Справа № 2-а-2933/11
Суддя: Шереметьєва Л. А.
Дата ухвалення: 2011-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №2-а-2933
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 вересня 2011 року Соломянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого- судді- ОСОБА_1

при секретарі- Подолян О.С.

розглянувши в відкритому судовому засіданні м. Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Соломянському районі м. Києва,Управління праці та соціального захисту населення Солом»янської районної в м. Києві державної адміністрації, Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат про визнання бездіяльності неправомірною та зобовязання здійснити перерахунок пенсії та щорічної допомоги на оздоровлення,суд,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом і просить зобов»язати відповідача - Управління Пенсійного фонду України в Соломянському районі м. Києва провести перерахунок та виплатити йому додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров»ю, відповідно до ст. Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи,в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, починаючи з 01.01.2009 року, а також зобов»язати його виплачувати йому довічно дану пенсію в розмірі, встановленому законом, а саме: 30% мінімальної пенсії за віком.

Крім того, просить зобов»язати відповідачів - Управління праці та соціального захисту населення Солом»янської районної в м. Києві державної адміністрації та Київський міський центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат провести перерахунок з 01.01.2004 року та виплатити йому щорічну допомогу на оздоровлення в розмірі 5 мінімальних заробітних плат та зобов»язати їх призначити йому довічно та виплачувати дану грошову допомогу в цьому ж розмірі.

Посилається в позові на те, що він є постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи 2 категорії.

Відповідно до ст.51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особам, віднесеним до 2 категорії, виплачується додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров»ю, в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Виходячи з того, що відповідач УПФ України в Солом»янському р-ні м.Києва обмежує його право на отримання пенсії в розмірі, встановленому законом, виплачує її в меншому розмірі, ніж передбачено законом, просить задовольнити позов.

Крім того, відповідно до ст.48 даного закону він має право на отримання щорічної допомоги на оздоровлення в розмірі 5 мінімальних заробітних плат.

Оскільки відповідач - Управління праці та соціального захисту населення Солом»янської районної в м. Києві державної адміністрації нараховує, а Київський міський центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат виплачує йому з 01.01.2004 року цю допомогу в значно меншому розмірі, також просить задовольнити позов.

Просить також обох відповідачів призначити йому довічно та виплачувати додаткову пенсію за шкоду в розмірі, встановленому законом, та щорічно допомогу на оздоровлення також в розмірі, визначеному законом.

Ухвалою суду від 09.06.2011 року позивачу відмовлено в поновленні строку для звернення до суду в частині вимог про проведення перерахунку та виплату додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров»ю, за період часу з 01.01.2009 по 19.11.2010 року, та в частині вимог про виплату щорічної допомоги на оздоровлення за 2004-2009 роки.

Представники відповідачів - Управління Пенсійного фонду України в Соломянському районі м. Києва та Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат в судове засідання не з»явилися, про час розгляду справи сповіщалися належним чином. Про причину неявки суд до відома не поставили, а тому суд відповідно до ч.4 ст.128 КАС України вважає за можливе розглядати справу в їх відсутності.

Представник відповідача - Управління праці та соціального захисту населення Солом»янської районної в м. Києві державної адміністрації проти позову заперечував.

Посилається на те, що щорічна допомога на оздоровлення позивачу за 2010 рік призначена протоколом від 04.11.2010 року, до суду позивач звернувся 19.05.2011 року, тобто з пропуском встановленого законом строку.

Виходячи з цього, просить в позові відмовити.

Позивач просить розглядати справу в його відсутності.

Заслухавши пояснення представника відповідача- Управління праці та соціального захисту населення Солом»янської районної в м. Києві державної адміністрації , дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог позивача, виходячи з наступного.

Встановлено,що позивач є учасником ліквідації аварії на ЧАЕС 2 категорії.

Згідно посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році серії А № 332329, позивач віднесений до осіб 2 категорії, що потерпіли внаслідок аварії на ЧАЕС і має право на пільги і компенсації, встановлені Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Відповідно до ч.1 ст.51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», особам, віднесеним до категорії 2, щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, призначається в розмірі 30 процентів мінімальної пенсії за віком.

Законом № 107-VI від 28.12.2007року були внесені зміни до даної статті, згідно з якими додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, призначається в розмірі 15 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Рішенням Конституційного суду України від 22.05.2008 року №10-рп/2008 зміни, що були внесені до ст.51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" були визнані неконституційними.

Таким чином, дана стаття була відновлена в редакції, яка діяла до внесення змін в неї.

Відповідно до ст.152 Конституції України закони, інші правові акти або окремі їх положення, що визнані неконституційними втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність.

Рішення Конституційного Суду України має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у звязку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень законів, що визнані неконституційними і є обовязковим до виконання на території України, остаточними і не може бути оскарженим.

Основні положення щодо реалізації права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров'я, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Виходячи з цього та викладеного вище, суд вважає вимоги позивача в цій частині обґрунтованими.

Відповідно до ст.48 даного Закону учасники ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії інваліди 2 групи мають право на отримання щорічної допомоги на оздоровлення в розмірі п»яти мінімальних заробітних плат.

Постановою КМУ №562 від 12.07.2005 року «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»був встановлений розмір такої допомоги інвалідам 2 групи в сумі 120гр.

Тобто, розмір щорічної допомоги на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи , в 2010 році одночасно було врегульовано по різному і різними нормативно-правовими актами.

За загальних умов у випадку правової колізії застосуванню підлягають положення нормативного акту, який є вищим за юридичною силою, в даному випадку - норми Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Судом встановлено, що протоколом Управління паці та соціального захисту населення Солом»янської районної в м. Києві державної адміністрації від 04.11.2010 року позивачу при нарахуванні та виплаті щорічної допомоги на оздоровлення відповідачем було застосовано нормативний акт, який має нижчу юридичну силу Постанову КМУ №562 від 12.07.2005 року.

Виходячи з цих обставин, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача і в цій частині.

Судом також встановлено, що 14.06.2011 року Верховною Радою України прийнято Закон України "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2011 рік", який набрав чинності 19.06.2011 року.

П.7 ч.1 зазначеного Закону Прикінцеві положення Закону України "Про Державний бюджет України на 2011 рік" доповнено п.4, яким встановлено, що у 2011 році норми і положення ст.ст. 39, 50, 51, 52, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", ст.ст.14, 22, 37 та ч.3 ст. 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік.

Даний закон не визнано неконституційним, а тому суд приходить до висновку про його застосування при вирішенні спору, як прийнятого пізніше.

На виконання даного закону Кабінетом Міністрів України прийнята постанова № 745 від 06.07.2011 року «Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету», яка набула чинності 23.07.2011 року.

Відповідно до ст.1 даної постанови щомісячна додаткова пенсія за шкоду, завдану здоров»ю, відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" тим, що належать до 2 категорії, виплачується в розмірі 15% прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

З огляду на це суд приходить до висновку, що до набрання чинності даною постановою КМУ, прийнятої на виконання вимог п.4 Прикінцевих положень Закону України "Про Державний бюджет України на 2011 рік", вимоги позивача підлягають задоволенню в розмірі, встановленому ст.51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а з 23.07.2011 року в розмірі, встановленому постановою КМУ №745 від 06.07.2011 року, тобто 15% прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

Відповідно до ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади при здійсненні ними владних управлінських функцій.

Виходячи з даної норми закону, а також відсутність підстав вважати про можливі порушення прав позивача з боку відповідачів у майбутньому, суд не знаходить підстав для задоволення вимог позивача в частині зобов»язання відповідачів нараховувати та виплачувати йому додаткову пенсію на майбутній час.

Керуючись ст.51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи",Законом України "Про Державний бюджет України на 2011 рік", постановою КМУ №745 від 06.07.2011 року«Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету», ст.ст. 69-71, 184-186 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Солом»янському р-ні м.Києва при нарахуванні ОСОБА_2 додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров»ю, за період часу з 19.11.2010 року по 22.07.2011 року в розмірі, що суперечить ст. 51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Солом»янському р-ні м. Києва нарахувати та виплатити ОСОБА_2 додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров»ю, відповідно до ст.51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком за період з 19.11.2010 року по 22.07.2011 року за вирахуванням фактично виплачених сум протягом вказаного періоду часу.

Зобов»язати Управління праці та соціального захисту населення Солом»янської районної в м. Києві державної адміністрації здійснити перерахунок щорічної допомоги на оздоровлення ОСОБА_3 за 2010 рік в порядку, встановленому ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», в розмірі 5/п»яти/мінімальних заробітних плат за вирахуванням здійсненої виплати.

В решті позову відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного адміністративного суду через районний суд.

Суддя