Справа № 2а-2633/11/2670
Суддя: Катющенко В.П.
Дата ухвалення: 2011-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

28 лютого 2011 року № 2а-2633/11/2670

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Катющенко В.П., розглянувши позовну заяву і додані до неї матеріали

за позовом ОСОБА_1
до судді Миронівського районного суду Київської області Биби Юрія Володимировича
про визнання дій незаконними, зобов'язання вчинити дії, стягнення матеріальних та моральних збитків
ВСТАНОВИВ:

Відповідно до меж заявлених позовних вимог ОСОБА_2 звертається до суду з вимогами визнати дії судді Миронівського районного суду Київської області Биби Юрія Володимировича незаконними, такими, що не відповідають нормам Закону, передбаченим для виконання делегованих йому повноважень, зобовязати суддю Миронівського району Київської області ОСОБА_3 вжити всі можливі дії для усунення порушень, допущених ним під час розгляду заяви Позивача про відвід судді Биби Ю. В. від 28 січня 2011 року стосовно розгляду клопотання відносно кримінальної справи № 1-15/2010; вжити всі необхідні заходи для встановлення і притягнення до відповідальності осіб, винних у порушеннях вимог Закону, що призвело до порушення прав Позивача на обєктивний розгляд; стягнути з відповідача кошти на відшкодування матеріальних і моральних збитків, завданих незаконними діями судді Миронівського району Київської області ОСОБА_3.

Відповідно до частини першої статті 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюється виключно судами. Делегування функцій судів, а також привласнення цих функцій іншими органами чи посадовими особами не допускаються.

Згідно з частиною другою статті 126 Конституції України вплив на суддів у будь-який спосіб забороняється.

Частиною першою статті 129 Конституції України встановлено, що судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону.

Пунктом 4. 2 рішення Конституційного Суду України № 6-рп/2001 від 23 травня 2001 року (справа за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень абзаців третього, четвертого, п'ятого статті 2483 Цивільного процесуального кодексу України та за конституційними зверненнями громадян ОСОБА_4 і ОСОБА_5 щодо офіційного тлумачення положення абзацу четвертого статті 2483 Цивільного процесуального кодексу України (справа щодо конституційності статті 2483 ЦПК України) визначено, що відповідно до частини першої статті 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюється виключно судами. При здійсненні правосуддя судді незалежні і підкоряються лише закону (частина перша статті 129 Конституції України). Виключно законами України визначаються судоустрій і судочинство. Порядок здійснення правосуддя регламентується відповідним процесуальним законодавством України. Процесуальні акти і дії суддів, які стосуються вирішення питань підвідомчості судам спорів, порушення і відкриття справ, підготовки їх до розгляду, судовий розгляд справ у першій інстанції, в касаційному і наглядовому порядку та прийняття по них судових рішень належать до сфери правосуддя і можуть бути оскаржені лише в судовому порядку відповідно до процесуального законодавства України. Позасудовий порядок оскарження актів і дій суддів, які стосуються здійснення правосуддя, неможливий.

Відповідно до статті 69 Закону України «Про Конституційний суд України», рішення Конституційного суду України є обов'язковими до виконання.

Пунктами 1 та 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Справою адміністративної юрисдикції є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (частина 1 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно з частиною 1 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності (пункт 1 частини 2 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України).

Юрисдикція адміністративних судів не поширюється на публічно-правові справи: 1) що віднесені до юрисдикції Конституційного Суду України; 2) що належить вирішувати в порядку кримінального судочинства; 3) про накладення адміністративних стягнень; 4) щодо відносин, які відповідно до закону, статуту (положення) об'єднання громадян віднесені до його внутрішньої діяльності або виключної компетенції.

Таким чином, справою адміністративної юрисдикції може бути переданий на вирішення адміністративного суду спір, який виник між двома (кількома) конкретними суб'єктами суспільства стосовно їхніх прав та обов'язків у конкретних правових відносинах, у яких хоча б один суб'єкт законодавчо уповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб'єктів, а ці суб'єкти відповідно зобов'язані виконувати вимоги та приписи такого владного суб'єкта.

Відповідно до пункту 7 частини 1 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України субєктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший субєкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Отже, необхідною та єдиною ознакою суб'єкта владних повноважень є здійснення цим суб'єктом владних управлінських функцій, при цьому ці функції повинні здійснюватись суб'єктом саме у тих правовідносинах, у яких виник спір.

Якщо суб'єкт (у тому числі орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа) у спірних правовідносинах не здійснює вказані владні управлінські функції щодо іншого суб'єкта, який є учасником спору, такий спір не має встановлених нормами Кодексу адміністративного судочинства України ознак справи адміністративної юрисдикції, і, відповідно, не повинен вирішуватись адміністративним судом.

Проаналізувавши зміст позовної заяви ОСОБА_2, Суд звертає увагу на те, що в спірних правовідносинах предметом оскарження до адміністративного суду не є дії, рішення та бездіяльність субєкта владних повноважень (в тому числі і судді), які повязані з управлінськими функціями такого субєкта, а дії, які стосуються здійснення правосуддя (розгляду заяви про відвід судді в кримінальному судочинстві та прийняття відповідного процесуального рішення).

Як вбачається з матеріалів позовної заяви, ОСОБА_2 28 січня 2011 року звернувся до Миронівського районного суду Київської області із заявою про відвід судді Биби Ю. В.

Згідно з статтею 56 Кримінально-процесуального кодексу України при наявності обставин, передбачених статтями 54 і 55 цього Кодексу, суддя і народний засідатель зобов'язані заявити самовідвід. На цих же підставах відвід судді або народному засідателю може бути заявлений прокурором, підсудним, захисником, а також потерпілим і його представником, цивільним позивачем і цивільним відповідачем або їх представниками. Заяви про відвід подаються до початку судового слідства. Пізніша заява про відвід допускається у випадках, коли підстава для відводу стала відома після початку судового слідства.

Статтею 57 Кримінально-процесуального кодексу України визначено порядок вирішення заявленого відводу.

Відтак, Суд звертає увагу на те, що Позивачем оскаржуються допущені, на його думку, протиправні дії судді Миронівського районного суду Київської області Биби Юрія Володимировича, які безпосередньо повязані із здійсненням правосуддя.

Як зазначено у Постанові колегії суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України від 4 листопада 2008 року «громадяни України мають право звертатися до органів суддівського самоврядування та їх уповноважених осіб із повідомленнями, пропозиціями та заявами з питань внутрішньої діяльності судів, що безпосередньо не повязані зі здійсненням правосуддя».

Колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України в Постанові від 15 квітня 2008 року зазначено про те, що «Законність процесуальних актів і дій (бездіяльності) суду, вчинених при розгляді конкретної справи, не може перевірятися за межами передбаченого законом процесуального контролю. Намагання зробити це в конкретній справі шляхом подання окремого позову проти суду чи судді є протиправним втручанням у здійснення правосуддя і посяганням на процесуальну незалежність суду», «Лише акти, дії або бездіяльність посадових і службових осіб судів, що належать до сфери управлінської діяльності, можуть бути оскаржені громадянами в судовому порядку».

Відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів»скарги на дії чи бездіяльність суддів розглядаються у встановленому законом порядку.

Так, статтею 83 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено підстави дисциплінарної відповідальності судді, а статтею 85 органи, що здійснюють дисциплінарне провадження щодо судді.

Дисциплінарне провадження щодо судді здійснюють:

1) Вища кваліфікаційна комісія суддів України щодо суддів місцевих та апеляційних судів;

2) Вища рада юстиції щодо суддів вищих спеціалізованих судів та суддів Верховного Суду України (стаття 85 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Крім того, Суд звертає особливу увагу на те, що Позивач в поданій до Окружного адміністративного суду міста Києва позовній заяві просить зобовязати суддю Миронівського району Київської області ОСОБА_3 вжити всі можливі дії для усунення порушень, допущених ним під час розгляду заяви Позивача про відвід судді Биби Ю. В. від 28 січня 2011 року стосовно розгляду клопотання відносно кримінальної справи № 1-15/2010, що прямо суперечить завданню адміністративного судочинства, вимогам Конституції України, та є втручанням в здійснення кримінального судочинства.

Відтак, враховуючи те, що предметом оскарження є процесуальні дії судді, Окружний адміністративний суд міста Києва не знаходить підстав для можливості розгляду таких вимог в іншому порядку, ніж визначений у вищенаведеному рішенні Конституційного Суду України та, зокрема, в Кримінально-процесуальному кодексі України.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 109 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо заяву не належать розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Керуючись пунктом 1 частини 1 статті 109, ст. ст. 160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,-

У Х В А Л И В:

1. Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі.

2. Повторне звернення тієї ж особи до адміністративного суду з таким самим адміністративним позовом, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

3. Попередити Позивача, що позовні матеріали будуть йому повернуті супровідним листом рекомендованим поштовим відправленням із зворотною розпискою про їх одержання після спливу терміну для оскарження ухвали про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі.

4. У випадку оскарження ухвали позовні матеріли будуть скеровані до апеляційної інстанції разом з апеляційною скаргою.

Ухвала набирає законної сили відповідно до частини 1 статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала може бути оскаржена в порядку та строки, визначені статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.П. Катющенко