Справа № 2а-302/10/1070
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2015-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"24" вересня 2015 р. м. Київ К/800/68301/14

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

Олендера І.Я. (доповідача), Карася О.В., Рибченко А.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Управління Пенсійного фонду України в м. Славутичі Київської області до Первинної профспілкової організації Чорнобильської АЕС про стягнення заборгованості по відшкодуванню фактичних витрат на виплату пільгових пенсій, провадження в якій відкрито за касаційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в м. Славутичі Київської області на постанову Київського окружного адміністративного суду від 20 червня 2011 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 2 грудня 2014 року,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2009 року Управління Пенсійного фонду України в м. Славутичі Київської області (далі - позивач, УПФ) звернулося до суду з позовом, в якому, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просило стягнути з Первинної профспілкової організації Чорнобильської АЕС (далі - відповідач) заборгованість по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за Списком № 1 в загальному розмірі 201911,17 грн.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 20 червня 2011 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 2 грудня 2014 року, в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Суди попередніх інстанцій мотивували свої рішення тим, що відсутні підстави для стягнення на користь позивача фактичних витрат на виплату і доставку пільгових пенсій по вказаним у позові працівникам відповідача, оскільки на підприємстві відповідача відсутні виробництва передбачені списками № 1. Крім того, особам була призначена пільгова пенсія за виконання ними робіт в зоні Чорнобильської АЕС на підставі Постанови Ради Міністрів УРСР від 20.11.1990 року № 343, а тому відшкодування вказаних витрат повинно здійснюватись за рахунок Державного бюджету України.

Не погоджуючись із рішеннями судів попередніх інстанцій позивач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить про скасування рішень судів попередніх інстанцій, як таких, що ухвалені із порушенням норм матеріального та процесуального права, ухвалити нову постанову про задоволення позовних вимог. У доводах касаційної скарги зазначає, що відповідач зобов'язаний відшкодовувати позивачу витрати на виплату і доставку пенсій, призначених на підставі п. «а» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», після досягнення цими особами пенсійного віку, зменшеного відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Касаційний розгляд справи проведено в порядку письмового провадження, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 222 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Судами попередніх інстанцій встановлено наступні обставини.

Первинна профспілкова організація Чорнобильської АЕС зареєстрована як юридична особа з 31.03.2000 року (а.с.15). Як платник страхових внесків, відповідач перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України у м. Славутичі Київської області, а отже є страхувальником у розумінні положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Позивачем на підставі розрахунків фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до ч. 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в частині пенсій, призначених відповідно до п. «а» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (крім працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників), визначено розмір витрат, які підлягають відшкодуванню позивачем за період вересень 2008 року - травень 2009 року в загальному розмірі 201911,17 грн.

До вказаних розрахунків включено осіб: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, яким призначено пільгову пенсію за Списком № 1 за період роботи на підприємстві відповідача.

На час розгляду справи, суму заборгованості по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах за списком № 1, відповідачем сплачено не було, у зв'язку з чим позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом.

На час розгляду справи, суму заборгованості по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах за Списком № 1, відповідачем сплачено не було, у зв'язку з чим позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом.

Перевіривши правильність застосування судами норм матеріального і процесуального права, колегія суддів приходить до висновку, що зазначена касаційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних мотивів.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» цей Закон регулює відносини, що виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що йому не суперечить.

Згідно з п. 16 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить зазначеному Закону.

Враховуючи зазначене ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» як загальна до спірних правовідносин не може застосовуватися при визначенні періоду, протягом якого витрати органів Пенсійного фонду України на виплату і доставку пенсій відшкодовуються за рахунок підприємств та організацій. Натомість застосуванню підлягають норми Закону «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», оскільки предметом розгляду у спорах цієї категорії є не визначення права на пенсію особам, що мають спеціальний статус постраждалих внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС, а зобов'язання відшкодовувати витрати на виплату і доставку пільгових пенсій, призначених за списком № 1, до набуття права на пенсію за віком.

Отже, витрати на виплату та доставку пенсій особам, які були зайняті на роботах за списком № 1, у тому числі й особам, які крім цього мають статус постраждалих внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС, покриваються підприємствами та організаціями до набуття цими особами права на пенсію за віком відповідно до Закону «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Такий висновок відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом України щодо правильного застосування п.п. 1 п. 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з метою визначення кінцевого терміну відшкодування платниками витрат ПФУ на виплату і доставку пільгових пенсій, призначених працівникам за списком № 1 по справах від 12.06.2012 року, 16.04.2013 року та 14.01.2014 року у справах №№ 21-107а12, 21-12а13, 21-434а13 відповідно. Крім того, аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 10.02.2015 року у справі № 21-596а14 між тими самими сторонами щодо іншого періоду.

З огляду на зазначене, суд касаційної інстанції приходить до висновку, що відповідач зобов'язаний відшкодовувати позивачу витрати на виплату і доставку пенсій, призначених на підставі п. «а» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», після досягнення цими особами пенсійного віку, зменшеного відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а тому адміністративний позов підлягає задоволенню.

За змістом ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим - ухвалене судом на підставі повного та всебічного з'ясування обставин в адміністративній справі, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 223 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове судове рішення.

Зважаючи на те, що у справі не вимагається збирання або проведення додаткової перевірки доказів, обставини встановлені повно та правильно, але допущена помилка в застосуванні норм матеріального та процесуального права, суд касаційної інстанції, згідно зі статтею 229 Кодексу адміністративного судочинства України, скасовує рішення судів першої та апеляційної інстанції і ухвалює нове рішення.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 220, 222, 223, 229, 232 КАС України суд,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Славутичі Київської області задовольнити.

Постанову Київського окружного адміністративного суду від 20 червня 2011 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 2 грудня 2014 року у справі № 2а-302/10/1070 - скасувати та ухвалити нову постанову.

Адміністративний позов Управління Пенсійного фонду України в м. Славутичі Київської області задовольнити.

Стягнути з Первинної профспілкової організації Чорнобильської АЕС на користь Управління Пенсійного фонду України в м. Славутичі Київської області заборгованість по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за Списком № 1 в розмірі 201911 (двісті одна тисяча дев'ятсот одинадцять) грн. 17 (сімнадцять) коп.

Постанова набирає законної з моменту проголошення, оскарженню не підлягає та може бути переглянута в порядку передбаченому ст.ст. 235 - 244-2 КАС України.

Судді: І.Я. Олендер

О.В. Карась

А.О. Рибченко