Справа № 539/1751/15-а
Суддя: Зеленський В.В.
Дата ухвалення: 2015-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2015 р.Справа № 539/1751/15-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Зеленського В.В.

Суддів: П'янової Я.В. , Чалого І.С.

за участю секретаря судового засідання Городової А.О.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

представника третьої особи ОСОБА_3

третьої особи ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_5, ОСОБА_4, Лубенської міської ради Полтавської області на постанову Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 05.06.2015р. по справі №539/1751/15-а

за позовом ОСОБА_6, ОСОБА_7

до Лубенської міської ради Полтавської області треті особи ОСОБА_5, ОСОБА_4

про визнання незаконним та скасування рішення органу місцевого самоврядування,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_6, ОСОБА_7 звернулися до Лубенського міськрайонного суду Полтавської області з позовом до Лубенської міської ради, треті особи ОСОБА_5, ОСОБА_4, в якому просили суд визнати протиправним та скасувати пункт 26 рішення Лубенської міської ради Полтавської області (сорок сьома сесія шостого скликання) від 19.12.2014 року "Про вилучення надання земельних ділянок у власність та користування юридичним і фізичним особам для різного цільового призначення", яким ОСОБА_7 та ОСОБА_6 відмовлено у затвердженні технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та відмовлено у передачі у їх спільну сумісну власність земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1.

Постановою Лубенського міськрайонного суду Полтавською області від 05.06.2015 року позов задоволено.

Визнано незаконним та скасовано пункт 26 рішення Лубенської міської ради від 19 грудня 2014 року про відмову ОСОБА_7 та ОСОБА_6 в затвердженні технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передачі у спільну сумісну власність земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1.

ОСОБА_5, ОСОБА_4, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подали апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на не дослідження судом першої інстанції всіх обставин справи та порушення їх прав та інтересів, просили скасувати постанову Лубенського міськрайонного суду Полтавською області від 05.06.2015 року.

Лубенська міська рада Полтавської області, не погодившись з рішенням суду першої інстанції подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування всіх обставин, що мають значення для справи, а також невідповідність висновків суду обставинам справи, просила скасувати постанову Лубенського міськрайонного суду Полтавською області від 05.06.2015 року.

У відповідності до ч. 1 ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України (далі по тексту - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційні скарги ОСОБА_5, ОСОБА_4, Лубенської міської ради Полтавської області підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності від 01.10.2012 року серії НОМЕР_1, виданого виконкомом Лубенської міської ради на підставі рішення №237 від 26.09.2012 року, ОСОБА_7 належить 44/100 домоволодіння АДРЕСА_1

На підставі договорів купівлі-продажу від 16.10.2012 року та 15.11.2012 року ОСОБА_6, належить 56/100 будинку АДРЕСА_1

На час придбання ОСОБА_6 частини вказаного домоволодіння, земля під ним вже перебувала в оренді за договорами оренди землі від 27.04.2012 року (зареєстровані у відділі Держкомзему у м. Лубни за НОМЕР_2), які уклали колишні власники домоволодіння ОСОБА_8 та ОСОБА_9

У 2013 році позивачі вирішили приватизувати земельну ділянку, на якій розташоване їх домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до рішення Лубенської міської ради від 15.02.2013 року, позивачам був наданий дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою і з цього приводу вони звернулися в ДП «Лубни Геодезія» і позивачам була виготовлена технічна документація.

За погодженням меж земельної ділянки позивачі звернулися до сусідів - ОСОБА_5 і ОСОБА_4 (з будинку НОМЕР_3 та НОМЕР_4 по АДРЕСА_2).

Мешканці будинку НОМЕР_3 узгодили межі, а мешканці будинку № НОМЕР_4 відмовили в погоджені меж, аргументуючи тим, що вони купили будинок 5 років тому і весь час користувалися пішохідним проходом до свого домоволодіння через орендовану позивачами земельну ділянку.

Позивачі звернулися до комісії виконавчого комітету Лубенської міської ради по врегулюванню земельних спорів.

Комісія по врегулюванню земельних спорів склала акт від 23.05.2013 року.

Вищезазначений акт комісії був затверджений рішенням виконкому Лубенської міської ради №129 від 29.05.2013 року.

Позивачі зверталися до начальника управління містобудування та архітектури виконкому Лубенської міської ради ОСОБА_10 для погодження технічної документації, який розглянувши звернення, надав висновок №211 від 01.08.2013 року, що земельна ділянка, якою користуються позивачі, має наступні обтяження та обмеження містобудівного характеру: проїзд до садиби НОМЕР_4 по АДРЕСА_2, обслуговування інженерних мереж, які підведені до садиби НОМЕР_4 по АДРЕСА_2.

Позивачі оскаржили вищевказаний висновок до суду.

Постановою Лубенського міськрайонного суду від 20.12.2013 року позов ОСОБА_6, ОСОБА_11 та ОСОБА_7 було задоволено.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 25 лютого 2014 року рішення суду першої інстанції було скасовано, а в задоволенні позову відмовлено.

15.07.2014 року ОСОБА_6 та ОСОБА_7 звернулися до Лубенської міської ради з проханням затвердити технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі по АДРЕСА_1 та передати виділену земельну ділянку в спільну сумісну власність.

08.08.2014 року на сорок четвертій сесії шостого скликання Лубенська міська рада Полтавської області ухвалила рішення, пунктом 23 якого, керуючись ст.55 Закону України «Про землеустрій», ст.ст.120, 198 Земельного кодексу України, відмовила ОСОБА_7 та ОСОБА_6 затвердженні технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та у передачі у спільну сумісну власність земельної ділянки по АДРЕСА_1.

Рішенням виконкому Лубенської міської ради №129 від 29.05.2013 року було визнано неправомірними дії ОСОБА_5 та ОСОБА_4 щодо відмови у погодженні меж земельної ділянки під домоволодінням позивачів.

Позивачі, не погоджуючись з таким рішенням Лубенської міської ради звернулися з позовом до суду і постановою Лубенського міськрайонного суду від 07.10.2014 року їх позов був повністю задоволений (дана постанова була залишена без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 21.01.2015 року).

Отримавши вищевказані судові рішення, якими попередні дії та рішення посадових осіб виконкому міської ради та самої міської ради були визнані незаконними, позивачі 28.10.2014 року, 20.11.2014 року та 08.12.2014 року знову зверталися до Лубенської міської ради для затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передачі у спільну сумісну власність земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1, додавши до своїх заяв документи про право оренди та всі вищевказані судові рішення.

Листами №1-8/2925 від 12.11.2014 року та №1-8/3118 від 04.12.2014 року міська рада позивачам відмовила через те, що не завершений апеляційний розгляд справи №539/3100/14-а, а листом №1-8/3302 від 25.12.2014 року позивачам була надіслана чергова відмова, у якій вказано, що вони не додали додатків та повідомлено що рішення міської ради по їх заяві вже прийнято і їм знову відмовлено у затвердженні технічної документації, а також до цього листа було додано витяг з рішення (пункт 26) сорок сьомої сесії шостого скликання Лубенської міської ради від 19.12.2014 року «Про вилучення, надання земельних ділянок у власність та користування юридичним і фізичним особам для різного цільового призначення».

Вважаючи протиправним та таким, що підлягає скасуванню пункт 26 рішення Лубенської міської ради Полтавської області (сорок сьома сесія шостого скликання) від 19.12.2014 року "Про вилучення надання земельних ділянок у власність та користування юридичним і фізичним особам для різного цільового призначення", яким ОСОБА_7 та ОСОБА_6 відмовлено у затвердженні технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та відмовлено у передачі у їх спільну сумісну власність земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1, позивачі по справі звернулися до суду.

Приймаючи рішення про задоволення позову суд першої інстанції виходив з того, що у Лубенської міської ради Полтавської області були відсутні будь-які законні, об'єктивні обставини, які б перешкоджали затвердженню поданої позивачами технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передачі у спільну сумісну власність земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1

Колегія суддів, вважає, що оскаржувана постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, а провадження по справі закриттю з огляду на таке.

Згідно ч.2 ст. 2 КАС України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 КАС України справою адміністративної юрисдикції є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень

Також, згідно ст. 104 КАС України, до адміністративного суду має право звернутися з адміністративним позовом особа, яка вважає, що порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 17 КАС України визначено, що компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Отже, КАС України регламентує порядок розгляду не всіх публічно-правових спорів, а лише тих, які виникають у результаті здійснення суб'єктом владних повноважень управлінських функцій і розгляд яких безпосередньо не віднесено до підсудності інших судів.

Статтею 152 Земельного кодексу України передбачено, що захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюються шляхом:

а) визнання права;

б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав;

в) визнання угоди недійсною;

г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування;

ґ) відшкодування заподіяних збитків;

д) застосування інших, передбачених законом, способів.

З матеріалів справи вбачається, що предметом скарження по даній справі є пункт 26 рішення Лубенської міської ради Полтавської області (сорок сьома сесія шостого скликання) від 19.12.2014 року "Про вилучення надання земельних ділянок у власність та користування юридичним і фізичним особам для різного цільового призначення", яким ОСОБА_7 та ОСОБА_6 відмовлено у затвердженні технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та відмовлено у передачі у їх спільну сумісну власність земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1.

Відповідно до п.7 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 01.03.2013 року № 3 "Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ" роз'яснено, що земельні відносини, суб'єктами яких є фізичні чи юридичні особи, органи місцевого самоврядування, органи державної влади, а об'єктами - землі у межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї), регулюються земельним і цивільним законодавством на принципах забезпечення юридичної рівності прав їх учасників, забезпечення гарантій прав на землю (стаття 1 Цивільного кодексу України, статті 2, 5 Земельного кодексу України). Захист судом прав на землю у цих відносинах здійснюється способами, визначеними статтями 16, 21, 393 Цивільного кодексу України, статтею 152 Земельного кодексу України, у тому числі шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування.

Відповідно до цього спори, що виникають із земельних відносин, у яких хоча б однією зі сторін є фізична особа, незважаючи на участь у них суб'єкта владних повноважень, згідно зі статтею 15 Цивільного процесуального кодексу України розглядаються в порядку цивільного судочинства.

Колегія суддів зазначає, що у постанові колегії суддів Судової палати в адміністративних справах і Судової палати у господарських справах Верховного Суду України від 11.11.2014 року по справі №21-493а14, а також постанови колегії суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України від 09.12.2014 року, викладена правова позиція з приводу юрисдикції спорів щодо захисту прав, які витікають з земельних відносин.

Так, у вищевказаних постановах, зазначено, що до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка правомірності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Згідно з ч.2 ст. 161 КАС України при виборі і застосуванні правової норми до спірних правовідносин суд враховує висновки Верховного суду України, викладені у постановах, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання протиправним та скасувати пункт 26 рішення Лубенської міської ради Полтавської області (сорок сьомої сесія шостого скликання) від 19.12.2014 року "Про вилучення надання земельних ділянок у власність та користування юридичним і фізичним особам для різного цільового призначення", яким ОСОБА_7 та ОСОБА_6 відмовлено у затвердженні технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та відмовлено у передачі у їх спільну сумісну власність земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 мають вирішуватися, у порядку цивільної юрисдикції, оскільки виникає спір про право цивільне.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 157 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 205 КАС України суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги може своєю ухвалою скасувати судове рішення суду першої інстанції і залишити позовну заяву без розгляду або закрити провадження у справі.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що постанова Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 05.06.2015 р. по справі №539/1751/15-а підлягає скасуванню, а провадження по даній справі закриттю.

Керуючись п. 1 ст. 157, ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 4 ст. 198, 203, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги ОСОБА_5, ОСОБА_4, Лубенської міської ради Полтавської області задовольнити частково.

Постанову Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 05.06.2015р. по справі № 539/1751/15-а скасувати.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_6, ОСОБА_7 до Лубенської міської ради Полтавської області треті особи ОСОБА_5, ОСОБА_4 про визнання незаконним та скасування рішення органу місцевого самоврядування закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Зеленський В.В.
Судді Пянова Я.В. Чалий І.С.
Повний текст ухвали виготовлений 28.09.2015 р.