Справа № 2-а-841/12
Суддя: Адамович О. Й.
Дата ухвалення: 2012-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-841/12
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2012 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира у складі:

Головуючого судді Адамовича О.Й.

За участю секретаря Фещенко Н.В.

За участю позивача: ОСОБА_1, представника позивача: ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Житомирі адміністративний позов ОСОБА_1 до молодшого лейтенанта міліції ОСОБА_3 старшого інспектора ДПС ВДАІ Богунського РВ м. Житомира про визнання неправомірними дій субєкта владних повноважень щодо визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до молодшого лейтенанта міліції ОСОБА_3 старшого інспектора ДПС ВДАІ Богунського РВ м. Житомира про визнання неправомірними дій субєкта владних повноважень щодо визнання протиправною та скасування постанови серії ВК1 №045982 від 16.08.2012 року про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 122 КупАП як такої, що прийнята з порушенням норм матеріального права, без належного дослідження та з'ясування всіх обставин справи, що призвело до неправильного вирішення справи.

Позивач обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що він 16.08.2012 року був зупинений і стосовно нього був складений протокол про адміністративне правопорушення за ненадання переваги у русі пішоходам, які переходили проїжджу частину по регульованому пішохідному переході і вчинення правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, а згодом була винесена постанова, якою на позивача накладено штраф у розмірі 425 грн. Позивач вважає, що ПДР України не порушував, оскільки він дійсно 16.08.2012 року біля 10 год. 50 хв. керуючи автомобілем «Мерседес Спрінтер» д/н НОМЕР_1 рухався по вул. Східній в напрямку вул. Київська. Підїхавши до перехрестя вул. Східна-Київська та повернув на вул. Київська в напрямку Автовокзалу при цьому проїхав пішохідний перехід не створюючи пішоходам перешкоди чи небезпеки, пішохід починав переходити проїжджу частину на червоне заборонене світло світлофора, ігноруючи ПДР та особисту безпеку. Крім того, позивач зазначив, що повертаючи праворуч між його автомобілем та пішоходом, який рухався на червоне світло був інтервал біля 6 метрів. Просив скасувати постанову про накладення на нього адміністративного стягнення та визнати дії інспектора протиправними, оскільки ПДР України не порушував.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Так, згідно наданих до позову документів копії рекомендованого повідомлення, копії конверту позивача (а.с. 4), та з урахуванням думки сторін суд знаходить, що позивачем пропущений процесуальний строк звернення до адміністративного суду з поважних причин і його слід поновити.

В протоколі про адміністративне правопорушення від 16.08.2012 року вказано, що 16.08.2012 року о 10 годині 53 хвилини керуючи автобусом «Мерседес» д/н НОМЕР_1 по вул. Східній в м. Житомирі на перехресті вул. Східна-Київська повертаючи праворуч на вул. Київську не надав переваги в русі пішоходам, які переходили проїздну частину по регульованому пішохідному переході на який він звернув, а також під час керування транспортним засобом користувався засобом звязку (мобільним телефоном) тримаючи його в руці, тому інспектором було складено протокол про адміністративне правопорушення від 16 серпня 2012 року ВТ1 №221366 (а.с. 23).

На підставі протоколу про адміністративне правопорушення старшим інспектором ДПС ВДАІ Богунського РВ м. Житомира ОСОБА_3, була прийнята постанова серії ВК1 №045982 від 16.08.2012 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 гривень за порушення вимог п.16.2 Правил дорожнього руху, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.122 КУпАП (а.с. 24).

Не погоджуючись в цілому з діями відповідача, ОСОБА_1 оскаржив його рішення до суду.

Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи суд зважає на наступне.

Відповідно до п. 16.2 ПДР України на регульованих і нерегульованих перехрестях водій, повертаючи праворуч або ліворуч, повинен дати дорогу пішоходам, які переходять проїзну частину, на яку він повертає, а також велосипедистам, які рухаються прямо в попутному напрямку.

Відповідно до п. 18.2 ПДР України на регульованих пішохідних переходах і перехрестях при сигналі світлофора чи регулювальника, що дозволяє рух транспортним

засобам, водій повинен пропустити пішоходів, які закінчують

перехід проїзної частини відповідного напрямку руху.

З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що позивачем було порушено порядок проїзду регульованого пішохідного переходу. Отже, правопорушення було вчинено на пішохідному переході.

На думку суду, правопорушення необхідно було кваліфікувати за п. 18.2 ПДР України, яким визначається порядок проїзду пішохідних переходів, а не за п. 16.2 ПДР України, який встановлює порядок проїзду регульованих і нерегульованих перехрестях.

Тому, відповідальність за вказане правопорушення слід було визначити за ч.1 ст. 122 КУпАП.

Як вбачається з пояснень позивача до протоколу та наданих в судовому засіданні, останній повертаючи на вул. Київську під'їжджаючи до пішохідного переходу пішоходів які переходили проїжджу частину не було, лише один з них почав рухатися на червоне світло приблизно за 6 метрів проїзної частини і для нього не були створені перешкоди чи небезпека.

Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Факт створення позивачем перешкод чи небезпеки пішоходу не вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення та постанови в справі про адміністративне правопорушення та не підтверджується іншими належними та допустимими доказами.

При складанні постанови по справі про адміністративне правопорушення інспектором ДПС не було додано жодного доказу, ні у вигляді відео та фото спостереження, які б підтверджували винність позивача у вищезазначеному правопорушенні. Відповідач не зявився в судове засідання для спростування доказів позивача та не забезпечив з цією метою явку свідків вказаних в протоколі, які на виклик суду самостійно не зявилися.

Отже, будь-яких доказів, які б підтверджували, що позивач не надав перевагу в русі пішоходам, які проходили проїздну частину по регульованому пішохідному переході відповідач суду не надав.

З цих підстав не може вважаться доведеним факт розмови позивача по телефону під час руху.

Відповідно до ст.256 КУпАП, якою встановлено вимоги щодо змісту протоколу про адміністративне правопорушення, протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

Оскільки позивач при складанні протоколу про адміністративне правопорушення не погодився з фактом адміністративного правопорушення та надав в судовому засіданні пояснення про те, що з протоколом не згоден, тому протокол не є безумовним доказом вини позивача.

Суд при розгляді даної категорії адміністративних справ перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови та повноважний згідно з вимогами п.3 ч.1 ст.293 КУпАП скасувати постанову і закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

З матеріалів справи вбачається, що окрім складання протоколу про адміністративне правопорушення, інших доказів, які б підтверджували вчинення особою, що притягується до адміністративної відповідальності адміністративного правопорушення, не надано.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Як наслідок, судом не встановлено з яких саме міркувань виходив молодший лейтенант міліції ОСОБА_3 старший інспектор ДПС ВДАІ Богунського РВ м. Житомира, яким чином давав оцінку та досліджував обставини на підставі яких прийшов висновку та виніс постанову по справі про адміністративне правопорушення, притягнувши позивача до адміністративної відповідальності та дійшов висновку про обґрунтованість твердження позивача про безпідставність винесеної відносно нього постанови і накладення адміністративного правопорушення.

Згідно ст.ст. 247, 293 КУпАП у звязку з відсутністю складу адміністративного правопорушення суд скасовує оскаржувану постанову і закриває провадження по справі.

На підставі наданих доказів та вимог чинного законодавства, суд приходить до висновку, що при винесенні оскаржуваної постанови в справі про адміністративне правопорушення, відповідачем не враховані норми чинних нормативно-правових актів, вина особи у вчиненні правопорушення належним чином не доведена, твердження позивача не спростовані, а тому постанову про адміністративне правопорушення серії ВК1 №045982 від 16.08.2012 року слід скасувати, а провадження у справі закрити.

Відповідно до ч.2 ст.171-2 КАС України рішення місцевого загального суду як адміністративного суду у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності є остаточним і оскарженню не підлягає.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст.17, 18, 247, 258, 293 КУпАП України, ст.ст. 71, 162, 163, 171-2 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Визнати поважними причини пропуску строку звернення до адміністративного суду та поновити ОСОБА_1 строк для оскарження.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до молодшого лейтенанта міліції ОСОБА_3 старшого інспектора ДПС ВДАІ Богунського РВ м. Житомира про визнання неправомірними дій субєкта владних повноважень щодо визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Постанову молодшого лейтенанта міліції ОСОБА_3 старшого інспектора ДПС ВДАІ Богунського РВ м. Житомира серії ВК1 №045982 від 16.08.2012 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_4 за ч.2 ст.122 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 425 гривень скасувати, провадження у справі закрити.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя О. Й. Адамович