Справа № 2-а-508/10
Суддя: Маслеников О. А.
Дата ухвалення: 2010-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-508/10
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 жовтня 2010 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області

у складі головуючого: судді Масленикова O.A., при секретарі Д'яченко М.В. розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до

Старшого державного інспектора з контролю за використанням та охороною земель у Кілійському районі Одеської області ОСОБА_2

про

скасування постанови про накладення адміністративного стягнення

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Кілійського районного суду з адміністративним позовом до старшого державного інспектора з контролю за використанням та охороною земель у Кілійському районі Одеської області ОСОБА_2 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності та вказала, що 27 липня 2010 року старшим державним інспектором з контролю за використанням та охороною земель у Кілійському районі Одеської області ОСОБА_2 було винесено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності та визнання її винною за ч. 1 ст. 53 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у виглядів штрафу, розміром 357 гривень з підстав самовільного зайняття нею земельної ділянки, площею 0,50 га на території с. Приморське. Як. зазначає ОСОБА_1 вказану ділянку вона самовільно не захоплювала, а використовує її на умовах оренди й на даний час рішенням Приморської сільської ради їй була надана згода на виготовлення документів щодо передачі вказаної земельної ділянки їй в оренду строком на 49 років. Позивачкою укладено договір резервування зазначеної земельної ділянки з Приморською сільською радою і копії всіх договорів та наявних документів нею було подано інспектору при розгляді справи. На підставі викладеного вона просила суд скасувати постанову про притягнення її до

адміністративної відповідальності, а також розрахунок розміру шкоди, який було проведено

відповідачем на підставі винесеної постанови. На призначену дату розгляду справи позивачем було

подано письмове клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Відповідач, суб'єкт владних повноважень, сповіщений відповідно до вимог ст. ст. 33-35 КАС України про час та місце розгляду справи, за викликом суду не прибув, клопотань про відкладення розгляду справи суду не надав, надіслав письмові заперечення на позов ОСОБА_1 відповідно до яких зазначає, що діяв на підставі та в межах наданих повноважень, а постанова, яку оскаржує позивач, винесена в зв'язку з допущеними нею порушеннями щодо користування земельною ділянкою, оскільки рішення щодо передачі ОСОБА_1 земельної ділянки у власність або в користування Приморською сільською радою не виносились.

Беручи до уваги те, що позивачем заявлено письмове клопотання про розгляд справи за її відсутності, відповідач надав письмові заперечення на позов, судовий розгляд справи проведено за відсутності сторін в порядку письмового провадження відповідно до положень ч. З ст. 122 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини:

-рішенням Приморської сільської ради від 14 березня 2006 року № 0201-22/35 ОСОБА_1 було надано дозвіл на збір матеріалів попереднього погодження місця розташування бази відпочинку на 50 місць та бару за рахунок незабудованих земель запасу Приморської сільської ради орієнтовною площею 0,50 га в районі бази відпочинку «Інга»;

-рішенням Приморської сільської ради від 29 травня 2007 року № 152 було затверджено

матеріали попереднього погодження місця розташування об'єктів та надано дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, площею 0,50 га ОСОБА_1 в довгострокову оренду строком на 49 років;

-протягом 2007-2008 років ОСОБА_1 використовувала надану їй земельну ділянку, площею 5000 кв.м. на землях Приморської сільської ради на підставі укладених договору оренди землі та додаткової угоди до нього.

- згідно попереднього договору № 80 резервування земельної ділянки, укладеного 11 червня 2005 року, фізична особа-підприємець ОСОБА_1 та Приморська сільська рада Кілійського району зобов'язались протягом 12 місяців з моменту підписання цього договору, укласти договір земельної ділянки загальною площею 5000 кв.м., яка розташована в рекреаційній зоні Приморської сільської ради Кілійського району. Продовження терміну для укладання основного договору згідно п. 2 допускається за додатковим погодженням, але не може бути більшим за 2 роки з моменту підписання ЦЬОГО ДОГОВОГЛ/:^ - як вбачається з наданих ОСОБА_1 квитанцій, нею здійснювались протягом 2009-2010 рок

платежі за орендовану земельну ділянку;

- як зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення серії КІ № 001261, складеної 14 липня 2010 року старшим державним інспектором з контролю за використанням та охороною земе. у Кілійському районі Одеської області ОСОБА_2 - СПД ОСОБА_1, самовільно зайняла земельну ділянку площею 0,5 га на території с. Приморське що є порушенням с! ст. 125, 126 ОСОБА_3 кодексу України та за яке передбачено адміністративну відповідальній за ч. 1 ст. 53 КУпАП;

- на підставі складеного протоколу 27 липня 2010 року старшим державним інспектором контролю за використанням та охороною земель у Кілійському районі Одеської області ОСОБА_2 було винесено постанову серії КІ № 001239 про притягнення ОСОБА_1: ІНФОРМАЦІЯ_1 до адміністративної відповідальності та визнання винною за ч. 1 с1 53 Кодексу України /самовільне зайняття земельної ділянки, відповідно до описової части: постанови/ про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигля, штрафу, розміром 357 гривень;

- згідно розрахунку розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельн ділянки ОСОБА_1 завдано шкоду у розмірі 3359,15 гривень.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 18 КАС України місцевим загальним судам, як адміністративним судаї підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владни: повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Постанова про притягнення фізичних осіб до адміністративної відповідальності є правовиі актом індивідуальної дії (п.З Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 2 ві, 06.03.2008 року).

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України № 6 від 24.06.88 року :

наступними змінами і доповненнями "Про практику розгляду судами скарг на постанови по справа: про адміністративні правопорушення" суд, розглядаючи такі справи, повинний перевірити: чі

накладено адміністративне стягнення правомочним органом; чи є в діях даної особи ознак] провини, за яку законом передбачена адміністративна відповідальність і його провина в йог< здійсненні; чи не сплинув строк для притягнення до адміністративної відповідальності; чі правильні висновки органу (посадової особи), що виносив постанову про тяжкість скоєног< правопорушення і наявність обтяжуючих обставин; чи накладене стягнення з урахування] пом'якшуючих обставин, майнового положення особи.

Частиною 1 статі 53 КУпАП встановлено відповідальність за використання земель не з< цільовим призначенням, невиконання природоохоронного режиму використання земель, розміщення проектування, будівництво, введення в дію об'єктів, які негативно впливають на стан земель неправильна експлуатація, знищення або пошкодження протиерозійних гідротехнічних споруд захисних лісонасаджень. Як вбачається з диспозиції наведеної частини статті КУпАП, дії вчинен. ОСОБА_4, зазначені в описовій частин оскаржуваної постанови /самовільне зайнять земельної ділянки/ не підпадають під ознаки правопорушення, визначеного в ч. 1 ст. 53 КУпАП.

Відповідальність за самовільне зайняття земельної ділянки встановлено статтею 53-.1 КУпАП.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про державний контроль за використанням т< охороною земель" самовільне зайняття земельної ділянки - будь-які дії, що свідчать про фактичн використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади ч/ органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду, або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, як відповідно до закону є правомірними.

Як зазначено в Листі ДЕРЖАВНОГО КОМІТЕТУ УКРАЇНИ ОСОБА_3 РЕСУРСІВ від 11.11.2008 р. 1 14-17-4/12991 «Щодо застосування терміна "самовільне зайняття земельної ділянки"» - «згідно і: зазначеним терміном, не вважається самовільним зайняттям земельної ділянки, якщо оргаї виконавчої влади чи орган місцевого самоврядування прийняв рішення про її передачу у власністі або надання у користування (оренду). Даний перелік рішень є вичерпним. У разі використанні земельної ділянки за наявності будь-яких інших рішень зазначених органів (наприклад, пр< надання дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки, про погодження місці розташування об'єкта тощо), дані дії слід кваліфікувати як самовільне зайняття земельно.1 ділянки.

Твуюж за&ЗАТТяи ззизАьАОі дІАжта, 5ГЩО ЄТЗЗЗЖЗ ЖЖЖ

«мрншші правочин (тобто, укладена відповідно до законодавства цивільно-правова угода іцод

Так, у статті 93 ОСОБА_3 кодексу України визначено, що право оренди земельної ділянк:

Правочином, за яким може набуватися право користування земельною ділянкою, слід також вважати: укладення договору оренди (суборенди) земельної ділянки, про встановлення земельного

сервітуту, договору на право користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) чи договору на право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій. Відповідно до частини першої статті 413 Цивільного кодексу України власник земельної ділянки має право надати її в користування іншій особі для будівництва промислових, побутових, соціально-культурних, житлових та інших споруд і будівель (суперфіцій). Таке право виникає на підставі договору або заповіту. Слід також враховувати, що згідно з частиною першою статті 133 ОСОБА_3 кодексу України право користування земельною ділянкою може передаватися в заставу. Зазначені правочини укладаються у письмовій формі та набувають чинності після їх державної реєстрації.

Також не є самовільним зайняттям земельної ділянки вчинення дій, які відповідно до закону є правомірними. Під такими діями слід розуміти укладання цивільно-правових угод, які передбачені чинним законодавством. Так, наприклад, не є самовільним зайняттям земельної ділянки, якщо вона використовується на підставі договору про спільну часткову власність, укладеного в письмовій формі та посвідченого нотаріально (стаття 88 ОСОБА_3 кодексу України), або використовується для проведення геологознімальних, пошукових, геодезичних чи інших розвідувальних робіт .на підставі угоди з власником землі або за погодженням із землекористувачем (стаття 97 ОСОБА_3 кодексу України). Право власності на земельну ділянку може також набуватися на підставі цивільно-правової угоди при переході права власності на житловий будинок, будівлю або споруду (ст. 120 ОСОБА_3 кодексу України, ст. 377 Цивільного кодексу України).

Наявність рішення відповідного органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про передачу у власність або надання у користування (оренду) земельної ділянки чи набуття права на земельну ділянку, житловий будинок, будівлю або споруду на підставі укладення цивільно- правової угоди не надають права на використання земельної ділянки, оскільки у частині третій статті 125 ОСОБА_3 кодексу України визначено, що приступати до використання земельної ділянки до встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) , одержання документа, що посвідчує право на неї, та його державної реєстрації забороняється.

Дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки без правовстановлюючого документа, зареєстрованого в установленому порядку, але за наявності рішення відповідного органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про передачу у власність або надання у користування (оренду) земельної ділянки чи наявність цивільно-правової угоди про набуття права на земельну ділянку, житловий будинок, будівлю або споруду, які на ній розміщені, не можуть бути кваліфіковані як "самовільне зайняття земельної ділянки. Вчинення таких дій є "використанням земельної ділянки без правовстановлюючого документа", відповідальність за що не передбачена.правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Як встановлено в судовому засіданні, для винесення оскаржуваної постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності у відповідача не було підстав.

За таких обставин факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 53 КУпАП,

з огляду на встановлені обставини та відповідні положення законодавства є недоведеним в зв'язку

з чим вимоги позивача в частині скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності підлягають задоволенню. Стосовно заявлених вимог про скасування розрахунку розміру збитків, суд виходить з того, що оскільки оскаржувану постанову скасовано, то автоматично втратив чинність проведений на її підставі розрахунок та він є юридично незначущим, в зв'язку з чим в суду відсутні підставі для його скасування.

Відповідно до п.1 ст. 247 КУпАП провадження по справі не може бути розпочато, а розпочате

підлягає закриттю за відсутністю події чи складу адміністративного правопорушення.

Згідно ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. З досліджених в судовому засіданні доказів встановлено, що оскаржувана позивачем постанова прийнята з порушенням діючого законодавства.

Згідно зі ст. 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги або протесту на

постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: 1) залишає постанову без зміни, а скаргу

або протест без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу; 4) змінює захід стягнення в межах, передбачених

нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак,

щоб стягнення не було посилено.

Згідно з ст. 162 КАС України при вирішенні справи по суті, суд може задовольни™

адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. Суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист

прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Оскільки відповідно до ст. 288 КУпАП, оскарження постанов у справах про притягнення до адміністративної відповідальності здійснюються в порядку Кодексу адміністративного судочинства України, але з рахуванням особливостей, встановлених Кодексом України про адміністративні правопорушення, суд вважає, що резолютивна частина постанови про справі повинна бути викладена в редакції, яка узгоджується з положеннями ст. 293 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 53, 53-1, 288, 293 КУпАП, ст.ст. 11, 70, 71, 159 - 163 КАС України,суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов - задовольнити частково.

Постанову № 001239, винесену 27 липня 2010 року старшим державним інспектором з контролю за використанням та охороною земель у Кілійському районі Одеської області ОСОБА_2 про притягнення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, до адміністративної відповідальності за статтею 53 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення - скасувати.

Провадження по справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, до адміністративної відповідальності за статтею 53 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити, в зв'язку з відсутністю в діях особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, складу адміністративного правопорушення.

В задоволенні інших вимог - відмовити.

Відповідно до ст. 171-2 КАС України рішення місцевого загального суду як адміністративного суду у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності є остаточним і оскарженню не підлягає.

Суддя Кілійського районного суду ОСОБА_5

1 на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами