Справа № 22-а-20459/11
Суддя: Данілов О. М.
Дата ухвалення: 2011-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Категорія 90 03.11.2011
УХВАЛА

Іменем України

03 листопада 2011 року колегія судців судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого: Мережко М.В., суддів: Данілова О.М., Оношко Г.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні апеляційного суду Київської області адміністративну справу за апеляційною скаргою управління пенсійного фонду України у м. Біла Церква Київської області на постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17 лютого 2010 року у справі за позовом ОСОБА_2 до управління пенсійного фонду України у м. Біла Церква Київської області про зобов'язання відповідача провести перерахунок доплати до пенсії,-

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2010 року позивачка звернулась до відповідача з вказаним позовом. У позові зазначала, що вона проживає в зоні посиленого радіологічного контролю, не працює. Відповідно до ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» має право на щомісячну доплата в розмірі однієї мінімальної заробітної плати. Проте вказана доплата проводяться в значно меншому розмірі, здійснити перерахунок відповідач відмовився, тому просила визнати дії відповідача неправомірними та зобовязати провести перерахунок раніше призначеної пенсії з урахуванням: щомісячної надбавки до пенсії, яка повинна бучи встановлена в розмірі мінімальної заробітної плати та виплатити заборгованість з недоотриманих сум щомісячної доплати, за 2008 - 2009 рік.

Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17 лютого 2010 року позовні вимоги задоволено. Визнано дії Управління пенсійного фонду України у м. Біла Церква Київської області щодо відмови у виплаті щомісячної грошової доплати як непрацюючому пенсіонеру згідно ст.39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» неправомірними. Зобовязано Управління пенсійного фонду України у м. Біла Церква Київської області провести перерахунок доплати до пенсії позивачці згідно з ст.39 Закону України «Пре статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи): за проживання на території радіоактивного забруднення з 13 січня 2009 року - 605 грн

щомісячно, 01 квітня 2009 року - 625 грн. щомісячно, з 01 липня 2009 року - 630 грн

щомісячно, з 01 жовтня 2009 року - 650 грн. щомісячно, з 01 листопада 2009 року по 31

грудня 2009 - 744 грн. на місяць з врахуванням виплачених сум .

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати постанову з підстав порушення судом норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове рішення про відмову в позові.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Ухвалюючи постанову, суд першої інстанції правильно виходив з того, що позивачка є особою, яка проживає в зоні посиленого радіоекологічного контролю зареєстрована в Управлінні пенсійного фонду України у м. Біла Церква як непрацюючий пенсіонер.

Відповідно до паспорта позивачка зареєстрований та постійно проживає у ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно з Постановою КМ України № 106 від 23.07.1991 року м. Біла Церква Київської області віднесено до зони посиленого радіоекологічного контролю.

Відповідно до ч.2 ст.39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» пенсії непрацюючим пенсіонерам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення, підвищуються у розмірах, встановлених частиною першою цієї статті, а саме в розмірі однієї мінімальної заробітної плати, а відтак позивачка як непрацюючий пенсіонер, має право на таку доплату. Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, така доплата проводиться відповідачем значно в меншому розмірі, який передбачений постановою КМ України від 26.07.1996р. за №836 «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» і що випливає з огляду на розмір мінімальної заробітної плати в період виплати.

Таким чином, розмір додаткової пенсії, нарахування та виплату яких позивачці проводить відповідач відповідно до вищевказаних нормативних актів, суперечить вимогам ст. 39 Закону «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Позиція відповідача щодо обставин даного спору ґрунтується виключно на положеннях постанов КМ України, тоді як відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень, та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має вищу юридичну силу, закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України та повинні відповідати їй. За ст.113 Конституції України Кабінет Міністрів України у своїй діяльності керується Конституцією і Законами України, актами Президента України. На думку суду відповідач нараховував позивачці допомогу без врахування рішення Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року, згідно яких призупинення, обмеження та скасування прав і свобод громадян є неконституційним.

Згідно ч. З ст. 9 КАС України при вирішенні справи суд керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові та службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України. Розмір доплати до пенсії, визначений вказаною вище постановою КМ України від 26.07.1996р. за №836 «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», суперечить вимогам ст. 39 «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та інших законів, що стосувалися встановлення розміру мінімальної заробітної плати. Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року, зокрема в п.5.4 якого було встановлено, що ЗУ «Про державний бюджет України на 2008 рік» не мав обмежень щодо застосування положень ст.39 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Рішення Конституційного Суду України є обов'язковими до території України, остаточним оскарженню не підлягає.

Крім того, в п.5 зазначеного рішення вказано на те, що рішення Конституційного Суд? України у цій справі має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції прі розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положені статей зазначених законів, що визнані неконституційними.

Згідно ч.4 ст.9 КАС України у разі невідповідності нормативно-правового акт; Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якогі надана Верховною Радою України або іншому правовому акту, суд застосовує правовий акт який має вищу юридичну силу.

Отже за конституційними нормами, виходячи з пріоритетності законів на, підзаконними актами, при визначенні розміру пенсій позивачці застосуванню підлягає статт: 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідої Чорнобильської катастрофи», а не постанова Кабінету Міністрів України, яка істотно звужу обсяг встановлених законом прав.

Виходячи з наведеного суд приходить до висновку про те, що відповіда1*- порушені право позивачки на підвищення пенсії та отримання доплати до неї відповідно до положен Законів України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідо: Чорнобильської катастрофи" і що право на доплату до пенсії на рівні однієї мінімальне заробітної плати позивачки набув з дня ухвалення Конституційним Судом України вказаног вище рішення, оскільки за ст.152 Конституції України закони, інші правові акти або ї: окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухваленн Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. Про це також вказано і п. З зазначеного рішенім Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року.

Виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, пр визначенні розміру доплати до пенсії у звязку з проживанням на радіоактивно забруднені території, передбаченої Законом України «Про статус і соціальний захист г'~'/адян, щ постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», необхідно керуватися ст. 39 цьог Закону, а не постановою Кабінету Міністрів України № 836 «Про компенсаційні виплат особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та постановою Кабінет Міністрів України від 28 травня 2008 року №530 «Деякі питання соціального захист окремих категорій громадян»,яка суперечать вимогам ст. 39 Закону України «Про статус соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»

Доводи апеляційної скарги щодо правомірності своїх дій з посилання на відсутнісі бюджетних коштів та відсутність фінансування витрат, повязаних з реалізацією Закон України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідо Чорнобильської катастрофи», які здійснюються не за рахунок коштів Пенсійного фона України, а за рахунок державного бюджету не приймаються до уваги, оскіл. д питанн фінансування цих видатків не є предметом даного спору. Проблеми надання бюджетна коштів УПФ для виконання покладених на нього обовязків у справах цієї категорії виходяї за межі заявлених позовних вимог, не є підставою для невиконання відповідачем свої обовязків.

Колегія суддів вважає позивачка звернувся до суду у січні 2010 року, тому у ньог право на доплату до пенсії виникло за період з 13 січня 2009 року - 605 грн. щомісячні 01 квітня 2009 року - 625 грн. щомісячно, з 01 липня 2009 року - 630 грн. щомісячно, 01 жовтня 2009 року - 650 грн. щомісячно, з 01 листопада 2009 року по 31 грудня 2009 - 74

грн. на місяць з врахуванням виплачених сум, як і зазначено в постанові суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 2 ст. 99 КАС України (в редакції, яка діяла на час винесення рішення) для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк.

Безпідставними є також посилання відповідача на можливість нецільового використання коштів Пенсійного фонду України, оскільки рішення про проведення виплат з власних джерел фінансування суд не ухвалював.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, викладених у постанові.

Керуючись статтями 197, 198, 200, 206 КАС України, колегія судців, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Біла Церква Київської

області залишити без задоволення.

Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17 лютого

2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законнш сили в порядку визначеному ч.5 ст. 254 КАС України, та може

бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом

двадцяти днів.

Головуючий

Судді