Справа № 759/7916/15-а
Суддя: Хрімлі О.Г.
Дата ухвалення: 2015-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 759/7916/15-а Головуючий у 1-й інстанції: Борденюк В.В. Суддя-доповідач: Хрімлі О.Г.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Хрімлі О.Г.,

суддів Ганечко О.М.,

Літвіної Н.М.,

при секретарі Архіповій Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Святошинського районного суду м. Києва від 06 липня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в Святошинському районі міста Києва про визнання протиправними рішення, дії та бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_3 звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Святошинському районі міста Києва про визнання протиправними рішення, дії та бездіяльності; зобов'язання визнати позивача непрацюючою особою з 24 вересня 2012 року, провести індексацію пенсії, відновити з 01 квітня 2015 року виплату в повному розмірі раніше призначеної пенсії та повернення утриманих коштів із урахуванням індексації, сплату інфляційних нарахувань на суму боргу, сплату пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за весь час прострочення з 01 квітня 2015 року та 3 % річних за весь час прострочення суми боргу з 01 квітня 2015 року; постановлення окремої ухвали про притягнення до відповідальності в.о. начальника УПФУ в Святошинському районі міста Києва ОСОБА_4 та ОСОБА_5; відшкодування моральної шкоди у розмірі 1 800,00 грн., понесених витрат на виготовлення матеріалів позовної заяви; зобов'язання надати позивачу довідку про проведені донарахування нового розміру його пенсії з урахуванням проведеної індексації за усі періоди згідно з чинним законодавством та загальну суму боргу з урахуванням судових санкцій.

Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 06 липня 2015 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, та просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нову, якою адміністративний позов задовольнити у повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга необґрунтована та не підлягає задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_3 перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Святошинському районі м. Києва та з 20 травня 2009 року отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Станом на 01 квітня 2015 року позивач перебував на обліку у відповідача як працюючий пенсіонер, тому з квітня 2015 року розмір пенсії до виплати становив 1 685,86 грн.

22 квітня 2015 року та 23 квітня 2015 року позивач звернувся до відповідача із заявами щодо надання обґрунтованої відповіді з приводу підстав перерахунку пенсії позивача у квітні 2015 року з 1983,36 грн. до 1685,86 грн.

Згідно з листом УПФУ в Святошинському районі міста Києва № 292/08/Б-216 від 06 травня 2015 року, повідомлено позивача, що відповідачем з 01 квітня 2015 року переведено позивача в категорію непрацюючих та, що новий розмір та повернення зайво утриманих коштів буде нараховано позивачу. Також, зазначено, що спеціалістом Управління направлено запит від 27 квітня 2015 року № 689/8-П на адресу Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Актив», де працював позивач з 01 вересня 2007 року, стосовно витребування довідки, яка б підтверджувала факт роботи (із зазначенням періоду роботи, дат і номерів наказів про прийняття на роботу та звільнення з роботи). Після надходження відповіді на запит питання щодо переведення позивача в категорію непрацюючих з більш раннього періоду буде розглянутий повторно.

Не погоджуючись з такими діями та бездіяльністю відповідача та вважаючи їх протиправними, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем здійснено перерахунок з 01 квітня 2014 року, переведено позивача у категорію непрацюючих пенсіонерів та донараховано суму доплати у розмірі 1 888,56 грн., яку було нараховано на червень 2015 року, що підтверджується копією розпорядження № 847189 від 06 травня 2015 року, наявного в матеріалах справи.

Перевіряючи обґрунтованість позовних вимог та їх відповідність чинному законодавству, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 44 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Заява про призначення пенсії за віком може бути подана застрахованою особою не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку.

Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 16 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», застрахована особа зобов'язана: повідомляти територіальні органи Пенсійного фонду про зміну даних, що вносяться до її персональної облікової картки в системі персоніфікованого обліку та Державному реєстрі загальнообов'язкового державного соціального страхування, виїзд за межі держави та про обставини, що спричиняють зміну статусу застрахованої особи, протягом десяти днів з моменту їх виникнення.

Згідно з п. 2.21 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25 листопада 2005 року (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року № 13-1), документами, які підтверджують, що особа не працює (не провадить діяльність, пов'язану з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування), є: трудова книжка, індивідуальні відомості про застраховану особу, що надаються відділом персоніфікованого обліку за формою згідно з додатком 1 до Положення, а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення, та відомості про відсутність інформації про державну реєстрацію фізичної особи - підприємця за наявними в органі, що призначає пенсію, даними.

У разі звільнення (припинення діяльності, пов'язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування) особа повідомляє орган, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії про дату звільнення (припинення діяльності, пов'язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування) шляхом подання заяви.

Колегія суддів звертає увагу, що як зазначено відповідачем та підтверджено копією заяви ОСОБА_3 від 23 листопада 2011 року про призначення/перерахунок пенсій, позивач у поданій заяві від 23 листопада 2011 року зазначав, що він працює.

Згідно з листом відповідача, направлено запит № 689/8-П від 27 квітня 2015 року на адресу Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Актив», де працював позивач з 01 вересня 2007 року, стосовно витребування довідки, яка б підтверджувала факт роботи позивача (із зазначенням періоду роботи, дат і номерів наказів про прийняття на роботу та звільнення з роботи).

Частиною 1 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Виходячи із системного тлумачення зазначених положень законодавства вбачається, що особа має право звернутись до адміністративного суду з позовом у разі, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача (суб'єкта владних повноважень) порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин. При цьому, обставини дійсного (фактичного) порушення відповідачем прав, свобод чи інтересів має довести належними та допустимими доказами саме позивач. Задоволенню в адміністративному судочинстві підлягають лише ті вимоги, які відновлюють порушені права чи інтереси особи в сфері публічно-правових відносин.

Отже, у розумінні КАС України захист прав, свобод та інтересів осіб завжди є наступним за встановленням судом факту їх порушення.

Тому, право на судовий захист має лише та особа, яка є суб'єктом (носієм) порушених прав, свобод чи інтересів. Таким чином, для того, щоб особі було надано судовий захист, суд встановлює, чи особа дійсно має порушене право, свободу чи інтерес, і це право, свобода чи інтерес порушені відповідачем.

Зазначені висновки були неодноразово відображені в судовій практиці Вищого адміністративного суду України, зокрема в рішенні від 02 квітня 2014 року у справі № К/800/42688/13.

Крім того, Верховний Суд України, розглядаючи справу № 21-438а12, у своїй постанові від 26 березня 2013 року дійшов правового висновку про те, що відповідно до ч. 1 статті 2, п.п. 6, 8 ч. 1 статті 3, ч. 1 статті 6 КАС України, предметом захисту в адміністративному судочинстві є саме порушені рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень або їхніх посадових чи службових осіб права та інтереси позивачів.

Враховуючи зазначене, в межах розгляду даної адміністративної справи насамперед підлягає встановленню факт порушення прав чи охоронюваних законом інтересів позивача з боку відповідача. При цьому необхідно зазначити, що обов'язковою ознакою порушення права особи є його припинення, зміна або встановлення неможливості реалізації.

Розглядаючи питання порушення оскаржуваними діями відповідача прав або інтересів позивача, суд першої інстанції вірно встановив, що матеріалами справи таке порушення не підтверджується.

Зі змісту наявних в матеріалах справи листів № 292/08/Б-216 від 06 травня 2015 року, № 353/08/Б-274 від 22 травня 2015 року не вбачається порушення пенсійних прав позивача, натомість роз'яснюється позивачу, що відповідачем з 01 квітня 2015 року переведено позивача в категорію непрацюючих та, що новий розмір та повернення зайво утриманих коштів буде нараховано позивачу. Також, зазначено, що спеціалістом Управління направлено запит від 27 квітня 2015 року № 689/8-П на адресу Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Актив», де працював позивач з 01 вересня 2007 року, стосовно витребування довідки, яка б підтверджувала факт роботи (із зазначенням періоду роботи, дат і номерів наказів про прийняття на роботу та звільнення з роботи). Після надходження відповіді на запит питання щодо переведення позивача в категорію непрацюючих з більш раннього періоду буде розглянутий повторно.

Згідно зі ст. 70 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги.

Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Колегія суддів вважає, що відповідачем надано достатньо доказів правомірності оскаржуваних дій, що підтверджується наведеними законодавчими нормами та наявними матеріалами справи.

Проаналізувавши наведені законодавчі норми, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що позовні вимоги ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в Святошинському районі міста Києва про визнання протиправними рішення, дії та бездіяльності; зобов'язання визнати позивача непрацюючою особою з 24 вересня 2012 року, провести індексацію пенсії, відновити з 01 квітня 2015 року виплату в повному розмірі раніше призначеної пенсії та повернення утриманих коштів із урахуванням індексації, сплату інфляційних нарахувань на суму боргу, сплату пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за весь час прострочення з 01 квітня 2015 року та 3 % річних за весь час прострочення суми боргу з 01 квітня 2015 року є необґрунтованими та не засновані на нормах права, оскільки є передчасними та такими, що не пов'язані із захистом порушеного права, з урахуванням того, що у матеріалах справи відсутні докази на підтвердження факту порушення відповідачем прав позивача, а вирішення спору на майбутнє норми КАС України не передбачають.

З приводу позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди у розмірі 1 800,00 грн., колегія суддів звертає увагу на наступне.

В якості обґрунтування вимоги про відшкодування моральної шкоди в розмірі 1 800,00 грн. позивач зазначає, що недоотримання протягом двох місяців пенсії з вини відповідача призвело до порушення нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушення стосунків з оточуючими людьми, внуками та родичами, нестача коштів негативно сказалась на сімейному житті, викликало напругу з дружиною, яка теж є пенсіонером, негативні наслідки через недостатність коштів поглибили психологічні та моральні переживання позивача ще й з тих підстав, що виникла проблема зі сплатою комунальних послуг, за наслідками дій відповідача прийшлось обмежити та змінити характер харчування, обмежити в можливості придбати ліки для себе та дружини. Проте, позивачем не надано належних та допустимих доказів в розумінні КАС України на підтвердження наведених обставин.

Відповідно до ст. 56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Згідно зі ст. 23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 1167 Цивільного кодексу України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом.

За змістом ст. 1173 Цивільного кодексу України визначено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Згідно з п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів зазначає, що позивачем не обґрунтовано, в чому полягає завдана позивачеві моральна шкода, не доведено факту завдання моральних страждань, душевних переживань та психологічного розладу, наявність втрат немайнового характеру, не визначено, якими належними та допустимим доказами це підтверджується.

Крім того, колегія суддів зазначає, що не підлягає задоволенню позовна вимога щодо постановлення окремої ухвали про притягнення до відповідальності в.о. начальника УПФУ в Святошинському районі міста Києва ОСОБА_4 та ОСОБА_5, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 166 КАС України, у разі необхідності суд може постановити окрему ухвалу про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, рішення, дії чи бездіяльність яких визнаються протиправними.

Окрема ухвала є реакцією на ті порушення, що не усуваються постановою, а також на причини й умови вчинення порушень, щоб запобігти їх повторенню.

Колегія суддів звертає увагу позивача, що постановлення окремої ухвали є правом суду, а не обов'язком, а тому зазначена позовна вимога є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Доводи апелянта спростовуються вищенаведеним, матеріалами справи та не відповідають вимогам чинного законодавства.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 1, 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно з ч. 10 ст. 183-2 КАС України, у разі оскарження в апеляційному порядку постанови, прийнятої у скороченому провадженні, судове рішення апеляційної інстанції по такій справі є остаточним і оскарженню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 160, 183-2, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, постанову Святошинського районного суду м. Києва від 06 липня 2015 року - без змін.

Повний текст ухвали виготовлений 01 жовтня 2015 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О.Г. Хрімлі

Судді О.М. Ганечко

Н.М. Літвіна

.

Головуючий суддя Хрімлі О.Г.

Судді: Ганечко О.М.

Літвіна Н. М.