Справа № 816/3398/15
Суддя: М.В. Довгопол
Дата ухвалення: 2015-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2015 року м. ПолтаваСправа № 816/3398/15

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Довгопол М.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Кулик-Куличок О.Л.,

представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Глобинський маслосирзавод" до Відділу державної виконавчої служби Глобинського районного управління юстиції, третя особа - ОСОБА_2, про визнання протиправною та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

21 серпня 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Глобинський маслосирзавод" (надалі - позивач, ТОВ "Глобинський маслосирзавод") звернулося до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Відділу державної виконавчої служби Глобинського районного управління юстиції (надалі - відповідач, ВДВС Глобинського РУЮ), третя особа - ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування постанови від 27 квітня 2015 року про стягнення з боржника виконавчого збору у виконавчому провадженні №45093512.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що постановою заступника начальника Відділу державної виконавчої служби Глобинського районного управління юстиції від 23.04.2015 поновлено виконавче провадження №45093512 та надано позивачу строк для самостійного виконання рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська до 24.04.2015. Вказував на те, що платіжним дорученням від 24.04.2015 №1641 ТОВ "Глобинський маслосирзавод" здійснено перерахування грошових коштів у сумі 50 000 грн. на рахунок відповідача і таким чином виконано рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська у строки, що встановлені державним виконавцем. За таких обставин вважає, що постанова заступника начальника Відділу державної виконавчої служби Глобинського районного управління юстиції від 27.04.2015 про стягнення з боржника виконавчого збору винесена з порушенням приписів ст. 27, 28 Закону України "Про виконавче провадження", а тому підлягає скасуванню.

В судовому засіданні представник позивача вимоги позовної заяви підтримав, просив їх задовольнити.

Відповідач явку в судове засідання повноважного представника не забезпечив, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Надіслав письмові заперечення, у яких зазначив, що державний виконавець при винесенні оскаржуваної постанови діяв у чіткій відповідності до вимог Закону України Про виконавче провадження, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Третя особа у судове засідання не з'явилася, хоча у матеріалах справи наявні докази, що вона належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи; про причини неявки в судове засідання не повідомила.

Враховуючи приписи статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважав за можливе провести розгляд справи за даної явки сторін.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська у справі № 415/8573/12 стягнуто з Товариства з додатковою відповідальністю "Глобинський маслосирзавод" на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 50 000,00 грн.

На виконання зазначеного рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська, з метою повного та фактичного виконання рішення суду, 04.09.2014 видано виконавчий лист № 415/8573/12 /а.с. 145/.

17 жовтня 2014 року державним виконавцем ВДВС Глобинського РУЮ відкрито виконавче провадження з примусового виконання вищенаведеного виконавчого документа та запропоновано боржнику виконати рішення суду в термін до 24 жовтня 2014 року /а.с. 146/.

22 жовтня 2014 року до ВДВС Глобинського РУЮ надійшла заява ТОВ "Глобинський маслосирзавод", в якій останній просив орган державної виконавчої служби звернутися до суду із заявою про заміну сторони ТДВ "Глобинський маслосирзавод" його правонаступником ТОВ "Глобинський маслосирзавод" та винести постанову про зупинення виконавчого провадження /а.с. 147/.

23 жовтня 2014 державний виконавець ВДВС Глобинського РУЮ звернувся до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська з поданням про заміну сторони виконавчого провадження /169-170/.

В той же день, державним виконавцем ВДВС Глобинського РУЮ винесено постанову про зупинення виконавчого провадження до закінчення строку дії зазначених обставин /а.с. 172/.

02 грудня 2014 року до ВДВС Глобинського РУЮ надійшла копія ухвали Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 10.11.2014 у справі №415/8573/12, яка не набрала законної сили, про задоволення подання державного виконавця ВДВС Глобинського РУЮ про заміну сторони виконавчого провадження /а.с. 171, 173/.

21 квітня 2015 року до ВДВС Глобинського РУЮ надійшла ухвала Апеляційного суду Дніпропетровської області від 30.03.2015 по справі №415/8573/12, якою відхилено апеляційну скаргу ТОВ "Глобинський маслосирзавод" та залишено без змін ухвалу Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 10.11.2014 /а.с. 182-183/.

23 квітня 2015 року заступником начальника ВДВС Глобинського РУЮ винесено постанову про поновлення виконавчого провадження та постанову про заміну сторони виконавчого провадження, а саме: боржника ТДВ "Глобинський маслосирзавод" на правонаступника ТОВ "Глобинський маслосирзавод" /а.с. 184 - 185/.

24 квітня 2015 року ТОВ "Глобинський маслосирзавод" перераховано на рахунок ВДВС Глобинського РУЮ кошти в сумі 50 000 грн з метою відшкодування моральної шкоди ОСОБА_2 згідно рішення суду від 06.06.2013, що підтверджується платіжним дорученням № 1641 від 24.04.2015 /а.с. 230/.

27 квітня 2015 року платіжне доручення № 1641 від 24.04.2015 позивачем надано до ВДВС Глобинського РУЮ, про що свідчить штамп вхідної реєстрації останнього /а.с. 200/.

Однак 27 квітня 2015 року заступником начальника ВДВС Глобинського РУЮ ОСОБА_3 складено акт державного виконавця, про те, що при примусовому виконанні виконавчого листа №415/8573/12, виданого 04.09.2014 Заводським районним судом м. Дніпродзержинська про стягнення з ТОВ "Глобинський маслосирзавод" на користь ОСОБА_2 моральної шкоди , боржником в строк до 24.04.2015 не надано документального підтвердження виконання рішення в строк для самостійного виконання /а.с. 186/.

27 квітня 2015 державним виконавцем ВДВС Глобинського РУЮ ОСОБА_3 винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі 5 000 грн /а.с. 187/.

Позивач не погодився з даною постановою, у звязку з чим звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до положень статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

За загальним правилом згідно частини 2 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Водночас частиною 3 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Суд бере до уваги, що статтею 181 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено спеціальні скорочені строки звернення до суду у справах за позовами учасників виконавчого провадження щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби

Згідно частин 1, 2 статті 181 Кодексу учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб. Позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів; у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.

Позивач є стороною виконавчого провадження (боржником), тому строк звернення до суду відповідно до п.1 ч.2 ст. 181 Кодексу адміністративного судочинства України складає 10 днів.

Протокольною ухвалою суду від 22 вересня 2015 року судом визнано поважними причини пропуску позивачем строку звернення до суду, враховуючи те, що позивач звертався із скаргою на дії державного виконавця до начальника відділу ДВС Глобинського РУЮ /а.с. 41 - 42/, а також подавав позовні заяви до Заводського районного суду м. Дніпрозержинська Дніпропетровської області та Глобинського районного суду Полтавської області про скасування постанови про стягнення виконавчого збору від 27.04.2015. Ухвалою Заводського районного суду м. Дніпрозержинська Дніпропетровської області від 22.05.2015 позовну заяву повернуто позивачу та роз'яснено право звернення із позовом до Глобинського районного суду Полтавської області /а.с. 213/. Ухвалою Глобинського районного суду Полтавської області від 06.08.2015 позов повернуто позивачеві для подання до належного суду (Полтавського окружного адміністративного суду) /а.с. 50/. Таким чином позивач вживав заходи досудового та судового врегулювання спору, внаслідок чого пропустив строк звернення до суду.

Визнаючи причини пропуску позивачем строку звернення до суду поважними, суд враховував, що відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини", Європейська Конвенція "Про захист прав людини і основоположних свобод" (далі - Конвенція) і практика Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) є джерелом права.

Частиною 1 статті 6 Конвенції передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

В Рішенні по справі "Креуз проти Польщі" від 19.06.2001 Європейський суд з прав людини констатує, що право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Разом з тим, такі обмеження не повинні впливати на доступ до суду чи ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди суті цього права, та мають переслідувати законну мету. Проявом цього права є забезпечення для кожної особи можливості звернутися до суду.

У рішеннях по справі "Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії" від 13 січня 2000 року та по справі "Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії" від 28 жовтня 1998 року, Європейський суд з прав людини зазначив, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Європейський Суд з прав людини у справі "Іліан проти Туреччини" зазначає, що правило встановлення обмежень доступу до суду у зв'язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання слід звертати увагу на обставини справи.

Надаючи оцінку правомірності оскаржуваної постанови та обґрунтованості позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законом України від 21.04.1999 року № 606-XIV "Про виконавче провадження" (далі - Закон № 606-XIV).

За приписами статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини 2 статті 25 цього Закону державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Частиною першою статті 27 Закону № 606-XIV передбачено, у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Згідно з частиною 1 статті 28 Закону № 606-XIV у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню чи поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом.

Отже, стягнення виконавчого збору є саме тим заходом, який застосовується державним виконавцем у випадку невиконання боржником рішення суду в строк, що встановлений для добровільного виконання.

Як встановлено судом, 17 жовтня 2014 року державним виконавцем ВДВС Глобинського РУЮ відкрито виконавче провадження з примусового виконання вищенаведеного виконавчого документа та запропоновано боржнику виконати рішення суду в термін до 24 жовтня 2014 року /а.с. 146/.

Однак, до закінчення встановленого строку для добровільного виконання рішення суду, 23 жовтня 2014 року, державним виконавцем ВДВС Глобинського РУЮ винесено постанову про зупинення виконавчого провадження у зв'язку із зверненням до суду із поданням про заміну вибулої сторони правонаступником у порядку, встановленому частиною п'ятою статті 8 цього Закону.

Згідно положень статті 39 Закону України "Про виконавче провадження" протягом строку, на який виконавче провадження зупинено, виконавчі дії не провадяться.

Після усунення обставин, які стали підставою для зупинення виконавчого провадження, державний виконавець протягом трьох днів з моменту, коли йому стало про це відомо, зобов'язаний своєю постановою поновити виконавче провадження за власною ініціативою або за заявою стягувача. Копії постанови надсилаються сторонам у триденний строк.

23 квітня 2015 заступником начальника ВДВС Глобинського РУЮ винесено постанову про поновлення виконавчого провадження /а.с. 183-184/.

Таким чином останнім днем на добровільне виконання рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська за виконавчим листом № 415/8573/12 від 04.09.2014 є 24.04.2015.

24.04.2015 ТОВ "Глобинський маслосирзавод" перерахувало на рахунок органу державної виконавчої служби кошти в сумі 50 000 грн на виконання рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська, про що свідчить платіжне дорученням №1641 від 24.04.2015, яке було надано 27.04.2015 відповідачу. Отже, позивач фактично виконав судове рішення у строк, встановлений для добровільного виконання.

Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.12.2003 № 14 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження" звернуто увагу на те, що витрати виконавчого провадження та виконавчий збір стягуються за постановою державного виконавця з боржника, якщо останній не виконав рішення добровільно в установлений для цього строк і воно було виконане примусово.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що постанова державного виконавця про стягнення з боржника виконавчого збору від 27.04.2015 року не ґрунтується на вимогах Закону України "Про виконавче провадження", прийнята без урахування усіх обставин, які мають значення для прийняття такого рішення.

У відповідності до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем в ході розгляду справи не доведено правомірності прийнятої ним постанови.

За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, підтверджені матеріалами справи та підлягають задоволенню.

Згідно з частиною 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Глобинський маслосирзавод" до Відділу державної виконавчої служби Глобинського районного управління юстиції, третя особа - ОСОБА_2, про визнання протиправною та скасування постанови задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Відділу державної виконавчої служби Глобинського районного управління юстиції від 27 квітня 2015 року про стягнення з боржника виконавчого збору у виконавчому провадженні №45093512.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Глобинський маслосирзавод" судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 182 грн. 70 коп. (сто вісімдесят дві гривні сімдесят копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Відділу державної виконавчої служби Глобинського районного управління юстиції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови складено 28 вересня 2015 року.

Суддя М.В. Довгопол