Справа № 2а/0470/1365/12
Суддя: Сірош М.В.
Дата ухвалення: 2015-08-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 серпня 2015 року м. Київ К/800/14166/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого судді: Сіроша М.В.,

суддів: Островича С.Е.,

Юрченко В.П.

розглянувши у порядку попереднього розгляду касаційну скаргу Нікопольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області правонаступника Нікопольської об'єднаної державної податкової інспекції Дніпропетровської області Державної податкової служби (далі - ДПІ) на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 лютого 2012 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 26 березня 2013 року у справі № 2а/0470/1365/12 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Січеслав» (далі - Товариство) до ДПІ,

про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2012 року Товариство звернулося до суду з адміністративним позовом про визнання дій ДПІ щодо відмови Товариству у його реєстрації, як платника податку на додану вартість, протиправними та зобов'язання ДПІ зареєструвати і видати Товариству свідоцтво про реєстрацію платника податку на додану вартість.

Зазначило, що надало всі передбачені чинним законодавством документи для здійснення його реєстрації, як платника податку на додану вартість.

14 лютого 2012 року постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 26 березня 2013 року, позов задоволено.

Дії ДПІ щодо відмови Товариству у його реєстрації, як платника податку на додану вартість, визнані протиправними; зобов'язано ДПІ зареєструвати і видати Товариству свідоцтво про реєстрацію платника податку на додану вартість.

ДПІ звернулася із касаційною скаргою про скасування постанови Дніпропетровського окружного адміністративного суду та ухвали Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду і ухвалення нової постанови про відмову у задоволенні позову, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судами, 10.05.2011 року, 9.06.2011 року, 2.08.2011 року, 21.09.2011 року, 7.11.2011 року Товариство зверталося до ДПІ із заявами щодо реєстрації його платником податку на додану вартість.

18 травня 2011 року, 21 червня 2011 року, 12 серпня 2011 року, 3 жовтня 2011 року, 18 листопада 2011 року ДПІ відмовляла Товариству у реєстрації його платником податку на додану вартість з підстав наявності інформації, одержаної у ході відпрацювання співробітниками ДПІ наданих документів Товариства про те, що Товариство фактично не здійснювало постачання товарів. Засновник ТОВ «ТД «Січеслав» ТОВ «БК «Січеслав» використовує у своїй фінансово-господарській діяльності схеми мінімізації податкових зобов'язань.

Колегія суддів вважає висновки судів першої та апеляційної інстанцій про задоволення позову обґрунтованими з таких підстав.

Суди встановили, що Товариство на підтвердження здійснення господарських операцій з ПВКП «Оксамит», ТОВ «Аурит», ТОВ «Метакомп», ПП «Укрдетальмаш», ТОВ П «Модем», ТОВ «БК «Січеслав» надавало податковому органу первинні документи договори поставки №Щ-35 від 12.08.2011 року, №1/11 від 12.08.2011 року, №УД-4/04 від 26.04.2011 року, №25-11 від 26.04.2011 року; договір про надання транспортних послуг №МК-54 від 12.08.2011 року; договір оренди об'єкта нерухомості №0-1/11; договір оренди обладнання №0-27/11 від 18.04.2011 року; документи щодо підтвердження оплати та декларування податкових зобов'язань з податку на прибуток за ІІ, ІІІ квартали 2011 року

Відповідно до п. 11 Положення про реєстрацію платників податку на додану вартість (Форми № 1-ПДВ, 2-ПДВ, 2-РК, 2-РЖ, 3-ПДВ, 6-РПДВ, 6-РЖ, 1-РС, 2-РС, 3-РС, 6-РРС, 6-РЖС), затвердженого наказом Державної податкової служби № 978 від 22.12.2010 року, податковий орган відмовляє в реєстрації особи як платника ПДВ, якщо за результатами розгляду реєстраційної заяви та/або поданих документів встановлено, що особа не здійснює постачання товарів/послуг або не відповідає вимогам, визначеним статтею 180, пунктом 181.1 статті 181, пунктом 182.1 статті 182 та пунктом 183.7 статті 183 розділу V Кодексу (пункт 5 розділу I, пункти 3, 4, підпункт 5.1 пункту 5 розділу III Положення), або якщо існують обставини, які є підставою для анулювання реєстрації згідно із статтею 184 розділу V Кодексу (пункт 1 розділу V Положення).

Згідно з п. 183.8 ст. 183 Податкового кодексу України орган державної податкової служби відмовляє в реєстрації особи як платника податку, якщо за результатами розгляду реєстраційної заяви та/або поданих документів встановлено, що особа не здійснює постачання товарів/послуг або не відповідає вимогам, визначеним статтею 180, пунктом 181.1 статті 181, пунктом 182.1 статті 182 та пунктом 183.7 статті 183 цього Кодексу, або якщо існують обставини, які є підставою для анулювання реєстрації згідно із статтею 184 цього Кодексу.

Суди правильно зазначили, що однією з умов відмови податковим органом у реєстрації платника податку на додану вартість законодавець передбачив встановлення за результатами розгляду реєстраційної заяви та поданих документів, що особа не здійснює постачання товарів/послуг.

Відповідно до п. 181.1 ст. 181 Податкового кодексу України у разі якщо загальна сума від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню згідно з цим розділом, у тому числі з використанням локальної або глобальної комп'ютерної мережі, нарахована (сплачена) такій особі протягом останніх 12 календарних місяців, сукупно перевищує 300 000 гривень (без урахування податку на додану вартість), така особа зобов'язана зареєструватися як платник податку в органі державної податкової служби за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) з дотриманням вимог, передбачених статтею 183 цього Кодексу, крім особи, яка є платником єдиного податку.

Суди обґрунтовано зазначили, що наданими Товариством первинними документами підтверджується реальність його господарських операцій у періоді ІІ, ІІІ кварталів 2011 року з контрагентами, загальна сума від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню сукупно перевищує 300 000 грн. (без урахування податку на додану вартість).

Крім того, твердження податкового органу про наявність інформації, яка б свідчила, що Товариство не здійснювало постачання товарів, ґрунтуються на припущеннях, оскільки у матеріалах адміністративної справи відсутні будь-які документи перевірки податковим органом цієї інформації.

Згідно з ч. 1 ст. 224 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права під час ухвалення судових рішень чи вчинення процесуальних дій.

Колегія суддів дійшла висновку, що судові рішення ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права, правова оцінка обставинам у справі дана правильно, підстав для їх скасування з мотивів, викладених в касаційній скарзі, немає.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України,

У Х В А Л И Л А :

Здійснити заміну Нікопольської об'єднаної державної податкової інспекції Дніпропетровської області Державної податкової служби на її правонаступника Нікопольську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області

Касаційну скаргу Нікопольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області відхилити.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 лютого 2012 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 26 березня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі і оскарженню не підлягає, але може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, визначених ст. 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: Сірош М.В.

Острович С.Е.

Юрченко В.П.