Справа № 2а/0270/3395/12
Суддя: Мультян Марина Бондівна
Дата ухвалення: 2012-08-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м.Вінниця

16 серпня 2012 р. Справа № 2а/0270/3395/12

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Мультян Марини Бондівни,

за участю:

секретаря судового засідання: Щербацької Ольги Сергіївни

позивача: не з'явився

відповідача: ОСОБА_1 - представник за довіреністю

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: Приватного підприємства "Меркатус"

до: Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Вінницької області Державної податкової служби

про: визнання неправомірними дії та зобов'язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ :

В провадженні Вінницького окружного адміністративного суду знаходиться справа за позовом Приватного підприємства "Меркатус" до Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Вінницької області Державної податкової служби про визнання неправомірними дії та зобов'язання вчинити певні дії.

Ухвалою від 20.07.2012 року відкрито провадження у справі.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 15 червня 2012 року на адресу Вінницької ОДПІ Вінницької області ДПС направлено запит про інформацію в порядку Закону України "Про доступ до публічної інформації". Зокрема у запиті заявлено прохання повідомити чи декларувались податкові зобов'язання з податку на додану вартість контрагентами позивача відповідно до Узагальненого переліку підприємств, по яких було знято податковий кредит та валові витрати, який є додатком 5 до акту перевірки ПП "Меркатус" від 28.01.2011 року №260/23/34983416 за період з 01.01.2009 року по 30.09.2010 року. Окрім того, позивачем заявлено прохання повідомити про виявлені невідповідності (податкові ями) податкових зобов'язань з ПДВ контрагентів ПП "Меркатус" зазначених у Переліку із даними податкової звітності з ПДВ ПП "Меркатус", зокрема декларування податкового кредиту за період з 01.01.2009 року по 30.09.2010 року із зазначенням причини виявленої невідповідності (неподання контрагентом декларації, неприйняття декларації податковим органом (прийняття до відома), зняття податкових зобов'язань внаслідок проведення документальної перевірки контрагента). Позивач вважає, що запитувана інформація стосується безпосередньо запитувача, та не є конфіденційною, таємною або службовою за визначенням статей 7, 8, 9 Закону України «Про доступ до публічної інформації», а відтак доступ до неї не є обмеженим. 21 червня 2012 року податковим органом на адресу підприємства направлено лист №20224/10/11 про відмову в задоволенні запиту на інформацію з підстав, що інформація, яка запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до ч. 2 ст. 6 Закону України "Про доступ до публічної інформації", а саме до конфіденційної інформації. З такою відмовою позивач не згоден, а тому і звернувся до суду із позовною заявою про визнання протиправної зазначену відмову у наданні інформації.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, проте направив заяву на адресу суду про проведення судового засідання без його участі.

Представник відповідача в судовому засіданні про позовних вимог заперечив та просив суд відмовити позивачу у їх задоволенні.

Вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

15 червня 2012 року на адресу Вінницької ОДПІ Вінницької області ДПС приватним підприємством "Меркатус" направлено запит на інформацію в порядку Закону України "Про доступ до публічної інформації".

У запиті заявлено прохання повідомити позивача чи декларувались податкові зобов'язання з податку на додану вартість контрагентами позивача відповідно до Узагальненого переліку підприємств, по яких було знято податковий кредит та валові витрати, який є додатком 5 до акту перевірки ПП "Меркатус" від 28.01.2011 року №260/23/34983416 за період з 01.01.2009 року по 30.09.2010 року.

Також, позивачем заявлено прохання повідомити про виявлені невідповідності (податкові ями) податкових зобов'язань з ПДВ контрагентів ПП "Меркатус" зазначених у Переліку із даними податкової звітності з ПДВ ПП "Меркатус", зокрема декларування податкового кредиту за період з 01.01.2009 року по 30.09.2010 року із зазначенням причини виявленої невідповідності (неподання контрагентом декларації, неприйняття декларації податковим органом (прийняття до відома), зняття податкових зобов'язань внаслідок проведення документальної перевірки контрагента).

Відповідно до зазначеного запиту, позивач вважає, що запитувана інформація стосується безпосередньо запитувача, та не є конфіденційною, таємною або службовою за визначенням статей 7, 8, 9 Закону України "Про доступ до публічної інформації", а відтак доступ до неї не є обмеженим.

21 червня 2012 року податковим органом на адресу підприємства позивача направлено лист №20224/10/11 про відмову в задоволенні запиту на інформацію з підстав, що інформація, яка запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до ч. 2 ст. 6 Закону України «Про доступ до публічної інформації», а саме до конфіденційної інформації.

Представником відповідача в судовому засіданні надано пояснення, що відповідно до законодавства, розпорядники, що володіють конфіденційною інформацією, можуть поширювати її лише за згодою осіб, які обмежили доступ до інформації, а за відсутності такої згоди - лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Законом України "Про доступ до публічної інформації" визначено порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес.

Так, відповідно до ст. 1 Закону України "Про доступ до публічної інформації", публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Однак частиною 2 вказаної статті зазначено, що публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 19 Закону України "Про доступ до публічної інформації" визначено право особи на звернення за інформацією та форму запиту на інформацію.

Так, запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні. Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту. Запит на інформацію може бути індивідуальним або колективним. Запити можуть подаватися в усній, письмовій чи іншій формі (поштою, факсом, телефоном, електронною поштою) на вибір запитувача. Письмовий запит подається в довільній формі.

Як зазначалось вище, позивач звернувся до Вінницької ОДПІ Вінницької області ДПС із письмовим запитом про декларування податкових зобов'язань з податку на додану вартість контрагентами позивача відповідно до Узагальненого переліку підприємств, по яких було знято податковий кредит та валові витрати.

Також, позивачем заявлено прохання повідомити про виявлені невідповідності (податкові ями) податкових зобов'язань з ПДВ контрагентів ПП "Меркатус" зазначених у Переліку із даними податкової звітності з ПДВ ПП "Меркатус", зокрема декларування податкового кредиту за період з 01.01.2009 року по 30.09.2010 року із зазначенням причини виявленої невідповідності (неподання контрагентом декларації, неприйняття декларації податковим органом (прийняття до відома), зняття податкових зобов'язань внаслідок проведення документальної перевірки контрагента).

Відповідачем відмовлено ПП "Меркатус" в наданні доступу до запитуваної інформації з підстав, що дана інформація належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до ч. 2 ст. 6 Закону України "Про доступ до публічної інформації", а саме до конфіденційної інформації.

Статтею 6 зазначеного закону, встановлено, що інформацією з обмеженим доступом є, зокрема, конфіденційна інформація.

Відповідно до ч. 2 ст.6 Закону України "Про доступ до публічної інформації" обмеження доступу до інформації здійснюється відповідно до закону при дотриманні сукупності таких вимог: виключно в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя; розголошення інформації може завдати істотної шкоди цим інтересам; шкода від оприлюднення такої інформації переважає суспільний інтерес в її отриманні.

Крім того, згідно, ст. 7 Закону України "Про доступ до публічної інформації", конфіденційна інформація - інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб'єктів владних повноважень, та яка може поширюватися у визначеному ними порядку за їхнім бажанням відповідно до передбачених ними умов.

Частиною 2 даної статті визначено, що розпорядники інформації, визначені частиною першою статті 13 цього Закону, які володіють конфіденційною інформацією, можуть поширювати її лише за згодою осіб, які обмежили доступ до інформації, а за відсутності такої згоди - лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

У відповідності до ст. 22 Закону України "Про доступ до публічної інформації", розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках:

1) розпорядник інформації не володіє і не зобов'язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит;

2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону.

Таким чином, суд вважає, що відмовляючи у доступу до запитуваної ПП "Меркатус" відповідач діяв відповідно до вказаних правових норм, оскільки останнім вірно визначено статус запитуваної інформації, зокрема, як конфіденційної.

Як вбачається із матеріалів справи, позивачем надано запит про декларування податкового кредиту за період з 01.01.2009 року по 30.09.2010 року контрагентів ПП "Меркатус", а також невідповідність (неподання контрагентом декларації, неприйняття декларації податковим органом (прийняття до відома), зняття податкових зобов'язань внаслідок проведення документальної перевірки контрагента) податкових зобов'язань.

Проте, дозвіл на доступ до такої інформації може вплинути на права та інтереси контрагентів позивача, в чому останні можуть бути не зацікавленні, а використання наданої інформації може завдати шкоди господарській діяльності та діловій репутації підприємств.

Виходячи з правового аназілу ст. 7 Закону України "Про доступ до публічної інформації", суд приходить до висновку, що у даному випадку Вінницька ОДПІ Вінницької області ДПС, як розпорядник інформації відмовив у доступі позивачу, на підставі відсутності згоди з боку контрагентів позивача.

Враховуючи приписи закону, за відсутності такого дозволу відповідач зобов'язаний надати вказану підприємством позивача інформацію лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

У даному випадку не ставилось питання про загрозу національної безпеки, економічного добробуту та прав людини у разі неотримання вказаної у запиті інформації.

Тому, суд приходить до висновку про правомірність відмови Вінницької ОДПІ Вінницької області ДПС у наданні доступу до запитуваної підприємством позивача інформації.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З урахуванням викладеного, оцінивши надані сторонами докази та матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що викладені вище критерії при винесенні оспорюваної відмови відповідачем дотримані.

Відповідно до ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Відповідно до ч. 2 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз. З огляду на те, що в процесі розгляду даної справи свідки не залучалися і не призначалася судова експертиза та, зважаючи на відсутність в матеріалах справи документів на підтвердження відповідних судових витрат, судові витрати стягненню з позивача не підлягають.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ :

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Мультян Марина Бондівна