Справа № 2-а-635/10
Суддя: Радзівіл А. Г.
Дата ухвалення: 2010-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Броварський міськрайонний суд Київської області
справа № 2-а-635/10
ПОСТАНОВА

2 квітня 2010 року Броварський міськрайонний суд Київської області в складі: головуючої судді Радзівіл А.Г.

при секретарі: Ковальчук Н.В., Гуласарян Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бровари адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 Пенсійного фонду України у Броварському районі Київської області щодо зобвязання здійснити перерахунок недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги «Дітям війни»,

встановив:

У лютому 2010 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до ОСОБА_2 Пенсійного Фонду України в м. Броварах Київської області про поновлення пропущеного строку та стягнення недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги Дітям війни.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до ст. 1 Закону України Про соціальний захист дітей війни він віднесений до категорії громадян, які мають правовий статус дитини війни.

Зазначає, що згідно зі статтею 6 зазначеного Закону з першого січня 2006 року йому повинна виплачуватися щомісячна соціальна допомога у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком. У 2006-2007 роках така допомога не виплачувалась, оскільки Верховна Рада України Законом України № 3235-ІУ від 20.12.05 року Про Державний бюджет України на 2006 рік, ст. ст. 77 , 110, та Законом України № 489-У від 19.12.2006 року Про Державний бюджет України на 2007 рік, ст. 71, пунктом 12, призупинила дію статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни". У 2008 році такі виплати проводились у менших розмірах.

Конституційний Суд України своїм рішенням № 6-рп/2007 від 09 липня 2007 року визнав положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» пункт 12 статті 71, яким призупинено дію ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», такими, що не відповідають Конституції України. Відповідно до ч. 2. ст. З Закону України «Про соціальний захист дітей війни» державні соціальні гарантії дітям війни, встановлені цим Законом, не можуть бути обмежені або скасовані іншими нормативно-правовими актами. Статтею 22 Конституції України передбачено, що при прийнятті інших або нових законів, або внесення змін до чинних законів, не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав та свобод.

Разом з тим, відповідач не здійснював нарахування та виплату зазначеного підвищення до пенсії. Просить визнати бездіяльність відповідача щодо невідповідної виплати йому щомісячної державної соціальної допомоги як дитині війни - протиправною, стягнути з відповідача недоплачену йому, як дитині війни щомісячну державну соціальну допомогу за період з січня 2009 року по грудень 2009 р. включно та забезпечити її виплату.

Позивач у судове засідання не зявився про день, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, надав суду заяву в якій зазначив, що позовні вимоги підтримав та просив задовольнити їх в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_2 Пенсійного фонду України у Броварському районі Київської області в судове засідання не з»явилась, надала письмові заперечення проти заявленого позову.

Заслухавши пояснення позивача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини.

Відповідно до ст. З Конституції України, права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод, людини є головним обов'язком держави.

Відповідно ст. 8 Конституції встановлює, що норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Відповідно до ст. 22 Конституції передбачено, що конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

У листопаді 2004 року Верховна Рада України ухвалила Закон «Про соціальний захист дітей війни». Законами України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисте". "Про соціальний захист дітей війни" особам, на яких поширюється дія вказаних нормативно- правових актів, передбачені різноманітні пільги та соціальні виплати.

Зокрема, дітям війни, до яких відносяться громадяни України, яким на час закінчення (2 вересня 1945 року) Другої світової війни було менше 18 років, передбачено підвищення до пенсії або їх щомісячного довічного грошового утримання.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» позивач має правовий статус дитини війни, що підтверджується пенсійним посвідченням , виданим на імя позивача , де у графі Для відміток проставлено штамп «дитина війни». Позивач є пенсіонером за віком, пенсію отримує в ОСОБА_2 Пенсійного Фонду України у м. Броварах Київської області. Статус позивача відповідачем не заперечується, крім того статус «дитина війни» визначається автоматично по даті народження пенсіонера в період з 03.09.1927 по 02.09.1945 року.

Згідно зі ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" дітям війни пенсії підвищуються на 30% мінімальної пенсії за віком. Відповідно до ч. 2 ст. З цього Закону встановлені ним державні соціальні гарантії дітям війни не можуть бути обмежені або скасовані іншими нормативно-правовими актами.

Незважаючи на це, у 2006 р. дію Закону України "Про соціальний захист дітей війни" повністю, а у 2007 р. окремо дію ст. 6 цього Закону було зупинено законами про Державний бюджет України на 20062007 роки. Згідно із Законом України "Про Державний бюджет України на 2008 р. та про внесення змін до деяких законодавчих актів" до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" вносились зміни, якими з 01.01.2008 р. виплата підвищення дітям війни передбачалась лише в розмірі надбавки, встановленої для учасників війни (10% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність).

Рішеннями КСУ від 09.07.2007 р. №6-рп/2007 та від 22.05.2008 р. №10-рп/2008 зупинені дії ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" на 20072008 роки було визнано неконституційними, а відтак з 22.05.2008 р. по 31.12.2008 р. діти війни мали законне право на підвищення пенсій у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Статтею 152 Конституції України чітко визначено, що закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визначені неконституційними, втрачають чинність із дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, рішення Конституційного Суду України від 09.07.2007 року зворотньої дії в часі не має, відтак на період до 09 липня 2007 року не поширюється.

Проте органи Пенсійного фонду України при виплаті пенсій дітям війни застосовують визнані неконституційними положення законів про Державний бюджет України. Оскільки на сьогодні поняття та визначення розміру мінімальної пенсії за віком встановлені лише в Законі України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» і відсутні інші нормативні обмеження саме цього розміру для підвищення пенсій дітям війни, то для підвищення пенсій дітям війни не потребується додаткової нормативно-правової регламентації розміру мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» позивач має право на отримання державної соціальної підтримки, а саме підвищення до пенсії на 30% мінімальної пенсії за віком (в редакції Закону від 18.11.2004 р. № 2195-ІУ, набрав чинності 01.01.2006 р.).

Пунктом 12 ст. 71 Закону України «Про державний бюджет на 2007 рік» дію ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» було зупинено, як і в 2006 році було зупинено цю ж норму Законом України «Про Державний бюджет на 2006 рік».

Рішень щодо аналогічних норм Закону України «Про Державний бюджет на 2006 рік» Конституційним Судом України не приймалось.

Пунктом 41 розділу II Закону України «Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» №107- VI від 28.12.2007 року (далі - Закон №107- VI ) встановлено, що дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни.

22 травня 2008 року Рішенням Конституційного Суду України № 10-рп/2008 були визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), деякі положення Закону №107-VI, зокрема пункт 41 розділу II.

Відповідно до ч. 2 ст. З Закону України «Про соціальний захист дітей війни», державні гарантії дітям війни, встановлені цим Законом, не можуть бути обмежені або скасовані іншими нормативно-правовими актами.

Статтею 64 Конституції України встановлено, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Таким чином, задоволенню підлягають вимоги позивача лише за період з 22 травня 2008 року по 31 жовтня 2009 року включно.

Щодо розрахункової величини мінімальної пенсії за віком, з якої необхідно рахувати підвищення до пенсії дітям війни в розмірі 30%, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 25, а у жінок - 20 років страхового стажу встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

При цьому, ч. З ст. 28 цього ж Закону передбачено, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений частиною першою цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом.

Однак, враховуючи той факт, що Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» є єдиним законодавчим актом, який визначає розмір мінімальної пенсії за віком, та, зважаючи на позицію Європейського Суду з прав людини, відповідно до якої держава не може посилатися на відсутність певного нормативного акту, який визначає механізм реалізації прав та свобод громадян, закріплених у конституційних та інших актах, а громадяни повинні мати змогу покладатися на зобов'язання взяті державою, навіть якщо такі зобов'язання містяться у законодавчому акті, який загалом не має автоматичної прямої дії (Ууоппс / ап Пиуп у. ОСОБА_3 ОIIIсе (Сазе 41/74 уап Пиуп у. ОСОБА_3), суд вважає за можливе застосувати саме частину 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» для розрахунку зазначеного підвищення дітям війни.

Крім того, в даному випадку мінімальний розмір пенсії за віком використовується не для визначення розміру будь-якої пенсії, а лише як розрахункова величина для визначення розміру щомісячної доплати до пенсії, передбаченої Законом України «Про соціальний захист дітей війни», оскільки цей Закон передбачає в якості критерію визначення розміру щомісячної доплати до пенсії саме із розрахунку мінімальної пенсії за віком, що на думку суду не суперечить вимогам ч. З ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Пенсійний фонд України діє на підставі Положення «Про Пенсійний фонд України» та здійснює свої повноваження на підставі пункту 15 даного Положення через створені в установленому порядку його територіальні управління.

Відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» рішення про призначення та перерахунок пенсії приймається районними управліннями Пенсійного фонду України за місцем проживання пенсіонерів. Територіальним управлінням Пенсійного фонду України за місцем проживання позивача є ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в м. Броварах Київської області.

Суд вважає, що на спірні правовідносини не поширюється позовна давність, оскільки невиплата позивачу як дитині війни щомісячного підвищення до пенсії в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком пояснюється триваючим характером порушення, це порушення постійно повторюється і наслідки його залишаються не припиненими.

За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність зобов'язати ОСОБА_2 Пенсійного фонду України м. Броварах Київської області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_4 з урахуванням підвищення її на 30 % з розміру мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та провести відповідні виплати за період з січня 2009 року по грудень 2009р.

Таким чином, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в частині стягнення сум недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги за період з січня 2009 року по грудень 2009 р.

На підставі викладеного, керуючись ст. 64 Конституції України, ст. ст. З, 6 Закону У країни «Про соціальний захист дітей війни», ст. ст. 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

постановив:

Позов задовольнити повністю.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України у м. Броварах Київської області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з урахуванням підвищення йому на 30 % мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та провести відповідні виплати за період з 1січня2009 року по 31 грудня 2009 року.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений ст.186 КАС України, постанова суду набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги постанови, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Київської області через Броварський міськрайонний суд шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня складання постанови в повному обсязі та поданням після цього апеляційної скарги протягом двадцяти днів.

Суддя А.Г. Радзівіл