Справа № 816/2795/15
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2015-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2015 р.Справа № 816/2795/15
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Жигилія С.П.

Суддів: Дюкарєвої С.В. , Перцової Т.С.

за участю секретаря судового засідання Медяник А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 04.08.2015р. по справі № 816/2795/15

за позовом Приватного підприємства "Торгова компанія "Молімпекс"

до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИЛА:

20 липня 2015 року Приватне підприємство "Торгова компанія "Молімпекс" (далі по тексту - ПП "Торгова компанія "Молімпекс") звернулося до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області (далі по тексту - Кременчуцька ОДПІ ГУ Міндоходів у Полтавській області), в якому просив суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення від 21 травня 2015 року №/1348.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 04.08.2015р. по справі № 816/2795/15 задоволено адміністративний позов Приватного підприємства "Торгова компанія "Молімпекс до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення №/1348 від 21 травня 2015 року.

Стягнуто з Державного бюджету України на користь Приватного підприємства "Торгова компанія "Молімпекс судові витрати, понесені у зв'язку зі сплатою судового збору у розмірі 182,70 грн.

Не погодившись з прийнятою постановою, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій з посиланням на невідповідність рішення суду дійсним обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що сплата грошових зобов'язань платника податків може здійснюватися, зокрема за рахунок помилково та/або надміру сплачених сум з інших платежів (на підставі відповідної заяви платника) до відповідних бюджетів, проте така сплата (зарахування коштів) повинно бути здійснено в межах граничного строку сплати відповідного зобов'язання. Отже, з викладених підстав, вказуючи на правомірність прийнятого податкового повідомлення-рішення, вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягає.

Сторони в судове засідання апеляційної інстанції не з'явилися, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час та місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що Приватне підприємство "Торгова компанія "Молімпекс" () зареєстровано як юридична особа 26 вересня 2007 року, номер запису 1 005906 (а.с. 52-55). Позивач перебуває на обліку в Кременчуцькій ОДПІ (а.с. 54).

02 березня 2015 року ПП "Молімпекс" подано до Кременчуцької ОДПІ податкову декларацію з податку на прибуток підприємства за 2014 рік (а.с. 10-14).

11 березня 2015 року позивачем подано до контролюючого органу заяву №11/03/15-1 (а.с. 23) з проханням переплату по авансовим внескам з податку на прибуток у сумі 40540,40 грн. з розрахункового рахунку №0008 зарахувати в оплату податку на прибуток за 2014 рік на розрахунковий рахунок №0008.

Вищевказана заява отримана Кременчуцькою ОДПІ 11 березня 2015 року (а.с. 85).

21 травня 2015 року відповідачем проведено камеральну перевірку податкової звітності з податку на прибуток ПП "Молімпекс" за звітний податковий період 2014 рік.

За результатами перевірки контролюючим органом складено Акт №1246/16-03-15-03 (а.с. 45-47), за висновками якого встановлено порушення позивачем терміну сплати самостійно визначеного грошового зобов'язання з податку на прибуток протягом строків, визначених пунктом 57.1 статті 57 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-VI.

На підставі акту перевірки Кременчуцькою ОДПІ 21 травня 2015 року прийнято податкове повідомлення-рішення №/1348 (а.с. 43), яким до позивача застосовано штрафні санкції в розмірі 8108 грн.

Не погодившись із вказаним податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся до суду з вимогою про визнання його протиправним та скасування.

Приймаючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність в діях ПП "ТК "Молімпекс" порушень податкового законодавства, визначених актом перевірки №№1246/16-03-15-03 від 21 травня 2015 року, на підставі висновків якого відповідачем прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення № /1348 від 21 травня 2015 року.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи із наступного.

Підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України передбачено, що платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до статті 36 ПК України податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов'язок виникає у платника за кожним податком та збором. Податковий обов'язок є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов'язків платника податків, крім випадків, передбачених законом. Відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов'язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи.

Згідно пункту 38.1 статті 38 ПК України виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк.

Відповідно до п. 203.2 ст. 203 ПК України платник податку зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації.

Аналогічну норму закріплює п. 57.1 ст. 57 ПК України.

Тобто, як було вірно встановлено судом першої інстанції, останнім днем сплати податкового зобов'язання з податку на прибуток згідно декларації від 11.02.2013 було саме 19.02.2013 року.

Приписи п. 38.1 ст. 38 Податкового кодексу України визначають, що виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк.

Відповідно до ст. 36 Податкового кодексу податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов'язок виникає у платника за кожним податком та збором.

Системний аналіз наведених вище норм дає підстави для однозначного висновку про те, що саме платник податків несе відповідальність за повну та своєчасну сплату податкового зобов'язання.

Крім того, такий висновок випливає зі змісту положень п. 2.3 затвердженої постановою Правління НБУ від 21.01.2004 року №22Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті.

Водночас, згідно із приписами пункту 87.1 статті 87 Податкового кодексу України джерелами самостійної сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів.

Сплата грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків з відповідного платежу може бути здійснена також за рахунок надміру сплачених сум такого платежу (без заяви платника) або за рахунок помилково та/або надміру сплачених сум з інших платежів (на підставі відповідної заяви платника) до відповідних бюджетів.

Згідно з підпункту 17.1.10 пункту 17.1 статті 17 Податкового кодексу, платник податків має право на залік чи повернення надміру сплачених, а також надміру стягнутих сум податків та зборів, пені, штрафів у порядку, встановленому цим Кодексом.

Таким чином, податковим законодавством передбачені джерела погашення податкових зобов'язань платників податків, у тому числі за рахунок надміру сплачених податків по інших платежах. Таке право, надане законом платнику податку, є вираженням його волі, спрямованої на погашення грошових зобов'язань.

Аналізуючи наведені норми, колегія суддів зазначає, що платнику податків достатньо для зарахування переплати з певного платежу в погашення грошового зобов'язання або погашення податкового боргу подати заяву довільної форми з обов'язковим зазначенням напряму здійснення такого платежу. Вжиття будь-яких додаткових дій з боку платника податків щодо сплати грошових зобов'язань шляхом поданням такої заяви ПК України не вимагається. Виконання обов'язку платника податків зі сплати грошового зобов'язання за рахунок переплат жодним чином не обумовлюється будь-якими діями податкового органу.

Відповідно до пункту 43.1 статті 43 ПК України помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов'язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.

Пунктом 43.4 статті 43 ПК України визначено, що платник податків подає заяву на повернення та/або надміру сплачених грошових зобов'язань у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів, зокрема, на погашення грошового зобов'язання (податкового боргу) з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено в ході апеляційного розгляду, граничним строком сплати узгодженої суми грошового зобов'язання з податку на прибуток за 2014 рік було 11 березня 2015 року.

Так, ПП "ТК "Молімпекс" 11 березня 2015 року подано до Кременчуцької ОДПІ заяву №11/03/15-1 (а.с. 23) з проханням переплату по авансовим внескам з податку на прибуток у сумі 40540,40 грн. з розрахункового рахунку №0008 зарахувати в оплату податку на прибуток за 2014 рік на розрахунковий рахунок №0008, яка прийнята контролюючим органом в цей же день.

Із довідки від 03 серпня 2015 року наданої Кременчуцькою ОДПІ про стан розрахунків з бюджетом по ПП "ТК "Молімпекс", судом встановлено, що станом на 11 березня 2015 року у позивача наявна переплата в розмірі 57185 грн. (а.с. 91).

Так, матеріалами справи підтверджено, що на час виникнення надміру сплаченої суми по авансовим внескам позивач не мав податкового боргу, звернувся письмово із заявою до податкового органу та вказав напрям перерахування коштів з авансових внесків з податку на прибуток в рахунок платежу з податку на прибуток приватних підприємств за 2014 рік.

Враховуючи зазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про виконання позивачем умов, передбачених правилами ПК України для зарахування переплати коштів.

Посилання податкового органу на те, що зарахування коштів позивачем здійснено не в межах граничного строку сплати відповідного зобов'язання, оскільки лише 15.04.2015 року в картці особового рахунку зараховано у зменшення боргу з податку на прибуток перекид коштів з авансових внесків з податку на прибуток у розмірі 40540,40 грн., колегія суддів відхиляє, з огляду на те, що зарахування авансового внеску з податку на прибуток на потрібний рахунок відбулось лише 15.04.2015 року саме з провини органу державної податкової служби, внаслідок невиконання ним приписів пункту 87.1 статті 87 Податкового кодексу України та несвоєчасного реагування на заяву платника податків.

Враховуючи викладене, колегія суддів вказує на відсутність порушення позивачем терміну сплати порушення позивачем терміну сплати самостійно визначеного грошового зобов'язання з податку на прибуток протягом строків, визначених пунктом 57.1 статті 57 Податкового кодексу України, а відтак погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність в діях ПП "ТК "Молімпекс" порушень податкового законодавства, визначених актом перевірки №№1246/16-03-15-03 від 21 травня 2015 року, на підставі висновків якого відповідачем прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення № /1348 від 21 травня 2015 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцію та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на встановлені у справі фактичні обставини та досліджені докази, колегія суддів вважає, що відповідач при прийнятті оскаржуваного податкового повідомлення - рішення від 21 травня 2015 року №/1348, яким до позивача застосовано штрафні санкції в розмірі 8108 грн., діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені Податковим кодексом України.

На підставі викладеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. У відповідності до ст. 159 КАС України судове рішення повинне бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що постанова Полтавського окружного адміністративного суду від 04.08.2015р. по справі № 816/2795/15 відповідає вимогам ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги відповідача у справі колегією суддів не встановлено.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Відповідно до ч.1 ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову чи ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області залишити без задоволення.

Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 04.08.2015р. по справі № 816/2795/15 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Жигилій С.П.
Судді Дюкарєва С.В. Перцова Т.С.
Повний текст ухвали виготовлений 28.09.2015 р.