Справа № 2а/0270/5021/11
Суддя: Вільчинський Олександр Ванадійович
Дата ухвалення: 2011-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

2а/0270/5021/11

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2011 р. м. Вінниця Справа № 2а/0270/5021/11

Вінницький окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Вільчинського Олександра Ванадійовича, розглянувши в порядку скороченого провадження матеріали справи

за позовом: Могилів-Подільської об'єднаної державної податкової інспекції

до: малого підприємства "Україна"

про: стягнення податкового боргу

ВСТАНОВИВ :

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулась Могилів-Подільська об'єднана державна податкова інспекція (далі - позивач, Могилів-Подільська ОДПІ) із адміністративним позовом до малого підприємства "Україна" (далі - відповідач, МП "Україна") про стягнення податкового боргу.

Позовні вимоги мотивовані тим, що внаслідок несплати самостійно визначеного у податковій декларації податкового зобов'язання з податку на додану вартість, за відповідачем рахується податкова заборгованість у загальній сумі 28 365,96грн., що і стало підставою для звернення Могилів-Подільської ОДПІ до суду.

Суд, розглянувши матеріали позовної заяви та встановивши, що відповідно до положень ст. 183-2 КАС України у даній адміністративній справі застосовується скорочене провадження, ухвалою від 07 листопада 2011 року відкрив скорочене провадження у даній справі та запропонував відповідачу в 10-денний термін надати письмові заперечення проти позову або заяву про визнання позову.

Відповідач отримав зазначену ухвалу суду 11 листопада 2011 року, про що свідчить наявне у матеріалах справи повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення, однак, у визначений строк відповідач заперечень на позовну заяву не надав.

Таким чином, позиція відповідача щодо позову не відома.

Відповідно до п.2 ч.5 ст.183-2 КАС України справа повинна бути розглянута у порядку скороченого провадження не пізніше трьох днів з дня закінчення строку, передбаченого частиною третьою цієї статті, якщо до суду не було подано заперечення відповідача та за умови, що справа розглядається судом за місцезнаходженням відповідача.

Розглянувши та оцінивши матеріали справи в порядку скороченого провадження, відповідно до вимог статті 183-2 КАС України - без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі - суд дійшов висновку про наявність достатніх підстав щодо прийняття рішення про задоволення позову в порядку письмового провадження, з огляду на наступне.

Мале підприємство “Україна” здійснює свою діяльність на підставі свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи від 09.06.1995р. (а.с.9) та взяте на податковий облік у Могилів-Подільській ОДПІ (а.с.10)

Судом встановлено, що в податковій декларації з податку на додану вартість за липень 2011 року, поданій до податкового органу 18.08.2011р. МП "Україна" визначено податкове зобов'язання, яке підлягає сплаті до бюджет, в сумі 2 463 грн. (а.с.14-15). Крім того, в податковій декларації з податку на додану вартість за серпень 2011 року, поданій до податкового органу 18.09.2011р., МП "Україна" визначено податкове зобов'язання з податку на додану вартість, яке підлягає сплаті до бюджету, в сумі 25 427 грн. (а.с.12-13).

Визначені суми податкового зобов'язання відповідачем сплачені не були.

Вказана заборгованість підтверджується обліковою карткою платника (а.с.18-19), а також розрахунком позовних вимог (а.с.8)

Крім того, судом також встановлено, що позивачем направлялись на адресу відповідача перша податкова вимога за №1/160 від 08.09.2008р. та друга податкова вимога за № 2/189 від 09.10.2009р. (а.с.16). Вказані податкові вимоги були отримані відповідачем відповідно 09.09.2008р. та 18.10.2008р., що підтверджується матеріалами справи, однак, залишились без виконання. Заходи, спрямовані на погашення податкової заборгованості, не призвели до добровільного погашення недоїмки відповідачем.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог та наданих у справу доказів, суд виходить з наступного.

Пунктом 1 статті 36 Податкового кодексу України передбачено, що податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом.

Відповідно до п. 36.5. ст.36 Податкового кодексу України відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов'язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи.

Зі змісту п.54.1. ст.54 Податкового кодексу України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Крім того, п.п.129.1.1. п.129.1 ст.129 Податкового кодексу України після закінчення встановлених цим Кодексом строків погашення узгодженого грошового зобов'язання на суму податкового боргу нараховується пеня.

Нарахування пені розпочинається при самостійному нарахуванні суми грошового зобов'язання платником податків - від першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов'язання, визначеного цим Кодексом.

Стаття 67 Конституції України встановлює, що платник податків зобов’язаний вчасно й у повному розмірі сплачувати податки. З метою реалізації обов’язків платника податків законодавчі акти встановлюють строки сплати податків.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги відповідають дійсним обставинам справи, встановленим у судовому засіданні, заявлена в позові сума підтверджується належними доказами, а тому позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. ст. 11, 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об‘єктивному дослідженні.

При винесенні рішення суд також враховує те, що відповідачем не надано доказів в спростування позовних вимог.

З урахуванням встановлених судом обставин справи та вищезазначених положень чинного законодавства України суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню з розподілом судових витрат за правилами статті 94 КАС України.

Відповідно до ч. 4 ст. 94 КАС України у справах, в яких позивачем є суб’єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

Керуючись ст.ст. 86, 94, 158, 162, 183-2, 256 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ :

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Порядок і строки апеляційного оскарження постанови визначені ст.ст. 183-2, 186 КАС України. Набрання судовим рішенням законної сили визначено ст. 254 КАС України.

Постанова підлягає негайному виконанню.

Суддя Вільчинський Олександр Ванадійович