Справа № 804/10226/15
Суддя: Кальник Віталій Валерійович
Дата ухвалення: 2015-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Кальника В.В.
при секретарі судового засідання Шкуті А.А.
представника позивача ОСОБА_1
представників відповідача 1, 2 ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Відповідача 1 Головного управління Держземагенства у Дніпропетровській області, Відповідача 2 Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, третя особа Управління Держземагенства у Новомосковському районі Дніпропетровської області, про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -
13 серпня 2015 року ОСОБА_3 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Відповідача 1 Головного управління Держземагенства у Дніпропетровській області, Відповідача 2 Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, третя особа Управління Держземагенства у Новомосковському районі Дніпропетровської області, в якому позивач просить:
Позивач, з посиланням на ч. 2 ст. 134 Земельного кодексу України, вважає, що оскільки перелік документів, які підтверджують досвід роботи у сільському господарстві станом на дату розгляду документів не затверджений, то відповідач не мав права відмовляти позивачеві в наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою лише з підстав відсутності документів, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві, перелік яких, чітко не визначений чинним законодавством.
Також, зазначив, що не відповідає дійсності й посилання відповідача на те, що земельна ділянка перебуває у користуванні, а тому вона може бути передана в користування лише після припинення попереднього речового права, так як згідно довідки з державної статистичної звітності від 06.11.2014 року № 0529, наданої управлінням Держземагенства у Новомосковському районі Дніпропетровської області, запитувана земельна ділянка в користуванні не перебуває.
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити в повному обсязі.
Також, зазначив, що надання дозволу на право на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення садівництва віднесено до компетенції суб'єкта владних повноважень - Головного управління Держземагентства у Дніпропетровській області, а тому, суд не вправі своїм рішенням підміняти рішення відповідача або прямо вказувати суб'єкту владних повноважень на те, які саме рішення останній повинен прийняти.
Отже, представник Відповідачів 1, 2 вважає, що Головним управлінням Держземагентства у Дніпропетровській області не було порушено вимог норм чинного законодавства щодо розгляду клопотання позивача та надання відповіді у вигляді мотивованої відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а тому відсутні підстави для задоволення позову.
09 вересня 2015 року від третьої особи до суду надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності представника Управління Держземагенства у Новомосковському районі Дніпропетровської області. Відповідно до клопотання, третя особа самостійних вимог і клопотань не заявляла, рішення просила винести на розсуд суду.
Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши подані документи і матеріали, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про наступне.
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що згідно з договором оренди земельної ділянки, загальною площею 49,22 га, укладеним між Фермерським (селянським) господарством ОСОБА_3 та Новомосковською районною державної адміністрацією від 24.12.2002 р., зареєстрованим в Новомосковському відділі земельних ресурсів за № ДП НВ - 43 від 24.12.2002 р., земельну ділянку було передано в користування строком на 10 років. Відповідно до п. 5.1 даного договору оренди, у разі закінчення терміну дії, припинення або розірвання цього договору, орендар зобовязаний повернути орендодавцеві цю земельну ділянку у тому стані, в якому він одержав її в оренду.
28 квітня 2015 року ОСОБА_3 звернувся до Головного управління Держземагенства у Дніпропетровській області з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, орієнтовною площею 3,1 га (цільове призначення: 16.00 - Землі запасу (земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або у користування громадянам чи юридичним особам), шифр рядка 94(12.1); угіддя: пасовища (графа - 12), розташовану за межами населеного пункту на території Попасненської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, з метою подальшої передачі в оренду для ведення фермерського господарства.
До клопотання були додані наступні документи:
- копія паспорту та ІНН ОСОБА_3;
- копія диплому про здобуття вищої освіти ОСОБА_3 за спеціальністю агрономія;
- копія трудової книжки про досвід та стаж роботи ОСОБА_3 в сільському господарстві;
- копія свідоцтва про державну реєстрацію ФГ «Губа Валентин Григорович»;
- довідка з державної статистичної звітності про наявність земель та їх розподіл за власниками земель (за даними форми 6 - зем);
- графічний матеріал із технічної документації з формування;
- копія довіреності ОСОБА_1;
- згода на збір та обробку персональних даних ОСОБА_3;
-згода на збір та обробку персональних даних ОСОБА_1;
- копія паспорту ОСОБА_1
Позивач вважає, що дії Головного управління Держземагенства у Дніпропетровській області щодо відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою є протиправними, а тому звернувся до суду за захистом порушеного права на землю.
Вирішуючи заявлений спір по суті, суд виходить із наступного.
Правовідносини сторін, що стосуються даного предмету спору регулюються нормами Конституції України від 28.06.1996 № 254к/96-ВР, Земельного кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства, тощо.
Згідно ст.19 Конституції України, органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право звертатися за захистом своїх прав до Уповноваженого Верховної ОСОБА_4 України з прав людини.
Відповідно до ст. ст. 6, 13 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, кожен має право на справедливий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення, а також кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинено особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Відповідно ч. 1 ст. 33 ЗК України громадяни України можуть мати на праві власності та орендувати земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства.
Згідно ч. 1 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.
Пунктом «в» ч. 3 ст. 116 ЗК України визначено, що безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах:
- для ведення фермерського господарства - в розмірі земельної частки (паю), визначеної для членів сільськогосподарських підприємств, розташованих на території сільської, селищної, міської ради, де знаходиться фермерське господарство. Якщо на території сільської, селищної, міської ради розташовано декілька сільськогосподарських підприємств, розмір земельної частки (паю) визначається як середній по цих підприємствах. У разі відсутності сільськогосподарських підприємств на території відповідної ради розмір земельної частки (паю) визначається як середній по району;
- для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.
Частиною 4 ст. 122 ЗК України визначено, що центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.
Органом, уповноваженим державою здійснювати дані функції на момент прийняття рішення, виступало Головне управління Держземагентства у Дніпропетровській області, яке є територіальним органом центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин - Держземагентства України.
Відповідно до пункту 4.30 Положення про Головне управління Держземагентства у Дніпропетровській області, затвердженого наказом Держземагентства України від 05.09.2012 №419, та змін від 01.03.2013 №92, Головне управління Держземагентства у Дніпропетровській області, відповідно до покладених на нього завдань, передавало до 24.07.2015 року відповідно до закону земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності у власність або користування для всіх потреб в межах області.
Відповідно до ч. 6 ст. 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до ОСОБА_4 міністрів Автономної Республіки Крим. ОСОБА_4 Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.
Згідно ч. 7 ст. 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.
Порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування зазначений ст. 123 Земельного кодексу України.
Надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування.
Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі:

- надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення;

- формування нової земельної ділянки (крім поділу та обєднання).

Надання у користування земельної ділянки, зареєстрованої в Державному земельному кадастрі відповідно до Закону України «Про Державний земельний кадастр», право власності на яку зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, без зміни її меж та цільового призначення здійснюється без складення документації із землеустрою.

Надання у користування земельної ділянки в інших випадках здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). У такому разі розроблення такої документації здійснюється на підставі дозволу, наданого, органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування, відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, крім випадків, коли особа, зацікавлена в одержанні земельної ділянки у користування, набуває право замовити розроблення такої документації без надання такого дозволу.

Порядок передачі земельних ділянок в оренду зазначений статтею 124 Земельного кодексу України.

Згідно ч. 2 ст. 134 Земельного Кодексу України, не піддягають продажу на конкурентних засадах (земельних торгах) земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них, зокрема, у разі: передачі громадянам земельних ділянок для ведення фермерського господарства.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про фермерське господарство» від 19.06.2003 № 973-IV, для отримання (придбання) у власність або в оренду земельної ділянки державної власності з метою ведення фермерського господарства, громадяни звертаються до відповідної районної державної адміністрації. Для отримання у власність або в оренду земельної ділянки із земель комунальної власності з метою ведення фермерського господарства громадяни звертаються до місцевої ради.

У заяві зазначаються: бажаний розмір і місце розташування ділянки, кількість членів фермерського господарства та наявність у них права на безоплатне одержання земельних ділянок у власність, обґрунтування розмірів земельної ділянки з урахуванням перспектив діяльності фермерського господарства. До заяви додаються документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі.

Перелік документів, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві, затверджується Кабінетом Міністрів України за поданням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної аграрної політики.

Згідно ч. 3 ст. 7 Закону України «Про фермерське господарство», земельні ділянки для ведення фермерського господарства передаються громадянам України у власність і надаються в оренду із земель державної або комунальної власності.

З матеріалів справи, а саме відповіді Головного управління Держземагентства у Дніпропетровській області від 08 червня 2015 року №31-4-0.11-10828/2-15 на заяву ОСОБА_3 від 28 квітня 2015 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності вбачається, що підставою відмови у надані дозволу ОСОБА_3 стала інформація управління Держземагенства у Новомосковському районі Дніпропетровської області (лист від 03.06.2015 №0-406-0.5-774/2-15) про те, що земельна ділянка 3,1 га, яка знаходиться на території Попасненської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, перебуває у користуванні, а також те, що відповідно до ст. 7 закону України «Про фермерське господарство», позивачем до клопотання обґрунтування відведення земельної ділянки надано не було.

Суд зазначає, що оскільки перелік документів, які підтверджують досвід роботи у сільському господарстві станом на дату розгляду документів не був затверджений, то відповідач не мав права відмовляти позивачеві в наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою з підстав відсутності документів, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві, перелік яких, чітко не визначений чинним законодавством, оскільки позивачем на підтвердження наявності такого досвіду надані були: копія диплому про здобуття вищої освіти ОСОБА_3 за спеціальністю агрономія, копія трудової книжки про досвід та стаж роботи ОСОБА_3 в сільському господарстві.

Також, суд не приймає посилання представника Відповідачів 1, 2, як на відмову у наданні дозволу, на те, що земельна ділянка перебуває у користуванні, а тому вона може бути передана в користування лише після припинення попереднього речового права, оскільки з матеріалів справи, а саме довідок з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями (за даними форми 6-зем) від 06.11.2014 року №0529, №0527, б/н, №0526, №0528, виданих третьою особою - Управлінням Держземагенства у Новомосковському районі Дніпропетровської області, які були долучені до матеріалів справи представником Відповідачів 1, 2, вбачається, що користувачем даної земельної ділянки є ОСОБА_3.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що Договір оренди земельної ділянки від 24.12.2002 року, укладений між Новомосковською райдержадміністрацією та ФГ «Губа Валентин Григорович», було укладено на 10 років (п. 3.1. Договору). Відповідно строк дії Договору закінчився 24.12.2012 року.

Під час судового розгляду було зясовано та підтверджено позивачем, що фактичне використання та оброблення даної земельної ділянки здійснювалось і після закінчення строку дії договору, проте центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин до позивача з метою витребування земельної ділянки не звертався.

Представник відповідачів з цього приводу зазначив про відсутність на даний час такої практики на території Дніпропетровської області.

Також, відповідно до підпункту 6.4.5 пункту 6.4 Договору оренди земельної ділянки від 24.12.2002 року, орендар був зобовязаний повернути земельну ділянку за актом приймання-передачі орендодавцеві після закінчення дії цього договору.

Проте, суд зазначає, що чинним законодавством не передбачено, хто саме повинен виготовляти акт приймання-передачі земельної ділянки, а тому, суд виходить з того, що Держава повинна була створити умови задля забезпечення виконання умови п. 6.4. Договору щодо повернення земельної ділянки, та, як наслідок, покладення на Відповідача 1 обовязку по здійсненню заходів щодо вдосконалення порядку з цих питань, а тому суд вважає, що Відповідач 1 повинен був вжити заходів щодо повернення земельної ділянки після закінчення дії договору оренди.

Суд, приймаючи рішення, враховує і той факт, що позивач неодноразово звертався до Управління Держземагенства у Новомосковському районі Дніпропетровської області та Головного управління Держземагенства у Дніпропетровській області стосовно переоформлення договору у звязку з закінченням строків оренди земельної ділянки (заяви від 02.08.2013 року, від 22.07.2014 року) та за отриманням відповідного дозволу, про що також свідчить зокрема лист Відповідача 1 від 27.10.2014 року №31-4-0.11-9228/2-14 про відмову позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою.

Проте, як було зясовано під час судового розгляду, Головним управлінням Держземагенства у Дніпропетровській області з 2012 року не вживалось заходів щодо витребування земельної ділянки у позивача у звязку з закінченням строку оренди, в той час як позивач неодноразово звертався до відповідних державних органів, а відповіді, що ним отримувались, свідчать про обізнаність держави щодо завершення даних відносин.

Враховує суд під час прийняття рішення й той факт, що третя особа - Управління Держземагенства у Новомосковському районі Дніпропетровської області 06.11.2014 року надало позивачу довідку № 0529, відповідно до якої запитувана земельна ділянка в користуванні не перебуває.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, відповідно до наявних в матеріалах справи доказів, суд приходить до висновку, що дії Головного управління Держземагенства у Дніпропетровській області щодо відмови у наданні ОСОБА_3 (51242, Дніпропетровська область, Новомосковський район, с. Надеждівка, вул. Комсомольська, 5, ідентифікаційний код НОМЕР_1) дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, орієнтовною площею 3,1 га (цільове призначення: 16.00 Землі запасу (земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або у користування громадянам чи юридичним особам), шифр рядка 94(12.1); угіддя: пасовища (графа 12), розташовану за межами населеного пункту на території Попасненської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, з метою подальшої передачі в оренду для ведення фермерського господарства є протиправними.

Щодо позовної вимоги позивача про зобовязання Головного управління Держземагенства у Дніпропетровській області видати ОСОБА_3 (51242, Дніпропетровська область, Новомосковський район, с. Надеждівка, вул. Комсомольська, 5, ідентифікаційний код НОМЕР_1) дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, орієнтовною площею 3,1 га (цільове призначення: 16.00 Землі запасу (земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або у користування громадянам чи юридичним особам), шифр рядка 94 (12.1); угіддя: пасовища (графа 12), розташовану за межами населеного пункту на території Попасненської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, з метою подальшої передачі в оренду для ведення фермерського господарства, суд зазначає, що у відповідності по пункту 10.3 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20.05.2013 «Про судове рішення в адміністративній справі», у разі визнання судом неправомірними дій чи бездіяльності відповідача суд може зобов'язати його вчинити чи утриматися від вчинення певних дій у спосіб, визначений чинним законодавством, яким може бути захищено/відновлено порушене право. Суд може ухвалити постанову про зобов'язання відповідача прийняти рішення певного змісту, за винятком випадків, коли суб'єкт владних повноважень під час адміністративних процедур відповідно до закону приймає рішення на основі адміністративного розсуду.

До повноважень адміністративного суду відноситься визначення порядку захисту порушеного права, проте суд не може перебирати на себе функції інших органів, зокрема, щодо безумовного зобовязання відповідача надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, оскільки, за своєю правовою природою, відповідно до норм чинного законодавства, повноваження відповідача щодо надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки є дискреційним повноваженням та виключною компетенцією уповноваженого органу.

З огляду на викладене, вимога позивача про зобовязання відповідача надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки не підлягає задоволенню.

Захисту підлягають порушені права, свободи та інтереси позивача, щодо порушення яких суд дійшов відповідного висновку та це підтверджується відповідними доказами.

Отже, з урахуванням викладеного, з матеріалів справи та наданих представниками сторін у судовому засіданні пояснень, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, а тому підлягають частковому задоволенню.

В позовній заяві позивачем заявлено клопотання про присудження за рахунок Державного бюджету України на користь позивача судових витрат.

Виходячи з положень статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, суд присуджує позивачу суму сплаченого судового збору в розмірі 36,54 грн. пропорційно задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 159-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_3 до Відповідача 1 Головного управління Держземагенства у Дніпропетровській області, Відповідача 2 Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, третя особа Управління Держземагенства у Новомосковському районі Дніпропетровської області, про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Держземагенства у Дніпропетровській області щодо відмови у наданні ОСОБА_3 (51242, Дніпропетровська область, Новомосковський район, с. Надеждівка, вул. Комсомольська, 5, ідентифікаційний код НОМЕР_1) дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, орієнтовною площею 3,1 га (цільове призначення: 16.00 Землі запасу (земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або у користування громадянам чи юридичним особам), шифр рядка 94 (12.1); угіддя: пасовища (графа 12), розташовану за межами населеного пункту на території Попасненської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, з метою подальшої передачі в оренду для ведення фермерського господарства.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_3 (ідент. код НОМЕР_1) судовий збір у розмірі 36,54 грн.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складений 15 вересня 2015 року.

Суддя ОСОБА_5