральної прокуратури України щодо відмови у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 грошової допомоги відповідно до ст. 50-1 Закону України Про прокуратуру такими, що порушують його право на одержання цієї грошової допомоги.

Зобов"язати Генеральну прокуратуру України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу відповідно до ст. 50-1 Закону України Про прокуратуру (в редакції Закону, яка діяла на момент його звільнення) за виключенням вже виплаченої суми.

Постанова може бути оскаржена сторонами у справі шляхом подання апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова, прийнята у скороченому провадженні, крім випадків її апеляційного оскарження, є остаточною і підлягає негайному виконанню

Суддя: