Справа № 816/1245/15
Суддя: Присяжнюк О.В.
Дата ухвалення: 2015-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2015 р.Справа № 816/1245/15
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Присяжнюк О.В.

Суддів: Русанової В.Б. , Курило Л.В.

за участю секретаря судового засідання - Дудки О.А.,

за участю: представника позивача - Мухамедніязової Г.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Товариства з додатковою відповідальністю "Птахофабрика Росія" на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 23.07.2015р. по справі № 816/1245/15

за позовом Товариства з додатковою відповідальністю "Птахофабрика Росія"

до Державної екологічної інспекції в Полтавській області

про визнання дій неправомірними, визнання протиправним та скасування припису,

ВСТАНОВИЛА:

Товариство з додатковою відповідальністю "Птахофабрика Росія" звернулося до суду з позовом до Державної екологічної інспекції в Полтавській області, у якому з урахуванням подальших уточнень просило: визнати неправомірними дії щодо проведення позапланової перевірки 12 березня 2015 року ТДВ "Птахофабрика Росія" на відповідність дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами на підставі направлення на перевірку від 10 березня 2015 р. та постанови Прокуратури Полтавської області від 20 лютого 2015 р.; визнати неправомірними дії щодо складання акту позапланової перевірки № 19/01-01-14 від 25 березня 2015 р. та припису від 27 березня 2015 р. № 05-21-298; визнати неправомірними дії щодо визначення факту забору ТДВ "Птахофабрика Росія" у 2012, 2013, 12014 роках підземних вод, в тому числі на виробничі потреби та потреби сільськогосподарського водопостачання за відсутності спеціального дозволу на користування надрами (підземні води), що є порушенням статей 16, 19, 21, 23 Кодексу України Про надра; визнати неправомірними дії щодо визначення факту здійснення ТДВ "Птахофабрика Росія" забору підземних вод з свердловин у період з 29 листопада 2014 р. по 30 листопада 2014 р. за відсутності дозволу на спеціальне водокористування, що є порушенням п. 9 ч. 1, ст. 44 та ч. 1 ст. 49 Водного кодексу України та визнання протиправним та скасування припису від 27 березня 2015 р. № 05-21-298 (а.с. 113 - 121).

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 23 липня 2015 року позовні вимоги задоволено частково, а саме: визнано протиправним та скасовано припис Державної екологічної інспекції у Полтавській області від 27 березня 2015 року № 05-21-298. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Позивач не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність рішення суду першої інстанції в зв'язку з ненаданням належної правової оцінки обставинам справи та невірним застосуванням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 23 липня 2015 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог та прийняти нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме: вимог Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», КАС України та не відповідність висновків суду обставинам справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь обставин справи, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, вважає, що вимоги апеляційної скарги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 195 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Судовим розглядом встановленоё що Держекоінспекцією у Полтавській області у період з 12 березня 2015 р. по 25 березня 2015 р., на підставі постанови Прокуратури Полтавської області про призначення позапланової перевірки від 20 лютого 2015 р. та відповідно до наказу від 10 березня 2015 р. №19/01-03 та направлення від 10 березня 2015 р. №19/01-01-14, проведено перевірку дотримання позивачем вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами, результати якої оформлено актом №19/01-01-14 (надалі - Акт перевірки) (а.с. 8-12).

Зазначеним актом вствнолено, що ТДВ "Птахофабрика "Росія" у 2012, 2013, 2014 роках здійснювало забір підземних вод за відсутності спеціального дозволу на користування надрами (підземними водами), чим порушено вимоги статей 16, 19, 21, 23 Кодексу України про надра; на момент проведення перевірки ТДВ "Птахофабрика "Росія" представлено дозвіл на спеціальне водокористування від 28 листопада 2009 р. № 2880, терміном дії до 28 листопада 2014 р. та дозвіл на спеціальне водокористування від 01 грудня 2014 р. № 03158/Пол, терміном дії до 01 грудня 2019 р. В період з 29 листопада 2014 р. по 30 листопада 2014 р. ТДВ "Птахофабрика "Росія" здійснювався забір підземних вод за відсутності дозволу на спеціальне водокористування, чим порушено вимоги пункту 9 частини першої статті 44, частини першої статті 49 Водного кодексу України.

На підставі вищезазначеного акту перевірки відповідачем складено обов'язковий до виконання припис від 27 березня 2015 р. №05-21-298, яким зобов'язано позивача: отримати спеціальний дозвіл на користування надрами (підземними водами) з водних свердловини ТДВ "Птахофабрика "Росія" (а.с. 18).

Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що право відповідача на проведення позапланової перевірки, складання за її результатами акту перевірки та визначення факту здійснення позивачем забору підземних вод передбачено діючим законодавством.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судовим розглядом встановлено, що оскаржуваний припис винесений на підставі висновків контролюючого органу про те, що позивач здійснює забір підземних вод в тому числі для виробничих потреб та потреб сільськогосподарського водопостачання за відсутності спеціального дозволу на користування надрами (підземними водами), чим порушено вимоги статей 16, 19, 21, 23 Кодексу України про надра.

Статтею 19 Кодексу України про надра визначено, що надра надаються у користування підприємствам, установам, організаціям і громадянам лише за наявності у них спеціального дозволу на користування ділянкою надр. Право на користування надрами засвідчується актом про надання гірничого відводу.

При укладенні угод про розподіл продукції надра надаються в користування на підставі угоди про розподіл продукції з оформленням спеціального дозволу на користування надрами та акта про надання гірничого відводу.

Користування надрами здійснюється без надання гірничого відводу чи спеціального дозволу у випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 21 Кодексу України про надра, видобування підземних вод здійснюється на підставі спеціальних дозволів.

Прісні підземні води є корисними копалинами загальнодержавного значення відповідно до Переліку корисних копалин загальнодержавного значення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 грудня 1994 року № 827.

Спеціальне використання прісних підземних вод включає в себе як використання водних ресурсів (підземних вод відповідної території) так і надр (мінеральної сировини).

Спеціальний дозвіл на користування надрами дає право на видобування підземних вод, а дозвіл на спеціальне водокористування - право на їх використання.

Від водокористувачів, вимагається отримання двох дозвільних документів, що також визначено у постановах Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку погодження та видачі дозволів на спеціальне водокористування та внесення змін до постанови Кабміну від 10 серпня 1992 року №459" від 13 березня 2002 року № 321 та q;Про затвердження Порядку надання спеціальних дозволів на користування надрами" від 30 травня 2011 року № 615.

Зазначені постанови передбачають отримання наступних дозволів:на спеціальне водокористування, відповідно до статті 49 Водного кодексу України, яке видається Державним управлінням охорони навколишнього природного середовища; на користування надрами для видобування корисних копалин, на підставі статті 16 Кодексу України про надра, яке видається Державною службою геології та надр України.

Здійснення однієї і тієї ж дії - видобування (забору) прісної підземної води потребує оформлення двох різних дозволів: дозвіл на спеціальне водокористування та спеціальний дозвіл (ліцензію) на користування надрами (прісними підземними водами).

Відповідно до статті 23 Кодексу України про надра, землевласники і землекористувачі в межах наданих їм земельних ділянок мають право без спеціальних дозволів та гірничого відводу видобувати для своїх господарських і побутових потреб корисні копалини місцевого значення і торф загальною глибиною розробки до двох метрів, підземні води для власних господарсько-побутових потреб, нецентралізованого та централізованого (крім виробництва фасованої питної води) господарсько-питного водопостачання, за умови, що продуктивність водозаборів підземних вод не перевищує 300 кубічних метрів на добу, та використовувати надра для господарських і побутових потреб.

Згідно статті 23 Кодексу України про надра, встановлено обмеження для реалізації цього права: по-перше правом на земельну ділянку, по-друге, визначивши мету видобування - для власних господарсько-побутових потреб, нецентралізованого та централізованого (крім виробництва фасованої питної води) господарсько-питного водопостачання, та по-третє, обмеживши таке видобування продуктивністю водозаборів підземних вод, яке не перевищуватиме 300 кубічних метрів на добу.

Продуктивність водозабору в межах визначених зазначеними вище нормами підтверджено звітами про використання води, належним чином завірені копії яких знаходяться в матеріалах справи (а.с. 78-86).

Судовим розглядом встановлено, що в журналі обліку водоспоживання (водовідведення) фактично використана кількість води за добу вказана в межах, що не перевищують 300 кубічних метрів на добу.

Абзацом вісімнадцятий статті 1 Водного кодексу України, водозабір - це споруда або пристрій для забору води з водного об'єкта.

Згідно пункту 1.5.4 Інструкції із застосування Класифікації запасів і ресурсів корисних копалин державного фонду надр до родовища питних і технічних підземних вод, затвердженої наказом Державної комісії України по запасах корисних копалин від 04 лютого 2000 року № 23, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України від 29 лютого 2000 року № 109/4330, водозабір підземних вод може складатися з однієї або групи компактно розміщених водозабірних споруд (свердловин, колодязів, каптажів).

В кожному конкретному випадку необхідно визначатися щодо питання належності декількох свердловин до єдиного водозабору, чого не було зроблено відповідачем під час перевірки та реалізації її наслідків.

Судовим розглядом встановлено, що водозабір підземних вод по кожній із свердловин позивача не перевищував 300 кубічних метрів на добу.

Згідно дозволу на спеціальне водокористування від 01.12.2014 № 0318/Пол ліміт водозабору на добу зменшено до 234,316 м3 на добу (а.с. 59-61). Згідно вказаного дозволу свердловини № 10, 11 та 13 законсервовані.

Таким чином, із врахуванням вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції стосовно того, що відповідачем не доведено використання Товариством з додатковою відповідальністю "Птахофабрика Росія" підземних вод в обсязі більшим ніж 300 м3/добу, отже підприємство, згідно зі статтею 23 Кодексу України про надра, не зобов'язане отримувати спеціальний дозвіл на користування надрами (підземні води).

Товариство з 2009 року по кінець 2014 року користувалося водою за дозволом на спеціальне водокористування №2280 від 28 листопада 2009 р., строком дії до 28 листопада 2014 р., а на даний момент діє дозвіл від 01 грудня 2014 р.№0318/Пол, строком дії до 01 грудня 2019 р.

Згідно ст. 49 Водного кодексу України, дозвіл на спеціальне водокористування видається Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською, Севастопольською міськими державними адміністраціями - у разі використання води водних об'єктів загальнодержавного значення.

Органи, зазначені у частині другій цієї статті, зобов'язані протягом п'яти календарних днів з дня надходження заяви на отримання дозволу на спеціальне водокористування надіслати завірені ними копії відповідних документів до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері розвитку водного господарства, у разі використання підземних вод - до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр, у разі використання водних об'єктів, віднесених до категорії лікувальних, - до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони здоров'я.

Центральні органи виконавчої влади, зазначені у частині п'ятій цієї статті, зобов'язані протягом п'ятнадцяти календарних днів з дня одержання копій документів надати безоплатно органам, що приймають рішення про видачу дозволу на спеціальне водокористування, свої висновки щодо можливості його видачі.

Питання про видачу дозволу має бути вирішено державними органами протягом двадцяти календарних днів з дня надходження заяви та документів на отримання дозволу на спеціальне водокористування.

Судовим розглядом встановлено, що ТДВ "Птахофабрика Росія" 24 жовтня 2014 р. подано документи для отримання дозволу на спеціальне водокористування, що підтверджується описом документів, що надані державному адміністратору для проведення реєстрації у реєстрі документів дозвільного характеру від 24 жовтня 2014 р. (а.с. 32).

Встановлений 20 денний термін для видачі дозволу або відмови у видачі сплинув 21 листопада 2014 р., однак ТДВ "Птахофабрика Росія" ані дозволу на спеціальне водокористування ані письмового повідомлення про відмову в наданні дозволу не отримувало.

Законом України "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності" передбачений принцип мовчазної згоди - принцип, згідно з яким суб'єкт господарювання набуває право на провадження певних дій щодо здійснення господарської діяльності або видів господарської діяльності без отримання відповідного документа дозвільного характеру, за умови якщо суб'єктом господарювання або уповноваженою ним особою подано в установленому порядку заяву та документи в повному обсязі, але у встановлений законом строк документ дозвільного характеру або рішення про відмову у його видачі не видано або не направлено.

За змістом наведених норм право на проведення певних дій щодо здійснення господарської діяльності без отримання дозволу (у даному випадку здійснення забору підземних вод) виникає у разі недотримання дозвільним органом визначеного нормами чинного законодавства строку для надіслання відповіді щодо розгляду заяви про видачу документа дозвільного характеру.

Дозвіл на спеціальне водокористування виданий 01 грудня 2014 р., проте, позивач 21 листопада 2014 р. набув права здійснювати забір підземних вод без отримання дозволу на спеціальне водокористування, оскільки у встановлений законом строк документ дозвільного характеру або рішення про відмову у його видачі товариство не отримувало.

Таким чином, колегія суддів, погоджується з висновками суду першої інстанції стосовно того, що оскаржуваний припис необґрунтований та прийнятий з порушенням діючого законодавства.

Щодо інших позовних вимог, колегія суддів зазначає наступне.

Пунктом 8 Закону України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" встановлено, що перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб - підприємців контролюючими органами (крім Державної фіскальної служби України та Державної фінансової інспекції України) здійснюються протягом січня - червня 2015 року виключно з дозволу Кабінету Міністрів України або за заявкою суб'єкта господарювання щодо його перевірки.

Пунктом 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 13 серпня 2014 р. № 408 "Питання запровадження обмежень та проведення перевірок державними інспекціями та іншими контролюючими органами" встановлено, що надання дозволу на проведення перевірок підприємств, установ, організацій, фізичних осіб - підприємців не потребується у разі, коли такі перевірки проводяться за рішенням суду, на вимогу службових осіб у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України.

Відповідно до пункту 6 частини другої статті 36 Кримінально процесуального кодексу України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) прокурор, здійснюючи нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, уповноважений призначати ревізії та перевірки у порядку, визначеному законом.

Частиною сьомою статті 110 Кримінально процесуального Кодексу України встановлено, що постанова слідчого, прокурора, прийнята в межах компетенції згідно із законом, є обов'язковою для виконання фізичними та юридичними особами, прав, свобод чи інтересів яких вона стосується.

Судовим розглядом встановлено, що позапланову перевірку дотримання ТДВ "Птахофабрика "Росія" вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами відповідачем проведено на підставі постанови Прокуратури Полтавській області від 20 лютого 2015 р.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності", для здійснення планового або позапланового заходу орган державного нагляду (контролю) видає наказ, який має містити найменування суб'єкта господарювання, щодо якого буде здійснюватися захід, та предмет перевірки. На підставі наказу оформляється посвідчення (направлення) на проведення заходу, яке підписується керівником або заступником керівника органу державного нагляду (контролю) (із зазначенням прізвища, ім'я та по батькові) і засвідчується печаткою.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції стосовно того, що Держекоінспекція у Полтавській області мала право проводити позапланову перевірку позивача, у зв'язку з чим у задоволенні позовних вимог про безпідставність тверджень позивача про неправомірність дій Державної екологічної інспекції в Полтавській області щодо проведення позапланової перевірки 12 березня 2015 року ТДВ "Птахофабрика Росія" на відповідність дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами на підставі направлення на перевірку від 10 березня 2015 р. та постанови Прокуратури Полтавської області від 20 лютого 2015 р. необхідно відмовити.

Позовна вимога про визнання протиправними дій при оформлені результатів позапланової перевірки, що проявились у складанні акту від 24 березня 2015 р. № 18/01-01-14 не відповідає матеріально-правовим способам захисту порушеного права, оскільки, результат перевірки знайшов своє відображення у акті перевірки та прийнятому приписі від 27 березня 2015 р. №05-21-300, у разі скасування якого, у повній мірі відбувається відновлення порушених прав та інтересів позивача, у зв'язку з чим необхідно відмовити у задоволенні зазначеної позовної вимоги.

Крім того не підлягає задоволенню позовна вимога позивача щодо визнання неправомірними дій по складанню акту перевірки від 25 березня 2015 р. № 19/01-01-14 та припису від 27 березня 2015 р. № 05-21-598 та визнання неправомірними дій щодо визначення факту забору ТДВ "Птахофабрика Росія" у 2012, 2013, 2014 роках підземних вод, в тому числі на виробничі потреби та потреби сільськогосподарського водопостачання за відсутності спеціального дозволу на користування надрами (підземні води), що є порушенням статей 16, 19, 21, 23 Кодексу України «Про надра» та визначення факту здійснення ТДВ "Птахофабрика Росія" забору підземних вод з свердловин у період з 29 листопада 2014 р. по 30 листопада 2014 р. за відсутності дозволу на спеціальне водокористування, що є порушенням п. 9 ч. 1, ст. 44 та ч. 1 ст. 49 Водного кодексу України, як така, що не відповідає матеріально-правовим способам захисту порушеного права, оскільки, результат перевірки знайшов своє відображення в Акті перевірки та прийнятому приписі від 27 березня 2015 р. № 05-21-298, у разі скасування якого, у повній мірі відбудеться відновлення порушених прав та інтересів позивача.

Відповідно до частини першої статті 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із частини першої статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

З огляду на встановлені факти й досліджені докази, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Відповідно до ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198, 200, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю "Птахофабрика Росія" залишити без задоволення.

Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 23.07.2015р. по справі № 816/1245/15 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Присяжнюк О.В.
Судді Русанова В.Б. Курило Л.В.
Повний текст ухвали виготовлений 21.09.2015 р.