Справа № 826/12488/15
Суддя: Мельничук В.П.
Дата ухвалення: 2015-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

01 жовтня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого-судді: Мельничука В.П.

суддів: Лічевецького І.О., Мацедонської В.Е.,

при секретарі: Сергійчук Л.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Еко ХХІ століття» на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 28 липня 2015 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Еко ХХІ століття» до Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві про визнання дій протиправними, скасування постанов, -

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Еко ХХІ століття» звернулося до Окружного адміністративного суду м. Києва з адміністративним позовом до Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві про визнання дій протиправними, скасування постанов. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вважає, що відповідач протиправно виніс постанову № 36321663 від 19.07.2013 року про стягнення виконавчого збору, постанову № 45620998 від 28.11.2014 року про відкриття виконавчого провадження та постанову № 45620998 від 09.06.2015 року про арешт коштів боржника, оскільки постанова № 36321663 від 19.07.2013 року про стягнення виконавчого збору на адресу ТОВ «Еко ХХІ століття» не надходила, в той же час товариство сплатило суму виконавчого бору та суму витрат на проведення виконавчих дій, яка була зазначена державним виконавцем у вимозі від 20.08.2013 року № 1034/4.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 28 липня 2015 року позов задоволено частково. Скасовано постанову № 45620998 від 28.11.2014 року в частині стягнення з ТОВ «Еко ХХІ століття» виконавчого збору в розмірі 8666,78 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням Товариство з обмеженою відповідальністю «Еко ХХІ століття» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та ухвалити в цій частині нову постанову про задоволення даного позову.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, оскаржувану постанову суду першої інстанції - без змін з наступних підстав.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198, п. 1 ч. 1 ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 195 КАС України рішення суду першої інстанції підлягає перегляду в апеляційному порядку в межах апеляційної скарги.

Судом першої інстанції було встановлено, що 05.02.2013 року головним державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у місті Києві Марченко О.А. було відкрито виконавче провадження № 36321663 щодо примусового виконання наказу № 501-11/717-2012, виданого 14.09.2012 року Господарським судом м. Києва, про стягнення з ТОВ «Еко ХХІ століття» на користь КП «Київреклама» суму у розмірі 866678,52 грн.

У вищенаведеній постанові державний виконавець надав боржнику строк для самостійного виконання наказу № 501-11/717-2012 від 14.09.2012 року та попередив, що у разі невиконання рішення в наданий для добровільного виконання строк, рішення суду буде виконане у примусовому порядку із стягненням з боржника виконавчого збору та витрат, пов'язаних з проведенням виконавчих дій.

19.07.2013 року державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у місті Києві Марченко О.А. було винесено постанову №36321663 про стягнення з боржника (ТОВ «Еко ХХІ століття») виконавчого збору в розмірі 86667,85 грн.

20.08.2013 року державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у місті Києві Марченко О.А. було винесено вимогу державного виконавця, якою було зобов'язано ТОВ «Еко ХХІ століття» сплатити залишок боргу по виконанню ВП № 36321663 у розмірі 10060,27 грн., а також виконавчий збір у розмірі 8666,78 грн., витрати на проведення виконавчих дій у розмірі 150,00 грн.

01.11.2013 року ТОВ «Еко ХХІ століття» листом повідомило відповідача про оплату виконавчого збору в розмірі 8666,78 грн. (платіжне доручення № 4474 від 22.10.2013 року), витрат на проведення виконавчих дій у розмірі 150,00 грн. (платіжне доручення № 4473 від 22.10.2013 року) та зазначило про відсутність заборгованості перед КП «Київреклама» (довідка КП «Київреклама» від 07.10.2013 року № 196-14308/КР), згідно із рішенням Господарського суду м. Києва № 501-11/717-2012 від 18.04.2012 року.

28.11.2014 року головним державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у місті Києві Ченківським О.О. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 45620998 щодо примусового виконання постанови Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у місті Києві від 19.07.2013 року № 36321663 про стягнення з ТОВ «Еко ХХІ століття» на користь держави виконавчий збір у розмірі 86667,85 грн.

09.06.2015 року головним державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у місті Києві Ченківським О.О. було винесено постанову про арешт коштів боржника (ТОВ «Еко ХХІ століття») № 45620998.

Не погоджуючись з такими діями відповідача та постановами № 36321663 від 19.07.2013 року про стягнення виконавчого збору, № 45620998 від 28.11.2014 року про відкриття виконавчого провадження та № 45620998 від 09.06.2015 року про арешт коштів боржника, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Задовольняючи позов частково суд першої інстанції виходив з того, що вимоги позивача є правомірними та обгрунтованими, а тому підлягають задоволенню частково.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції та вважає його обгрунтованим з огляду на наступне.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку регулюються Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Згідно із частиною першою статті 28 Закону України «Про виконавче провадження», у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. У разі невиконання боржником у той самий строк рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - фізичної особи і в розмірі вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - юридичної особи. У зазначених розмірах виконавчий збір стягується з боржника також у разі повернення виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувача та у разі самостійного виконання боржником рішення після початку його примусового виконання, зокрема шляхом перерахування коштів безпосередньо на рахунок стягувача. Постанова про стягнення виконавчого збору може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до пункту 4.1.3 Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 15 грудня 1999 року № 74/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 15 грудня 1999 року за № 865/4158, якщо боржник у встановлений строк добровільно не виконав рішення, то державний виконавець невідкладно розпочинає його примусове виконання в межах строку, передбаченого статтею 25 Закону.

Отже, виконавчий збір визначається в розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню, у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у наданий строк.

Судом першої інстанції було встановлено, що КП «Київреклама» в довідці від 07.10.2013 року № 196-14308/КР зазначило, що станом на 04.10.2013 року заборгованість ТОВ «Еко ХХІ століття» перед КП «Київреклама» відсутня.

В той же час, позивач не надав суду доказів про виконання постанови про відкриття виконавчого провадження від 05.02.2013 року № 36321663 у встановлений строк.

Таким чином, враховуючи, що виконавчий збір стягується з боржника також у разі самостійного виконання боржником рішення після початку його примусового виконання, колегія суддів вважає правильним висново ксуду першої інстанції про наявність підстав у відповідача для винесення постанови № 36321663 від 19.07.2013 року про стягнення виконавчого збору, у зв'язку з чим відсутні підстави для задоволення позовних вимог про визнання протиправними дій відповідача щодо винесення постанови вказаної постанови та підстави для скасування даної постанови.

Відповідно до частини сьомої статті 28 Закону України «Про виконавче провадження», у разі завершення виконавчого провадження з виконання рішення немайнового характеру та в разі закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених статтею 49 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня після завершення (закінчення) такого виконавчого провадження відкриває виконавче провадження за постановою про стягнення виконавчого збору.

З матеріалів виконавчого провадження № 36321663 судом першої інстанції було встановлено, що виконавче провадження № 36321663 було закінчено 21.11.2014 року на підставі пункту 8 частини першої статті 49 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки борг та витрати по виконавчому провадженню стягнуто в повному обсязі, виконавчий збір стягнуто в розмірі 8666,78 грн., у зв'язку з чим постанова про стягнення з боржника виконавчого збору підлягала виділенню в окреме виконавче провадження.

28.11.2014 року відповідачем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 45620998 щодо примусового виконання постанови Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у місті Києві від 19.07.2013 року № 36321663 про стягнення з ТОВ «Еко ХХІ століття» на користь держави виконавчого збору в розмірі 86667,85 грн.

Також, відповідачем було винесено постанову про арешт коштів боржника (ТОВ «Еко ХХІ століття») № 45620998.

При цьому колегія суддів погоджується з критичним сприйняттям судом першої інстанції доводів позивача щодо протиправності даних постанов, так як ТОВ «Еко ХХІ століття» сплатило суму виконавчого збору в розмірі 8666,78 грн., яка була зазначена державним виконавцем у вимозі від 20.08.2013 року № 1034/4, оскільки постанова № 36321663 від 19.07.2013 року про стягнення виконавчого збору на адресу товариства не надходила.

Проте, позивачем додано до позовної заяви копію постанови № 36321663 від 19.07.2013 року про стягнення виконавчого збору, з якої вбачається, що виконавчий збір, який ТОВ «Еко ХХІ століття» мало сплатити становив саме 86667,85 грн., а не 8666,78 грн.

Таким чином, позивачу після ознайомлення із постановою № 36321663 від 19.07.2013 року про стягнення виконавчого збору стало достеменно відомо, що товариство не в повній мірі сплатило виконавчий збір по виконавчому провадженню № 36321663.

Також, відповідно до ч. 1 статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» визначено розмір виконавчого збору, що стягується з боржника у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, а саме: 10 відсотків суми, що підлягає стягненню.

В пункті 4.16.6 Інструкції про проведення виконавчих дій зазначено, що за постановами про стягнення виконавчого збору виконавчі провадження не заводяться, виконавчий збір не береться, постанова приєднується до виконавчого провадження, щодо якого винесено цю постанову. Виділення постанови про стягнення виконавчого збору в окреме виконавче провадження допускається в разі винесення постанови про закінчення виконавчого провадження, щодо якого було винесено постанову про стягнення виконавчого збору. При виконанні цієї постанови виконавчий збір не береться.

Крім того, відповідно до статті 52 Закону України «Про виконавче провадження», звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. На кошти та інші цінності боржника, що знаходяться на рахунках, вкладах та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, накладається арешт. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, які будуть відкриті після винесення постанови про накладення арешту. Стягнення на майно боржника звертається в розмірі і обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження. У разі якщо боржник володіє майном спільно з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням державного виконавця.

У зв'язку з чим, виконавчий збір за виконання постанови про стягнення виконавчого збору не береться, а з боржника лише стягується несплачена ним сума виконавчого збору та з метою виконання виконавчого документу може накладатися арешт на кошти.

Враховуючи, що позивач не в повній мірі сплатив виконавчий збір по виконавчому провадженню № 36321663, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що відповідач мав законні підстави для відкриття провадження про стягнення виконавчого збору, а тому відсутні підстави для задоволення позовної вимоги про визнання неправомірними дій відповідача щодо винесення постанови № 45620998 від 28.11.2014 про відкриття виконавчого провадження.

Проте, судом першої інстанції було встановлено, що в спірній постанові № 45620998 від 28.11.2014 року про відкриття виконавчого провадження, відповідач зобов'язав ТОВ «Еко ХХІ століття» сплатити виконавчий збір в розмірі 86667,85 грн., в той час як позивачем сплачено частину суми виконавчого збору, що підтверджується платіжним дорученням від 22.10.2013 року № 4473 на суму 8666,78 грн.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідач, приймаючи постанову № 45620998 від 28.11.2014 року про відкриття виконавчого провадження, зобов'язаний був врахувати, що ТОВ «Еко ХХІ століття» частково сплатило виконавчий збір, а тому стягненню підлягала не вся сума збору, а решта, яка становить 78001,07 грн. (86667,85 грн. - 8666,78 грн.).

Крім того, відповідно до платіжного доручення від 15.06.2015 року № 1674 що ТОВ «Еко ХХІ століття» сплатило виконавчий збір в розмірі 78001,07 грн.

У зв'язку з чим, постанова № 45620998 від 28.11.2014 року про відкриття виконавчого провадження підлягає скасуванню в частині стягнення з ТОВ «Еко ХХІ століття» виконавчого збору в розмірі 8666,78 грн.

При цьому, позовна вимога про визнання неправомірними дій відповідача щодо винесення постанови № 45620998 від 09.06.2015 року про арешт коштів боржника не підлягає задоволенню, оскільки державний виконавець наділений повноваженнями накладати арешт на кошти для забезпечення виконання виконавчого документу та на момент її винесення позивачем не було сплачено суму виконавчого збору у повному обсязі.

Таким чином, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення даного позову частково.

Доводи апеляційної скарги спростовуються вищевикладеним, а тому вона задоволенню не підлягає.

За змістом ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим - ухвалене судом на підставі повного та всебічного з'ясування обставин в адміністративній справі, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 2, 159, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Еко ХХІ століття» - залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 28 липня 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий-суддя: В.П. Мельничук

Судді: І.О. Лічевецький

В.Е. Мацедонська

.

Головуючий суддя Мельничук В.П.

Судді: Лічевецький І.О.

Мацедонська В.Е.