Справа № 816/4081/15
Суддя: С.А. Іваненко
Дата ухвалення: 2015-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2015 року м. ПолтаваСправа № 816/4081/15

Суддя Полтавського окружного адміністративного суду Іваненко С.А., розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом Державної податкової інспекції у м. Полтаві Головного управління ДФС у Полтавській області до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу, -

В С Т А Н О В И В:

01 вересня 2015 року позивач ОСОБА_2 податкова інспекція у м. Полтаві Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області (надалі - ДПІ у м. Полтаві, позивач) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (надалі - ФОП ОСОБА_1, відповідач) про стягнення податкового боргу з єдиного податку з фізичних осіб у розмірі 1364,33 грн. (позовні вимоги станом на 21 вересня 2015 року /а.с. 35/).

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що за відповідачем зберігається відповідний податковий борг, що виник у зв'язку з несплатою ФОП ОСОБА_1 узгодженого податкового зобов'язання, тому підлягає стягненню у судовому порядку.

Позивач явку уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив, про дату, час та місце його проведення повідомлявся завчасно та належним чином; надав суду клопотання у якому просив розглядати справу за відсутності його представника /а.с. 36/.

Відповідач заперечення на позов не надав, в судове засідання не зявився. Ухвали та повістки суду, направленні відповідачу на адресу: АДРЕСА_1, 36034, повернулись до суду з відміткою поштового відділення про невручення листа адресатові через закінчення терміну зберігання /а.с. 23-27/.

Відповідно до частини одинадцятої статті 35 Кодексу адміністративного судочинства України розписку про одержання повістки (повістку у разі неможливості вручити її адресату чи відмови адресата її одержати) належить негайно повернути до адміністративного суду. У разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином.

Як визначено абзацом 2 частини третьої статті 167 Кодексу адміністративного судочинства України, cудове рішення вважається врученим, у тому числі у разі повернення поштового відправлення, яке не вручено адресату з незалежних від суду причин, та у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за адресою, повідомленою цими особами суду, або за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Зважаючи, що доставка ухвали та повістки суду на адресу відповідача, підтверджується підписом листоноші та виходячи з викладеного, суд виконав свій обовязок щодо повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи.

Зважаючи на неявку в судове засідання жодної з осіб, які беруть участь у справі, відповідно до приписів частини першої статті 41 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Як визначено частиною четвертою статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

При цьому, відповідно до положень частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи достатність наданих сторонами доказів, а також, беручи до уваги відсутність потреби у допиті свідка чи експерта, суд, в судовому засіданні 21 вересня 2015 року, перейшов до розгляду справи у порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні факти та відповідні до них правовідносини.

ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець 08 травня 2003 року /а.с. 14/ та перебуває на податковому обліку ДПІ в м. Полтаві з 13 травня 2003 року /а.с. 15/, зареєстрований платником єдиного податку.

Згідно із пунктом 295.1 та пунктом 295.2 статті 295 Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року № 2755-VI із змінами та доповненнями (надалі ПК України) платники єдиного податку першої і другої груп сплачують єдиний податок шляхом здійснення авансового внеску не пізніше 20 числа (включно) поточного місяця. Такі платники єдиного податку можуть здійснити сплату єдиного податку авансовим внеском за весь податковий (звітний) період (квартал, рік), але не більш як до кінця поточного звітного року.

Нарахування авансових внесків для платників єдиного податку першої і другої груп здійснюється контролюючими органами на підставі заяви такого платника єдиного податку щодо розміру обраної ставки єдиного податку, заяви щодо періоду щорічної відпустки та/або заяви щодо терміну тимчасової втрати працездатності.

Так, в заяві про застосування спрощеної системи оподаткування від 13 січня 2012 року № 3780 /а.с. 16/ зазначено, що відповідачем обрана друга група спрощеної системи зі ставкою єдиного податку у розмірі 20 % від мінімальної заробітної плати, яка на 01 січня 2015 року становила 1218,00 грн. (стаття 8 Закону України "Про ОСОБА_2 бюджет України" від 28 грудня 2014 року № 80-VIII). Як наслідок ставка єдиного податку платника другої групи у 2015 році становить 243,60 грн.

Відповідач за період січень - липень 2015 року зобов'язаний був сплатити суму у розмірі 1705,20 грн. Проте, останнім суми податкового зобов'язання за платежем єдиний податок не сплачені.

Підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України встановлено, що податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

В силу вимог пункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу України, у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Оскільки, ФОП ОСОБА_1 тривалий час не проводилася сплата авансових внесків з єдиного податку, на виконання вимог статті 59 Податкового кодексу України та з метою погашення податкового боргу відповідачем сформовано податкову вимогу № 4750-25 від 11 грудня 2014 року, яка направлялась рекомендованим листом з повідомленням про вручення та одержана відповідачем 18 грудня 2014 року /а. с. 11/.

Відповідно до пункту 59.5 статті 59 Податкового кодексу України, у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

У звязку з несплатою відповідачем податкового боргу та його збільшенням, нові податкові вимоги на адресу платника податків не надсилались.

Сторонами доказів оскарження зазначеної податкової вимоги у встановленому законом порядку не надано.

Таким чином, з урахуванням часткового погашена відповідачем податкового боргу за рахунок сплати за січень 2015 року суми 234,71 грн., також суми 244,00 грн. на підставі платіжного доручення № К211326 від 26 серпня 2015 року, пені нарахованої контролюючим органом за несвоєчасне погашення суми податкового боргу у розмірі 137,84 за ФОП ОСОБА_1 станом на 21 вересня 2015 року сума податкового боргу становить 1364,33 грн.

Відповідно до пункту 95.3 статті 95 Податкового кодексу України стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Враховуючи наявність у відповідача обов'язку зі сплати податкових зобовязань, а у позивача прав на контроль за сплатою податкових зобов'язань і штрафних (фінансових) санкцій та на звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості, суд приходить до висновку про наявність законних підстав для задоволення позову - про стягнення не сплаченої на дату судового розгляду справи суми боргу в розмірі 1364,33 грн.

Отже, позов належить задовольнити у повному обсязі.

Згідно з частиною четвертою статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України,

П О С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги Державної податкової інспекції у м. Полтаві Головного управління ДФС у Полтавській області до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу - задовольнити.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) податковий борг з єдиного податку з фізичних осіб у сумі 1364 (одна тисяча триста шістдесят чотири) гривні 33 (тридцять три) копійки на р/р 0002 код бюджетної класифікації платежу 18050400 одержувач УДКСУ у місті Полтаві Полтавської області, ЗКПО 38019510, банк одержувача: ГУДКС України у Полтавській області МФО 831019.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови з одночасним надісланням її копії до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови складено 28 вересня 2015 року.

Суддя С.А. Іваненко