Справа № 758/9460/13-а
Суддя: Шаховніна М. О.
Дата ухвалення: 2013-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 758/9460/13-а
П ОС Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 вересня 2013 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Шаховніної М. О.,

при секретарі - Довгалюк Д. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Подільському районі м. Києва про визнання неправомірною відмови та зобов'язання перерахувати пенсію,

В С Т А Н О В И В :

У липні 2013 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Подільському районі м. Києва про визнання неправомірною відмови та зобов'язання перерахувати пенсію відповідно до ст. 37-1 Закону України «Про державну службу».

Свої вимоги мотивує тим, що вона є працюючим суддею Апеляційного суду м. Києва та одержує пенсію за віком згідно Закону України «Про державну службу» з 08 листопада 2002 року.

01 липня 2013 року вона звернулась до відповідача з заявою про перерахунок пенсії у зв'язку з підвищенням заробітної плати з підстав, передбачених ст. 37-1 Закону України «Про державну службу» та надала відповідні довідки про заробітну плату.

Позивач зазначила, що відповідач своїм листом № 8307/06 від 10 липня 2013 року відмовив у задоволені заяви з тих підстав, що у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за Законом України «Про державну службу» відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій, останнє підвищення заробітних плат державним службовцем проводилися з 01.02.2008 року відповідно до постанови КМ України від 06.02.2008 року, тому підстав для перерахунку пенсії відповідач не вбачає.

Посилаючись на те, що дану відмову позивач вважає протиправною, оскільки обмежується її право на пенсійне забезпечення, зазначивши, що як суддя, вона є особою, яка прирівняна до державного службовця у пенсійному забезпеченні, просила зобов'язати Управлінням Пенсійного фонду України в Подільському районі м. Києва зробити перерахунок пенсії відповідно до ст. 37-1 Закону України «Про державну службу» на підставі поданої заяви від 01 липня 2013 року та довідок від 24.043.2013 року № 84/13 та від 25.06.2013 року № 86/13.

У судове засідання позивачка не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Надала до суду заяву, в якій позов підтримала у повному обсязі та просила розглядати справу у її відсутність.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини поважності неявки суду не повідомив.

Суд вважає за можливе розглядати дану справу за відсутності представника відповідача на підставі поданих доказів.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, ОСОБА_1 є працюючим суддею Апеляційного суду м. Києва з 03 серпня 1998 року по теперішній час (а.с. 8) та перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України у Подільському районі м. Києва і отримує пенсію за віком згідно Закону України «Про державну службу» з 08 листопада 2002 року.

01 липня 2013 року позивачка звернулася до Управління Пенсійного фонду України у Подільському районі м. Києва з заявою про здійснення перерахунку її пенсії на підставі ст. 37-1 Закону України «Про державну службу», надавши відповідачу довідки № 84/13 від 24.04.2013 року та № 86/13 від 25.06.2013 року (а.с. 6-7) на підтвердження підвищення розміру заробітної плати працюючих суддів.

Листом Управління Пенсійного фонду України у Подільському районі м. Києва від 10 липня 2013 року № 8307/06 їй було відмовлено у здійсненні перерахунку з підстав відсутності рішення Кабінету Міністрів України про підвищення розміру заробітної плати працюючих державних службовців.

Згідно з Конституцією України правосуддя здійснюють професійні судді та, у визначених законом випадках, народні засідателі і присяжні; виключно законами України визначається статус суддів (ч.ч. 1,2 ст. 55, п.14 ч. 1 ст. 92, ч.1 ст. 127).

Правовий статус суддів та гарантії їх незалежності визначені Конституцією України та Законом України «Про судоустрій і статус суддів» від 7 липня 2010 року № 2453-VI, що відповідає ч.1 статті 126 Конституції України, згідно з якою незалежність і недоторканність суддів гарантуються Конституцією і законами України.

Конституцій Суд України неодноразово розглядав проблему, пов'язану із реалізацією права на соціальний захист, неприпустимість обмеження конституційного права громадян на достатній життєвий рівень, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція та закони України виокремлюють певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, яким пенсія призначається за спеціальними законами.

Конституційним Судом України викладені правові позиції стосовно гарантій незалежності суддів у рішеннях від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002, від 1 грудня 2004 року № 19-рп/2004, від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005, від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 та від 03.06.2013р. №3-рп/2013.

Згідно вказаних рішень, визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід'ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом.

В рішеннях у справах про гарантії незалежності суддів (від 18.06.2007р. у № 4-рп/2007) та про рівень пенсії і щомісячного довічного грошового утримання (від 11.10.2005р. № 8-рп/2005) Конституційний Суд України неодноразово вказував на те, що Конституція України не допускає будь-яких обмежень у правах громадян за ознаками майнового стану, зокрема, в залежності від отримання працюючими пенсіонерами заробітної плати. Право судді на заробітну плату, пенсію, щомісячне довічне грошове утримання тощо, є гарантією забезпечення незалежності працюючих суддів. Забезпечення судді гідного статусу життєвого рівня є обов'язком держави, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага.

У рішенні від 18.06.2007р. № 4-рп/2007 Конституційного Суду України також зазначив, що для окремих категорій осіб передбачено особливий порядок пенсійного забезпечення з урахуванням їх правового статусу, професійних обов'язків, підвищених вимог до дисципліни, обмежень та інших особливостей, пов'язаних з ризиком для життя та здоров'я, що й зумовило встановлення додаткових гарантій соціального забезпечення таких осіб.

Розмір заробітної плати суддів регулюється Законом України «Про судоустрій і статус суддів» та на суддів поширюються положення ст. ст. 37, 37-1 Закону України «Про державну службу».

Відповідно до ст. 129 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддівська винагорода регулюється цим Законом, Законом України "Про Конституційний Суд України" та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Вказана правова норма свідчить про те, що Кабінет Міністрів України не вирішує питань встановлення або підвищення заробітної плати судді, оскільки протилежне б суттєво порушило законодавчо визначені до цього гарантії незалежності суддів.

Частиною 2 ст. 129 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" встановлено, що винагорода суддів складається з окладу та доплат за: 1) вислугу років: 2) перебування на посаді в суді; 3) науковий ступень; 4) робота, яка передбачає доступ до державної таємниці.

Частиною 3 даної статті Закону визначається посадовий оклад судді місцевого суду у розмірі 15 мінімальних заробітних плат, що проваджується поетапно: з 01 січня 2011 року - 6 мінімальних заробітних плат, з 01 січня 2012 року - 8 мінімальних заробітних плат, з 1 січня 2013 року - 10 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2014 року - 12 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2015 року - 15 мінімальних заробітних плат.

На 2011 рік дія частини 3 ст. 129 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» була зупинена.

З матеріалів справи вбачається, що 01 січня 2012 року та з 01 січня 2013 року заробітна плата позивачці була перерахована у відповідності з прийнятим 08 липня 2010 року Законом України «Про судоустрій і статус суддів», на підставі чого позивачці були видані довідки № 84/13 від 24.04.2013 року та № 86/13 від 25.06.2013 року (а.с. 6-7) про розмір заробітної плати судді.

Відповідно до ст. 37-1 Закону України «Про державну службу», - у разі підвищення заробітної плати працюючим державним службовцям здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій.

Оскільки розмір заробітної плати підвищився, то позивачка, як працююча суддя, на яку поширюються положення Закону України «Про державну службу», набула право на перерахунок пенсії відповідно до ст. 37-1 Закону України «Про державну службу» - з дня звернення до відповідача з відповідною заявою (01.07.2013 року).

Таким чином, суд приходить до висновку, про те, що відповідач в порушення норми ч. 2 ст. 19 Конституції України (згідно з якою органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України), при розгляді заяви позивачки щодо проведення перерахунку пенсії не діє у спосіб, передбачений законодавством України.

За таких обставин, позов підлягає задоволенню у повному обсязі, оскільки дії відповідача щодо відмови у здійсненні перерахунку пенсії є неправомірними, посилання відповідача на зазначені ним норми закону є необґрунтованими, а порушене внаслідок цього право позивачки на одержання перерахованої пенсії державного службовця з часу звернення з відповідною заявою підлягає відновленню, тому відповідач повинен бути зобов'язаний в установленому законом порядку перерахувати ОСОБА_1 пенсію згідно зі ст. 37-1 Закону України «Про державну службу» з 01 липня 2013 року на підставі наданих довідок № 84/13 від 24.04.2013 року та № 86/13 від 25.06.2013 року.

На підставі викладеного, керуючись ч.2 ст. 19, ч. 1, 2 ст. 55, п. 14 ч.1 ст. 92 Конституції України, ст. 129 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» ст. ст. 37, 37-1 Закону України "Про пенсійне забезпечення" ст. ст. 8, 9, 104, 105, 106, 256 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Подільському районі м. Києва про визнання неправомірною відмови та зобов'язання перерахувати пенсію задовольнити.

Визнати неправомірною відмову Управління Пенсійного фонду України у Подільському районі м. Києва у перерахунку пенсії ОСОБА_1.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України у Подільському районі м. Києва провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 згідно зі ст. 37-1 Закону України «Про державну службу» з 01 липня 2013 року на підставі наданих довідок № 84/13 від 24.04.2013 року та № 86/13 від 25.06.2013 року.

Стягнути з Державного Бюджету України на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) сплачений судовий збір в розмірі 114 грн. 70 коп.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Подільський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя М. О. Шаховніна