Справа № 2-а-20/10
Суддя: Бабич С. В.
Дата ухвалення: 2010-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Романівський районний суд Житомирської області
ПОСТАНОВА

Іменем України

5 травня 2010 року смт. Романів

Романівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого - судді Бабича С.В.,

з участю секретаря Папуши A.C. та позивача, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора дорожньо-патрульної служби відділу державної автомобільної інспекції Житомирського району ОСОБА_2 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ :

08.04.2010 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора ДПС ВДАІ Житомирського району Грабінського О.В., в якому зазначив, що постановою відповідача від 2 квітня 2010 року його було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого статтею 122 частиною 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП), а саме за порушення правил зупинки. Вказаною постановою на нього було накладено адміністративне стягнення - штраф в розмірі 255 грн. Вважаючи дану постанову незаконною, позивач просить скасувати її та закрити провадження в справі про адміністративні правопорушення. Також позивач просить встановити відсутність у відповідача компетенції на винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення, за вчинення якого на нього накладене адміністративне стягнення. В обґрунтування свого позову ОСОБА_1 зазначив, що при здійсненні провадження в справі про адміністративне правопорушення йому відповідачем не було роз»яснено прав і обов»язків, передбачених статтею 63 Конституції України та статтею 268 КУпАП, не було вжито заходів щодо забезпечення доказів для встановлення обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, при складенні протоколу про адміністративне правопорушення відповідачем була допущена помилка щодо місця його проживання. Також позивач посилається на те, що відповідач при виконанні службових обов»язків вів себе зухвало, відмовився назвати свою посаду, прізвище, а також причину зупинки транспортного засобу. Крім цього, позивач зазначив, що ним була здійснена вимушена зупинка в умовах крайньої необхідності у зв»язку із ввімкненням на панелі приладів автомобіля індикатора гальмівної системи, при цьому зупинка була здійснена відповідно до Правил дорожнього руху. Також обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що відповідач не був наділений повноваженнями розглядати справу про адміністративне правопорушення передбачене статтею 122 частиною 1 КУпАП, а також, що відповідач безпідставно відмовив йому в задоволенні клопотання про розгляд справи за місцем його проживання та в присутності особи, яка б надала йому юридичну допомогу.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав з підстав, викладених в позовній заяві, а також пояснив, що при винесенні постанови по справі про адміністративне правопорушення відповідач не взяв до уваги та не дав оцінку, як доказу, його поясненням, що також свідчить про незаконність вищевказаної постанови.

Відповідач в судове засідання не з»явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Суд, заслухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

З протоколу про адміністративне правопорушення від 2 квітня 2010 року вбачається, що у вказаний день о 14 годині 20 хвилин в м. Житомирі по вул. Черняховського ОСОБА_1, керуючи автомобілем НОМЕР_1, порушив правила зупинки, зокрема, здійснив зупинку на зупинці маршрутних транспортних засобів.

Постановою від 2 квітня 2010 року на ОСОБА_1 за вчинення даного правопорушення було накладено адміністративне стягнення - штраф в розмірі 255 грн.

Оцінюючи пояснення позивача та досліджені письмові докази, суд бере до уваги, що у протоколі про адміністративне правопорушення містяться пояснення ОСОБА_1, згідно яких він зупинився за межами зупинки маршрутних транспортних засобів для посадки пасажира, включивши при цьому аварійну сигналізацію. При цьому ніяких пояснень, які б свідчили про вимушеність зупинки ОСОБА_1, в протоколі про адміністративне правопорушення не міститься. Таким чином, доводи позивача щодо крайньої необхідності здійснення зупинки, зумовленої ввімкненням індикатора гальмівної системи, суд вважає необґрунтованими.

Необґрунтованими суд також вважає доводи позивача щодо відсутності у відповідача компетенції по розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбаченого статтею 122 частиною 1 КУпАП, оскільки відповідно до пункту З частини 2 статті 222 КУпАП саме працівники Державтоінспекції Міністерства внутрішніх справ наділені повноваженнями розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені частиною першою статті 122 КУпАП.

Щодо інших доводів позивача, які стосуються порушення відповідачем порядку притягнення його до адміністративної відповідальності, суд вважає їх обґрунтованими.

Зокрема, даючи оцінку доводам позивача щодо незабезпечення відповідачем доказів для встановлення обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, суд виходить з того, що в письмовому поясненні у протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 фактично оспорив здійснення ним зупинки на зупинці маршрутних транспортних засобів, тобто заперечив наявність об»єктивної сторони правопорушення, передбаченого статтею 122 частиною 1 КУпАП. При цьому відповідачем не було вжито інших заходів щодо забезпечення доказів, які б свідчили про здійснення позивачем зупинки всупереч Правилам дорожнього руху, окрім зазначення в протоколі про адміністративне правопорушення прізвища ім»я та по-батькові свідка - ОСОБА_3 При цьому місце проживання даного свідка відповідачем вказано не було.

Відсутність у протоколі про адміністративне правопорушення підпису відповідача, який свідчить про роз»яснення йому прав і обов»язків, передбачених статтею 63 Конституції України та статті 268 КУпАП свідчить про невиконання відповідачем вимог закону щодо обов»язковості роз»яснення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, положень норм зазначених законів.

Відповідно до статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб»єкта владних повноважень обов»язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи, що відповідач проти адміністративного позову не заперечив та доказів на підтвердження правомірності свого рішення щодо накладення на позивача адміністративного стягнення не надав, суд погоджується з іншими доводами позивача, щодо неправомірності дій відповідача, які стосуються порушення ним порядку провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Таким чином, інспектор ДПС ДАІ при розгляді справи та винесенні постанови всупереч вимогам статті 280 КУпАП не з»ясував усіх необхідних обставин справи, не навів достатніх доказів вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, що призвело до прийняття ним незаконного рішення про накладення на позивача адміністративного стягнення.

Відповідно до пункту 3 частини 2 статті 17 КАС України, позовна вимога позивача щодо закриття провадження в справі задоволенню не підлягає.

З урахуванням викладеного та керуючись статтями 94, 158 - 163, 167, 254 КАС України, статтями 288,293 КУпАП, суд,- 5

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову інспектора дорожньо-патрульної служби відділу державної автомобільної інспекції Житомирського району ОСОБА_2 від 2 квітня 2010 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення - штрафу в розмірі 255 грн. скасувати.

Постанова набирає законної сили після закінчення строків подання заяви про апеляційне оскарження та апеляційної скарги. Заява про апеляційне оскарження подається через Романівський районний суд до Київського апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня проголошення постанови. Апеляційна скарга подається у тому ж порядку протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Головуючий: С.В.Бабич