Справа № 805/18227/13-а
Суддя: Маслоід О.С.
Дата ухвалення: 2015-08-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Україна

Донецький окружний адміністративний суд

У Х В А Л А

про відстрочення виконання судового рішення

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Маслоід О.С., розглянувши у порядку письмового провадження заяву про відстрочення виконання рішення суду Державного підприємства «Шахтоуправління «Південнодонбаське № 1» по адміністративній справі за позовом Мар’їнської об’єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Донецькій області

до Державного підприємства «Шахтоуправління «Південнодонбаське № 1»

про стягнення заборгованості, -

за участю

представників сторін: не з’явились

ВСТАНОВИВ:

Мар’їнська об’єднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Донецькій області (надалі позивач) звернулась до адміністративного суду з позовом до Державного підприємства «Шахтоуправління «Південнодонбаське № 1» (надалі відповідач) про стягнення податкового боргу з податку на додану вартість у сумі 235688 грн.

Постановою від 23.01.2014 року позовні вимоги були задоволені у повному обсязі.

23.06.2015 року відповідач звернувся до суду із заявою про відстрочення виконання рішення суду строком на один рік у зв’язку із нестабільним фінансовим становищем, значного перевищення кредиторської заборгованості над дебіторською, зростання собівартості продукції, арештом банківських рахунків тощо. Підприємство внесено до реєстру підприємств паливно-енергетичного комплексу, що беруть участь у процедурі погашення заборгованості.

Позивач у судове засідання не з’явився, про дату, час та місце розгляду заяви повідомлений належним чином. Заяв, клопотань до суду не надав.

Відповідач у судове засідання не з’явився, про дату, час та місце розгляду заяви повідомлений належним чином. Ухвалу суду від 04.08.2015 року про зобов’язання надати документи в обґрунтування обставин, викладених у заяві про відстрочення, не виконав, тобто документів не надав.

Згідно вимог ч. 6 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України ( надалі КАС України) суд розглядає та вирішує справу на основі наявних доказів.

Розглянувши матеріали справи суд дійшов висновку про те, що заява про відстрочення виконання рішення суду не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно приписів ст. 263 КАС України за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), сторона виконавчого провадження може звернутися до адміністративного суду із заявою про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення.

Суд зазначає, що відстрочення виконання судового рішення у судовому порядку пов’язується з об’єктивними, непереборними, іншими словами виключними обставинами, що ускладнюють вчасне виконання судового рішення в повному обсязі. Вказані обставини, можуть мати, як суб’єктивний так і об’єктивний характер, але повинні бути єдині в своїй суті – ускладнювати виконання рішення або робити його неможливим.

Слід зазначити, що рішення суду за своєю суттю є актом органу судової влади, який наділено силою закону, що робить його обов’язковим до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними та юридичними особами на всій території України. Іншими словами, набираючи законної сили судовий акт наділяється примусово-владним характером, що вимагає від сторін виконавчого провадження та органів державної виконавчої служби вжиття всіх необхідних заходів до його негайного, повного та належного виконання. За таких обставин надання боржнику відстрочення та розстрочення виконання судового рішення є виключною мірою оскільки може суттєво послабити його силу.

Водночас, оскільки заява про відстрочення тарозстрочення виконання судового рішення розглядається за правилами Кодексу адміністративного судочинства України, заявник повинен надати суду докази в підтвердження обставин, що ускладнюють чи унеможливлюють виконання рішення суду.

Тобто, саме на відповідача покладається обов’язок доказування перед судом наявності обставин, які ускладнюють виконання рішення суду та доведення, що в ситуації, яка склалася присутній саме винятковий випадок, коли необхідно задовольнити заяву про відстрочення виконання постанови адміністративного суду.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, заявником в обґрунтування заяви про відстрочення виконання судового рішення не надано доказів, які б вказували на неможливість його виконання або підтверджували наявність обставин, які ускладнюють таке виконання.

Суд зауважує, що лише саме твердження відповідача про нестабільний фінансовий стан, фінансову залежність від бюджетного відшкодування, та значене перевищення кредиторської заборгованості над дебіторською не є достатнім для прийняття рішення про відстрочення виконання судової постанови.

Відповідно до п.6.1 ст.6 Податкового кодексу України (ПК України) податком є обов'язковий, безумовний платіж до відповідного бюджету, що справляється з платників податку відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до п.п.14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України податковий борг це сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

За приписами п. 100.1 ст. 100 ПК України розстроченням, відстроченням грошових зобов'язань або податкового боргу є перенесення строків сплати платником податків його грошових зобов'язань або податкового боргу під проценти, розмір яких дорівнює розміру пені, визначеному пунктом 129.4 статті 129 цього Кодексу.

Відповідно до п. 100.2 ст. 100 ПК України платник податків має право звернутися до контролюючого органу із заявою про розстрочення та відстрочення грошових зобов'язань або податкового боргу. Платник податків, який звертається до контролюючого органу із заявою про розстрочення, відстрочення грошових зобов'язань, вважається таким, що узгодив суму такого грошового зобов'язання.

Згідно п. 100.5 с. 100 ПК України визначено, що підставою для відстрочення грошових зобов'язань або податкового боргу платника податків є надання ним доказів, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, що свідчать про наявність дії обставин непереборної сили, що призвели до загрози виникнення або накопичення податкового боргу такого платника податків, а також економічного обґрунтування, яке свідчить про можливість погашення грошових зобов'язань або податкового боргу та/або збільшення податкових надходжень до відповідного бюджету внаслідок застосування режиму відстрочення, протягом якого відбудуться зміни політики управління виробництвом чи збутом такого платника податків.

В свою чергу вичерпний перелік обставин, що свідчить про наявність загрози виникнення або накопичення податкового боргу, і доказів існування таких обставин, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2010 року № 1235.

Відповідно до п. 100.9 ст. 100 ПК України рішення про розстрочення та відстрочення грошових зобов’язань чи податкового боргу стосовно загальнодержавних податків та зборів на строк, що виходить за межі одного бюджетного року, приймається керівником (заступником керівника) центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, або центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері митної справи, за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політки.

Пунктом 100.13 статті 100 ПК України встановлено, що порядок розстрочення та відстрочення грошових зобов’язань або податкового боргу платника податків встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики.

П. 1.4. Порядку розстрочення (відстрочення) грошових зобов’язань (податкового боргу) платників податків, затверджений наказом Міністерства фінансів України від 30.11.2012 року № 1263 (надалі Порядок) визначено, що розстрочення (відстрочення) грошових зобов’язань (податкового боргу) вважається наданим, якщо на підставі заяви платника податків прийнято відповідне рішення органу державної податкової служби та укладено договір про розстрочення (відстрочення). Визначення сум грошових зобов’язань (податкового боргу), що підлягають розстроченню (відстроченню), здійснюється за даними автоматизованої інформаційної системи, що ведеться органами державної податкової служби.

Суд зазначає, що ані позивачем, ані відповідачем не надано суду доказів звернення відповідачем до органу Державної податкової служби про надання розстрочення або відстрочення сплати податкового боргу, а також рішення, яке може бути прийнято податковим органом за результатом розгляду такої заяви з урахуванням повноважень наданих податковому органу.

Таким чином, суд зазначає, що матеріали справи не містять ані доказів існування у відповідача обставин, що свідчать про наявність загрози виникнення або накопичення у нього податкового боргу, передбачених постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2010 року № 1235, ані певного економічного обґрунтування, яке б свідчило про можливість погашення ним податкового боргу у майбутньому.

Крім того суд зазначає, що не надано документів на підтвердження обставин, що ускладнюють виконання судового рішення згідно ст.. 263 КАС України, а саме: довідок з банківських установ про відсутність коштів на усіх банківських рахунках відповідача тощо.

До того ж, суд звертає увагу на те, що у лютому 2014 року відповідач вже звертався до суду із заявою про відстрочення виконання цього судового рішення. Ухвалою суду від 11.02.2014 року заява була задоволена та відповідачеві вже було надано відстрочення до лютого 2015 року. З ухвали суду вбачається, що за рік відстрочення виконання судового рішення у стані відповідач змін не відбулось.

З огляду на викладене, заява про відстрочення виконання судового рішення є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Керуючись Конституцією України, Податковим кодексом України, постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2010 року № 1235, Порядком розстрочення (відстрочення) грошових зобов’язань (податкового боргу) платників податків, затверджений наказом Міністерства фінансів України від 30.11.2012 року № 1263, ст.. 71, 160, 165, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд –

УХВАЛИВ:

Зазначена ухвала може бути оскаржена до Донецького апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`яти днів з дня проголошення ухвали. Якщо ухвалу було постановлено у письмовому провадженні або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Скарга подається до Донецького апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд.

Суддя Маслоід О.С.