Справа № 2-а-1502/11
Суддя: Волощук В. В.
Дата ухвалення: 2011-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Олевський районний суд Житомирської області
Справа № 2-а-1502/11
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2011 року м. Олевськ

Олевський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого-судді Волощука В.В.

при секретарі Федорчук О.В.

з участю:

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідачів:

представника ОСОБА_3 міськради ОСОБА_4

представника відділу Держкомзему ОСОБА_5

відповідача ОСОБА_6

представника відповідача ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Олевську адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 міської ради Житомирської області, Відділу Держкомзему в ОСОБА_3 районі Житомирської області та ОСОБА_6 про визнання Державного акту на право власності на земельну ділянку незаконним та зобовязання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1, предявив до суду позов до ОСОБА_3 міської ради Житомирської області, Відділу Держкомзему в ОСОБА_3 районі Житомирської області та ОСОБА_6 про визнання державного акту на право власності на земельну ділянку незаконним та зобовязання вчинити певні дії. В якому просить суд визнати державний акт на право власності на земельну ділянку № 524002 від 13.01.2010 року незаконним та зобовязати відповідачів відновити становище, яке існувало до видання державного акту на право власності на земельну ділянку № 524002 від 13.01.2010 року.

Свої вимоги мотивує тим, що рішенням ОСОБА_3 міської ради Житомирської області від 25 грудня 2009 року відповідачу ОСОБА_6, було виділено земельну ділянку, яка розташована в м.Олевськ по вул.Садова, 27 Житомирської області, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, площею 0.0700 га. На підставі вказаного рішення, ОСОБА_6, видано державний акт на право власності на земельну ділянку № 524002 від 13.01.2010 року. У звязку з чим вважає що вказаний державний акт на право власності на земельну ділянку № 524002 від 13.01.2010 року було видано з порушенням вимог земельного законодавства, що в результаті призвело на думку позивача до порушення його права користування земельною ділянкою, оскільки було неправильно на думку позивача визначено межі земельної ділянки, чим було позбавлено позивача частини земельної ділянки. Погодження меж земельної ділянки ОСОБА_6, з ним ніхто не проводив і протокол погодження меж він не підписував, а отже вважає, що процедура оформлення права власності на земельну ділянку ОСОБА_6, була порушена.

Позивач та його представник у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримали із підстав, які наведено у поданій до суду позовній заяві та просили задовольнити позов у повному обсязі, оскільки погодження меж земельної ділянки ОСОБА_6, з ОСОБА_1, ніхто не проводив і протокол погодження меж він не підписував. Рішення ОСОБА_3 селищної ради депутатів трудящихся Житомирської області № 77 від 06.06.1975 року щодо виділення ОСОБА_1, земельної ділянки він має, але Державного акту на власну земельну ділянку останній немає.

Представник відповідача ОСОБА_3 міської ради Житомирської області та представник Відділу Держкомзему в ОСОБА_3 районі Житомирської області у судовому засіданні заявлені позивачем позовні вимоги не визнали та надали пояснення суду про те, що відповідачу ОСОБА_6, державний акт було видано на підставі Рішення ОСОБА_3 міської ради Житомирської області від 25.12.2009 року Про затвердження технічної документації із землеустрою та надання земельних ділянок у власність громадян. Державний акт було видано відповідно до чинного Законодавства, оформлено відповідну документацію. При оформленні технічної документації на земельну ділянку ОСОБА_6, та визначенні меж земельної ділянки в натурі, межі земельної ділянки позивача ОСОБА_1, порушено не було, оскільки останній займає набагато більше земельної ділянки чим йому було виділено Рішення ОСОБА_3 селищної ради депутатів трудящихся Житомирської області № 4/77 від 06.06.1975 року. Крім того при виході 09.12.2010 року комісії щодо обстеження земельної ділянки ОСОБА_6, по вул.Садова, 27 в м.Олевську Житомирської області з заявою ОСОБА_8, було встановлено, що позивач ОСОБА_1, без будь-яких письмових та усних погоджень втручається на земельну ділянку ОСОБА_6, що є порушенням земельного Законодавства. У звязку з чим вважають позовні вимоги позивача є надуманими та безпідставними, оскільки Рішення про видачу відповідачу ОСОБА_6, земельної ділянки є чинним і не скасовано, а так ніяких правових перешкод для оформлення земельної ділянки та отримання державного акту на право власності на земельну ділянку № 524002 від 13.01.2010 року, відповідачем ОСОБА_6, не було.

Відповідач ОСОБА_6, та його представник у судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_1, не визнали та надали пояснення суду про те, що ОСОБА_6, відповідно до Договору Про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва особистого житлового будинкувід 20.09.1974 року виконкому ОСОБА_3 ради депутатів трудящихся Житомирської області було виділено земельну ділянку по вул.Садова, 15 (нині вул.Садова, 27) в м.Олевську Житомирської області на праві безстрокового користування земельною ділянкою за вказаною адресою та на підставі вказаного Договору видано 15.05.1984 року Коростенським міжміським бюро технічної інвентаризації реєстраційне посвідчення на зазначене домоволодіння про, що було зроблено запис в реєстрі № 1286. Рішенням ОСОБА_3 міської ради Житомирської області від 25 грудня 2009 року Про затвердження технічної документації із землеустрою та надання земельних ділянок у власність громадянвідповідачу ОСОБА_6, було виділено земельну ділянку, яка розташована в м.Олевськ по вул.Садова, 27 Житомирської області, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, ведення особистого селянського господарства, площею 0.0700 га. Відповідно до даного Рішення від 25.12.2009 року ОСОБА_6, видано державний акт на право власності на земельну ділянку № 524002 від 13.01.2010 року. Вважають, що державний акт видано законно, оскільки рішення ОСОБА_3 міської ради Житомирської області від 25 грудня 2009 року про надання земельної ділянки ОСОБА_6, є чинним, а Державний акт № 524002 від 13.01.2010 року видано законно і підстав для визнання зазначеного Державного акту на земельну ділянку ОСОБА_6, недійсним не має.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_9, надала суду свідчення про те, що вона є дружиною позивача ОСОБА_1 Так 11.12.2009 року вона не була присутньою при складанні акта про погодження меж земельних ділянок і не підписувала його. Чий стоїть підпис біля прізвища ОСОБА_1А.вона не знає. ЇЇ чоловік ОСОБА_1, також не підписував акт щодо погодження меж ОСОБА_6

Як встановлено в судовому засіданні позивач ОСОБА_1, та відповідач ОСОБА_6, мешкають в м.Олевську по вул.Садова Житомирської області.

Рішенням ОСОБА_3 міської ради Житомирської області Про затвердження технічної документації із землеустрою та надання земельних ділянок у власність громадянвід 25.12.2009 року, 28-ї сесії 5-го скликання, ОСОБА_6 було передано у приватну власність земельну ділянку, площею 0.0700 га., для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, ведення особистого селянського господарства, та садівництва по вул.Садова, 27 в м.Олевську Житомирської області про, що було видано державний акт на право власності на земельну ділянку № 524002 від 13.01.2010 року, що стверджується відповідною копією Державного акту (а.с.14), та згідно до якого 17.11.2009 року було складено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку загальною площею 0.0700 га., громадянина ОСОБА_6, на території м.Олевська по вул.Садова, 27 Житомирської області (а.с.63-73), і відповідно до якої було складено протокол погодження меж земельної ділянки ОСОБА_6, із суміжними земельними ділянками ОСОБА_10, ОСОБА_1, та ОСОБА_11, відповідно до якого, межі земельної ділянки ОСОБА_6, визначені в натурі (а.с.64).

Суд, заслухавши пояснення сторін, їх представників, свідка, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі, дійшов висновку, що між сторонами виникли правовідносини, які врегульовані ст.ст.103, 116, 125, 126, 153 Земельного кодексу України (2001 р.), зокрема:

частинами 1-ю та 3-ю ст.103 ЗК України, передбачено, що власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей. Власники та землекористувачі земельних ділянок зобовязані співпрацювати при вчиненні дій, спрямованих на забезпечення прав на землю кожного з них та використання цих ділянок.

Статтями 116, 125, 126 ЗК України передбачено, що громадяни набувають права власності та права користування земельними ділянками за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування виникають з моменту державної реєстрації. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом.

Так відповідачем ОСОБА_6, та його представником у судовому засіданні було доведено та надано відповідні докази про те, що ОСОБА_6, є власником земельної ділянки, площею 0.0700 га., що підтверджено державним актом серії ЯК № 524002; технічною документацією від 17.11.2009 року.

Відповідно до ст.153 ЗК України слідує, що власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України.

Твердження позивача та його представника про те, що державний акт на право власності на земельну ділянку № 524002 від 13.01.2010 року було видано з порушенням вимог земельного законодавства, що в результаті призвело до порушення права позивача ОСОБА_1, користування земельною ділянкою, оскільки було неправильно визначено межі земельної ділянки відповідача, в результаті чого було відступлено від фактичної межі 2 метри в глибину земельної ділянки позивача є необґрунтованими і не спростованими будь-якими доказами, а навпаки спростовуються (твердження), як матеріалами справи так і поясненнями відповідача ОСОБА_6, поясненнями представника ОСОБА_3 міської ради Житомирської області, поясненнями представника Відділу Держкомзему в ОСОБА_3 районі Житомирської області та самим позивачем, який ствердив у судовому засіданні про те, що він державний акт на власну земельну ділянку не має.

Земельна ділянка позивача ОСОБА_1, взагалі не визначена в натурі, а відповідно до Рішення ОСОБА_3 міської ради Житомирської області Про надання дозволу громадянам на розроблення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчує право власності на земельну ділянкувід 23.12.2010 року, 2-ї сесії 6-го скликання, ОСОБА_1, надано тільки дозвіл на розроблення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки, відповідно до якого ОСОБА_1, надано дозвіл на розроблення технічної документації, на земельну ділянку, розмірами 0.06 га., по вул.Садова, 25 в м.Олевську Житомирської області. Вказане рішення є чинним і не скасоване у встановленому законом порядку.

Крим того посилання позивача на ту обставину, що з ним не було погоджено межі земельної ділянки ОСОБА_6, і протокол погодження меж він не підписував, а підпис в протоколі погодження меж не його, спростовуються поясненнями позивача ОСОБА_1, який у судовому засіданні ствердив, що при погодженні меж земельної ділянки була присутня його дружина ОСОБА_9, однак остання у судовому засіданні надала свідчення про те, що вона не була присутня при погодженні меж, акт не підписувала і згоди своєї, як дружина ОСОБА_1, не давала. Суд до свідчень свідка ОСОБА_9, відноситься критично, оскільки свідчення ОСОБА_9, надані останньою з метою захисту власних інтересів та інтересів ОСОБА_1

Так відповідно до Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельної ділянки та договорів оренди землі, затвердженої наказом Державного комітету із земельних ресурсів від 04.05.1999 року (зі змінами), технічна документація зі складання державного акта на право власності на земельну ділянку не містить вимог погодження меж земельної ділянки із суміжниками власниками землі та землекористувачами.

Статтею 11 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Із статті 71 КАС України слідує, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно із ст.118 ЗК України рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки. Право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державною реєстрацією ст.125 ЗК України. Такий документ був отриманий ОСОБА_6, 13.01.2010 року. Право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами ст.126 ЗК України.

Як вбачається з матеріалів справи, ніяких порушень чинного законодавства при прийнятті рішення відносно надання земельної ділянки ОСОБА_6, не було зроблено. На момент прийняття рішення та на момент одержання державного акту на право власності на земельну ділянку, тобто на січень місяць 2010 року ніяка особа не оспорювала право ОСОБА_6, на вказану земельну ділянку, таке право не оспорювалося і позивачем ОСОБА_1 З цього приводу, суд приходить до висновку, що права інших осіб, а також інтереси держави, при прийнятті рішення відносно ОСОБА_6, порушені не були. Рішення було прийнято згідно чинного законодавства, в межах компетенції ОСОБА_3 міської ради, яка перевірила усі технічні умови надання земельної ділянки відповідачу ОСОБА_6

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Законом України Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції№ 475/97-ВР від 17.07.1997 року ратифіковано Конвенцію про захист прав і основних свобод людини 1950 року (далі - Конвенція), Перший протокол та протокол № 2, 4, 7, 11 до Конвенції.

Згідно із статтею1 Першого протоколу Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

На підставі викладеного та керуючись вимогами ст.19 Конституції України, Законом України Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції№ 475/97-ВР від 17.07.1997 року, ст.ст.103,116,118,125,126,153 ЗК України (в ред.2001р.) та ст.ст.2,10,11,17,71,86,99,159,160,162,163,186 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_3 міської ради Житомирської області, Відділу Держкомзему в ОСОБА_3 районі Житомирської області та ОСОБА_6 про визнання Державного акту на право власності на земельну ділянку незаконним та зобовязання вчинити певні дії відмовити за безпідставністю позовних вимог.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції може бути подана до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Олевський районний суд Житомирської області протягом десяти днів з дня її проголошення, а у разі застосування судом частини третьої ст.160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: ОСОБА_12