Справа № 802/3706/15-а
Суддя: Богоніс Михайло Богданович
Дата ухвалення: 2015-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

м. Вінниця

01 жовтня 2015 р. Справа № 802/3706/15-а

Суддя Вінницького окружного адміністративного суду Богоніс Михайло Богданович перевіривши матеріали позовної заяви:

за позовом: ОСОБА_1

до: начальника відділу освіти Тиврівської районної державної адміністрації Міністерства освіти і науки України ОСОБА_2

про: скасування наказу

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшли матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до начальника відділу освіти Тиврівської районної державної адміністрації Міністерства освіти і науки України ОСОБА_2 про скасування наказу.

Ознайомившись з позовною заявою та доданими матеріалами, вважаю, що зазначену позовну заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства з огляду на наступне.

Як видно із матеріалів позовної заяви ОСОБА_1 працює на посаді директора комунального закладу - загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів села Селище Тиврівського району Вінницької області.

25 серпня 2015 року начальником відділу освіти Тиврівської районної державної адміністрації Міністерства освіти і науки України ОСОБА_2 прийнято наказ № 260/вдс про оголошення догани позивачу за порушення Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників.

Позивач вважає оспорюваний наказ протиправним та звернулась за захистом своїх прав та інтересів до суду з метою його скасування.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 3 КАС України справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з ч. 1 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст.17 КАС України, однією із категорій спорів, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів є спори щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

При цьому, згідно з п. 15 ч. 1 ст. 3 КАС України публічна служба - це діяльність на державних політичних посадах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, дипломатична служба, інша державна служба, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Як роз'яснив Вищий адміністративний суд України, критерієм віднесення тієї чи іншої діяльності особи до публічної служби є наявність запису в трудовій книжці особи про складення Присяги державного службовця та присвоєння відповідного рангу державного службовця (аналітична довідка Вищого адміністративного суду України «Про вивчення та узагальнення практики розгляду адміністративними судами спорів з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби» від 01 лютого 2009 року).

Як видно із матеріалів позову, ОСОБА_1 працює на посаді директора комунального закладу - загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів села Селище Тиврівського району Вінницької області. За своїм правовим статусом позивач не є державним службовцем. З огляду на викладене, відсутні правові підстави відносити її роботу на посаді директора комунального закладу до публічної служби в розумінні Кодексу адміністративного судочинства України.

Враховуючи зазначене, доходжу висновку, що даний спір не пов'язаний з питаннями проходженням публічної служби, а стосується трудових правовідносин тому не належить до категорії спорів, які підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Крім того, відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі Zand v. Austria від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині 1 статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…)». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Таким чином й беручи до уваги те, що визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з'ясування всіх обставин у справі і обов'язок суб'єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін, адміністративний суд не може здійснювати розгляд справи не віднесеної до його юрисдикції так як не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні ч. 1 статті 6 Конвенції.

Аналогічна позиція щодо правил визначення юрисдикції адміністративних судів наведена в постанові Верховного Суду України № 21-588а-15 від 23 червня 2015 року.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 109 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Тому, у відкритті провадження в адміністративній справі за позовною заявою ОСОБА_1 слід відмовити.

При цьому позивачу необхідно розяснити, що згідно п. 1 ч.1 ст. 15 Цивільного процесуального кодексу України захист прав особи у спорах які виникають із трудових відносин здійснюється в порядку цивільного судочинства. Таким чином, позивачу для захисту своїх трудових прав та інтересів потрібно звернутися з позовною заявою до місцевого суду загальної юрисдикції із урахуванням правил територіальної підсудності.

Керуючись ст. 109, 165, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до начальника відділу освіти Тиврівської районної державної адміністрації Міністерства освіти і науки України ОСОБА_2 про скасування наказу.

2. Копію ухвали разом із позовною заявою та доданими до неї матеріалами повернути особі, яка подала позовну заяву.

Повторне звернення до адміністративного суду з тією самою позовною заявою не допускається.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено в письмовому провадженні або згідно з частиною третьою статті 160 цього Кодексу, або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Богоніс Михайло Богданович