Справа № 536/1816/15-а
Суддя: Бондаренко О. В.
Дата ухвалення: 2015-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 536/1816/15-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2015 року Кременчуцький районний суд Полтавської області

в складі головуючого судді Бондаренко О.В.

при секретарі Коваль В.А.

з участю представника позивача ОСОБА_1

з участю представника відповідача Семчук Л.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в м. Кременчуці справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Управління Пенсійного Фонду Кременчуцького району Полтавської області про поновлення пропущеного строку та стягнення недоплаченої щомісячної соціальної допомоги з врахуванням вимог Закону України « Про соціальний захист дітей війни «,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 звернулась в суд з адміністративним позовом до Управління Пенсійного Фонду Кременчуцького району про поновлення пропущеного строку та стягнення недоплаченої щомісячної соціальної допомоги з врахуванням вимог Закону України « Про соціальний захист дітей війни «, мотивуючи тим , що вона відповідно до ст.. 1 Закону України « Про соціальний захист дітей війни « є дитиною війни , що підтверджується записом в пенсійному посвідченні № 13472.Відповідно до положень Закону України « Про соціальний захист дітей війни « , має право на пільги та соціальні гарантії , передбачені законом , зокрема ст.. 6 , згідно до якої дітям війни пенсії підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком .

Так як відповідач свого обов'язку по нарахуванню та виплаті вказаних коштів не виконав та продовжує від його виконання ухилятись , прохає відновити пропущений строк для захисту порушеного права на доплату до пенсії , визнати бездіяльність Управління Пенсійного Фонду України в Кременчуцькому районі Полтавської області протиправною , стягнути з УПФ України в Кременчуцькому районі Полтавської області на її корись недоплачену щомісячну надбавку до пенсії , передбачену ст.. 6 ЗУ « Про соціальний захист дітей війни « у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком , за період з 19.07.2014 року по 20.07.2015 року .

Зобов'язати УПФ в Кременчуцькому районі Полтавської області здійснювати нарахування та виплату надбавки до пенсії , передбаченої ст.. 6 ЗУ « Про соціальний захист дітей війни « , в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком , починаючи з 01.08.2015 року .

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі та наполягала на задоволенні .

Представник відповідача проти позову заперечує, посилаючись на те , що відповідно до п. 9 розділу «Прикінцеві положення « Закону України від 28.12.2014 року № 80 - УІІІ «Про державний бюджет України на 2015 рік « передбачено ,що в 2015 році норми і положення ст.. 5, 6 Закону України « Про соціальний захист дітей війни « застосовуються в порядку та розмірах , встановлених Кабінетом Міністрів України , виходячи з наявних фінансових ресурсів державного та місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування .

Позивач , відповідно до вимог Вищезазначених законів з 19.07.2014 року по даний час отримує надбавку до пенсії дитині війни у фіксованому розмірі 66,43 грн. щомісячно.

Позивачем пропущено встановлений законом строк для звернення до суду з позовом , при цьому відсутні поважні причини його пропуску , тому вважає відсутніми підстави для

поновлення строку звернення до суду , вимоги позивача суперечать закону , відповідно прохає в задоволенні позову відмовити .

За результатами розгляду справи, суддя, оцінивши повідомлені сторонами обставини, прийшов до висновку про задоволення дміністративного позову з наступних підстав.

Установлено і не заперечується відповідачем, що позивач відповідно до статті 1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» є дитиною війни, як особа, яка є громадянином України та якій на час закінчення (2 вересня 1945 року) Другої світової війни було менше 18 років, що підтверджується копією паспорта та пенсійного посвідчення .

Ураховуючи зазначений статус позивача, вона відповідно до статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» має право на отримання державної соціальної підтримки, а саме підвищення до пенсії на 30 % мінімальної пенсії за віком (в редакції Закону від 18.11.2004 року №2195-ІV, який набрав чинності 01.01.2006 року).

Відповідно до ч.2,3 статті 22 Конституції України Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.

При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Статтею 64 Конституції України встановлено, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Відповідно до ч.2 статті 3 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» державні гарантії дітям війни, встановлені цим Законом, не можуть бути обмежені або скасовані іншими нормативно-правовими актами.

Щодо розрахункової величини мінімальної пенсії за віком, з якої необхідно рахувати підвищення до пенсії дітям війни в розмірі 30 %, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 25, а у жінок - 20 років страхового стажу встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. При цьому, ч.3 статті 28 цього ж Закону передбачено, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений частиною першою цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом.

Однак, враховуючи той факт, що Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» є єдиним законодавчим актом, який визначає мінімальний розмір пенсії за віком, суд вважає за можливе застосувати саме частину першу статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» для розрахунку зазначеного підвищення дітям війни. Крім того, в даному випадку мінімальний розмір пенсії за віком використовується не для визначення розміру будь-якого виду пенсії, а лише як розрахункова величина для визначення розміру щомісячної доплати до пенсії, передбаченої Законом України «Про соціальний захист дітей війни», оскільки цей Закон передбачає в якості критерію визначення розміру щомісячної доплати до пенсії саме із розрахунку мінімальної пенсії за віком, що на думку суду не суперечить вимогам ч.3 статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Пенсійний фонд України діє на підставі Положення «Про Пенсійний фонд України», здійснює свої повноваження на підставі пункту 15 даного Положення через створені в установленому порядку його територіальні управління. Відповідно до Закону України « Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» рішення про призначення та перерахунок пенсії приймається районними управліннями Пенсійного фонду України за місцем проживання пенсіонерів. Територіальним управлінням Пенсійного фонду України за місцем проживання позивача є управління Пенсійного фонду України у Кременчуцькому районі Полтавської області, де перебуває на обліку позивач.

Відповідно до п.41 розділу 2 Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» статтю 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» викладено у новій редакції. Встановлено, що дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») до пенсії або щомісячного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у

розмірі надбавки, встановленої для учасників війни, тобто 10% від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) положення п.41 розділу 2 Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України». Разом з тим, суми підвищення дітям війни були визначені Постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року № 530 «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян».

Із змісту позовної заяви та заперечення відповідача вбачається, що в даному спорі фактично оскаржується бездіяльність територіального управління Пенсійного фонду України щодо відмови в нарахуванні зазначеного підвищення до пенсії.

Згідно статті 7 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених цим Законом, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Враховуючи, що держава взяла на себе обов'язок щодо виплати позивачу 30 % доплати до пенсії та поклала виконання цього обов'язку на центральний орган виконавчої влади - Пенсійний фонд України, який діє через свої місцеві органи, що входять в систему його органів, але вони не вчинили жодної дії для нарахування цих коштів та їх виплати, суд вважає, що вони не виконали своїх повноважень без поважних причин.

Аналізуючи приписи Конституції України та наведені вище нормативно-правові акти, суддя вважає безпідставними посилання відповідача на відсутність коштів, як на обгрунтування правомірності невиконання своїх зобов'язань перед позивачем.

Крім того, відповідачем, у порушення ч.2 статті 71 КАС України не доведено та не надано суду доказів щодо вчинення будь-яких дій для забезпечення виконання покладеного на нього обов'язку щодо нарахування та виплати позивачу доплати до пенсії у розмірі 30% від мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до ч.1,3,4 статті 8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні правовідносини.

Отже, відсутність коштів у відповідача, який не вчинив жодної дії щодо їх отримання для забезпечення виконання своїх зобов'язань або невиконання іншим органом виконавчої влади свого обов'язку щодо виділення коштів на здійснення позивачу виплат, гарантованих йому Конституцією України, не є підставою для відмови в задоволенні позову та визнання правомірними дій або бездіяльності відповідача.

Щодо вимоги позивача поновити пропущений нею з поважних причин строк для звернення до суду та заперечення відповідача про пропуск позивачем шестимісячного процесуального строку для звернення до суду за захистом порушених прав, свобод та інтересів, суд виходить з того, що зі змісту норм ч.1 та 3 статті 99 КАС України вбачається, що адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Матеріальними нормами ч.2 статті 46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та ч.2 статті 87 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що нараховані суми пенсії, які не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком.

Тому суд вважає за необхідне поновити пропущений позивачем строк звернення до суду за захистом свого права щодо отримання доплати до пенсії, передбаченої статтею 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Судові витрати по справі підлягають розподілу у відповідності до ч.3 статті 94 КАС України.

Керуючись ст. ст. 6, 11, 71, 99-103, 160-165, 167, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_3 до Управління Пенсійного Фонду Кременчуцького району Полтавської області про поновлення пропущеного строку та стягнення недоплаченої щомісячної соціальної допомоги з врахуванням вимог Закону України « Про соціальний захист дітей війни « - задовольнити .

Відновити пропущений строк позовної давності для захисту порушеного права на доплату до пенсії .

Визнати бездіяльність Управління Пенсійного Фонду України в Кременчуцькому районі Полтавської області протиправною.

Стягнути з Управління Пенсійного Фонду України в Кременчуцькому районі Полтавської області на користь ОСОБА_3 недоплачену щомісячну надбавку до пенсії , передбачену ст.. 6 Закону України « Про соціальний захист дітей війни « , у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком ,за період з 19.07.2014 року по 20.07.2015 року .

Зобов»язати Управління Пенсійного Фонду України в Кременчуцькому районі Полтавської області здійснювати нарахування та виплату надбавки до пенсії , передбаченої ст.. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни « , у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком , починаючи з 01.08.2015 року .

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Кременчуцький районний суд Полтавської області протягом десяти днів з дня її проголошення.

У разі застосування ч. 3 ст.160 КАС України скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії повного рішення.

Суддя О. В. Бондаренко