Справа № 2-а-84/12
Суддя: Дюдюн О. В.
Дата ухвалення: 2012-03-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

набрала чинності "___"_________20____р.
Справа № 2-а-84/12
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"27" березня 2012 р. смт. Чаплинка

Чаплинський районний суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Дюдюн О.В.,

при секретарі - Собчук М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Чаплинка адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Чаплинської РДА про оскарження дій суб`єкта владних повноважень,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту населення Чаплинської районної державної адміністрації (далі Управління) про визнання недійсним рішення комісії по розгляду питань, пов`язаних з установленням статусу інваліда війни та зобов`язати зазначену комісію надати йому статус інваліда війни. Позов мотивований тим, що він при проходженні військової служби в період з 30 жовтня 1965 року 17 вересня 1966 року отримав захворювання, пов`язане з ураженням ядерною зброєю, внаслідок якого 06 жовтня 1967 року був визнаний інвалідом 2 групи. Згідно з висновком МСЕК причиною інвалідності є захворювання, отримане під час проходження військової служби. На підставі цього він звертався до відповідача з проханням присвоїти йому статус інваліда війни, але йому було відмовлено в установленні статусу інваліда війни на той підставі, що захворювання їм було отримано під час проходження військової служби, а не під час виконання обов`язків військової служби. Вважає, що у комісії по розгляду питань, пов`язаних з установленням статусу інваліда війни не було законних підстав для відмови у надані йому статусу інваліда військової служби, тому рішення комісії підлягає скасуванню, як незаконне.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав свій позов, пояснивши, що він подавав заяву про надання йому статусу інваліда війни, оскільки під час проходження військової служби отримав захворювання, яке згідно довідки А-64 №567986від 06.10.1967 року, отримано при виконанні обов`язків військової служби, але листом від 21.11.2011 року відповідачем відмовлено у надані статусу інваліда війни.

Просить визнати дії відповідача незаконними та зобов`язати управління праці та соціального захисту населення надати йому статус інваліда війни, як інваліду з числа військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, одержаного під час виконання військової служби, пов`язаної з ураженням ядерними матеріалами.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 , позовні вимоги не визнав та пояснив, що до компетенції районної комісії, створеній при Управлінні з розгляду питань, пов`язаних з наданням статусу ветеранів війни згідно з Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", відноситься надання статусу інваліда війни. Дія цього Закону не розповсюджується на ОСОБА_1 , оскільки захворювання було отримане позивачем під час проходження військової служби і не пов`язане з виконанням ним обов`язків військової служби та бойовими діями. Просить в позові відмовити.

Вислухавши пояснення осіб, які приймали участь у справі, дослідивши письмові докази, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 11 ч.1 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно зі ст. 71 ч.1 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої вказаної статті в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно заяви позивача він звертався до Управління про надання йому статусу інваліда війни.

Листом від 21.11.2011 року за № 1252/25-3-97 ОСОБА_1 було відмовлено у наданні статусу інваліда війни, оскільки інвалідність останнім отримано в період проходження військової служби, а до інвалідів війни можуть бути віднесені особи з числа військовослужбовців діючої армії та флоту, які стали інвалідами внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювань, отриманих під час захисту Батьківщини, виконанні обов`язків військової служби, то і дія вищезазначеного Закону теж не розповсюджується на нього та його статус визначено у відповідності до Закону України Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22.10.93 № 3551-XII з наступними змінами і доповненнями, до інвалідів війни належать особи з числа військовослужбовців діючої армії та флоту, партизанів, підпільників, працівників, які стали інвалідами внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини, виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків) чи пов`язаних з перебуванням на фронті, у партизанських загонах і з`єднаннях, підпільних організаціях і групах та інших формуваннях, визнаних такими законодавством України, в районі воєнних дій, на прифронтових дільницях залізниць, на спорудженні оборонних рубежів, військово-морських баз та аеродромів у період громадянської та Великої Вітчизняної воєн або з участю в бойових діях у мирний час. Частиною 2 цієї ж статті визначено, що до інвалідів війни також належать інваліди з числа військовослужбовців, осіб вільнонайманого складу, які стали інвалідами внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини, виконання інших обов`язків військової служби, пов`язаних з перебуванням на фронті в інші періоди, з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, ядерних аварій, ядерних випробувань, з участю у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, іншим ураженням ядерними матеріалами.

Як вбачається з наданих позивачем підтверджуючих документів, у матеріалах справи відсутні відомості, що підтверджували б обставини отримання захворювання позивача внаслідок ураження ядерною зброєю, при цьому посилання ОСОБА_1 на пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , як на доказ того, що його хвороба має причинний зв`язок з ураженням ядерною зброєю не може бути взято до уваги судом як допустимий доказ.

Згідно зі ст. 20 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.92 № 2262-ХІІ з наступними змінами і доповненнями, залежно від причини інвалідності інваліди з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, поділяються на такі категорії:

а) інваліди війни ...; б) інші інваліди з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на

пенсію за цим Законом, - при настанні інвалідності внаслідок каліцтва, одержаного в результаті нещасного випадку, не пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби.

Відповідно до положень ст. 10 Закону України від 09.04.92 № 2262-ХІІ призначення і виплата пенсій особам, які мають право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону, здійснюється органами Пенсійного фонду України.

Приймаючи до уваги, що інвалідність ОСОБА_1 не пов`язана з виконанням обов`язків військової служби, а обумовлена захворюванням, одержаним в період проходження військової служби, на нього не розповсюджується дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Посилання позивача на тотожність понять настання інвалідності внаслідок захворювання, одержаного під час виконання обов`язків військової служби, в контексті ст. 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і підчас проходження військової служби, є помилковим, яке пов`язане з неправильним тлумаченням правових норм.

Оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Законом України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захистувизначено коло осіб, які відносяться до категорії інвалід війни. Зокрема, до інвалідів війни відносяться особи з числа військовослужбовців діючої армії і флоту які стали інвалідами внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, отриманих при захисті Батьківщини. При цьому військова частина, в якій проходив службу позивач, бойові дії не вела і захворювання отримане позивачем не в період захисту Батьківщини.

У зв`язку з тим, що позивач є інвалідом 2 групи, якого звільнено від сплати судових витрат, понесені судові витрати з розгляду справи відповідно до ч.5 ст. 94 КАС України слід віднести на рахунок держави.

Керуючись статтею 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", статтями 10, 20 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", статтями 11, 71, 86, 94, 158, 160-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Чаплинської РДА про оскарження дій суб`єкта владних повноваженьм залишити без задоволення.

Судові витрати віднести на рахунок держави.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського Апеляційного Адміністративного через Чаплинський районний суд Херсонської області шляхом подачі в 10-денний строк, з дня його проголошення/отримання/ апеляційної скарги.

Суддя О.В.Дюдюн