Справа № 2а/0370/383/12
Суддя: Смокович Віра Іванівна
Дата ухвалення: 2012-03-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2012 року Справа № 2а/0370/383/12

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого, судді Смокович В.І.,

при секретарі Литвиненко І.П.,

за участю представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2,

представників відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку адміністративну справу за позовом ОСОБА_6 об'єднаної державної податкової інспекції до Публічного акціонерного товариства «Ковельсільмаш» про нарахування та сплату податкового зобов'язання,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_6 міжрайонна державна податкова інспекція звернулася в суд із позовом до Публічного акціонерного товариства «Ковельсільмаш» (далі - ПАТ «Ковельсімаш») про визнання правомірним по результатах документальної планової виїзної перевірки (акт перевірки № 14/23-00238138 від 12 січня 2012 року) нарахування та сплату податкового зобов'язання із застосуванням звичайної ціни по податку на додану вартість в сумі 1 618 514,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що державними податковими ревізорами-інспекторами ОСОБА_6 міжрайонної державної податкової інспекції (далі - ОСОБА_6 МДПІ) була проведена планова виїзна перевірка ПАТ «Ковельсімаш» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.07.2010 року по 30.09.2011 року, про що складено акт перевірки № 14/23-00238138 від 12.01.2012 року.

Перевіркою було встановлено, що ПАТ «Ковельсільмаш» в особі голови правління ОСОБА_7, володіє корпоративними правами ППФ «Консультант» на підставі договору купівлі-продажу права засновника від 24.06.2011 р. Згідно засідання наглядової ради ПАТ «Ковельсільмаш» (протокол № 26 від 23.06.2011р.) вирішено з метою отримання прибутків від інвестиційної діяльності, зменшення витрат з утримання, зберігання та обслуговування здійснити додатковий внесок майном (обладнання) на загальну суму 363 913,56 грн. з урахуванням ПДВ, що обліковується на балансі ПАТ «Ковельсільмаш», до статутного капіталу ППФ «Консультант».

Відповідно до п. 146.17.1 п. 146.17 ст.146 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VІ, зі змінами, до продажу або іншого відчуження основних засобів та нематеріальних активів прирівнюються операції із внесення таких основних засобів до статутного фонду іншої особи. Згідно до п. 188.1 ст. 188 Податкового кодексу України база оподаткування операції з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної (контрактної) вартості але не нижче звичайних цін, визначених відповідно до ст.39 цього Кодексу.

24.06.2011р ПАТ «Ковельсільмаш» здійснило внесок до статутного фонду ППФ «Консультант» майном - преси К 04.015.848. зус.6300т, К 8548 зус.6300т, К 8548. зус.6300т. на що виписано податкову накладну від 24.06.2011р. №164 на суму 363 913,56 грн., в т.ч. ПДВ 60652,26 грн.

Сума ПДВ в розмірі 60652,26 грн. включена до складу податкового зобов'язання з ПДВ за червень 2011 року.

В ході перевірки посадовими особами ПАТ «Ковельсільмаш» було представлено протокол позачергового засідання наглядової ради ПАТ «Ковельсільмаш» від 20.06.2011 року в якому зазначено, затвердити договір ППФ «Консультант» на реалізацію ТОВ «Клесівські граніти» поставки пресів ковальських К 04.015.848. зус.6300т, К 8548 зус.6300т, К 8548. зус.6300т згідно специфікації на суму 10 075 000,00 грн. та уповноважити голову правління ПАТ «Ковельсільмаш» ОСОБА_7 підписати позитивне рішення учасника ППФ «Консультант» щодо укладення цих договорів. Відповідно, договором № КП-К-КГ-01 від 24.06.2011 року вищеназвані преси були реалізовані ТзОВ «Клесівські граніти» за ціною 10 075 000,00 грн.

Згідно із наказом ОСОБА_6 МДПІ № 1690 від 26.12.2011 року «Про застосування звичайних цін при визначенні податкових зобов'язань з податку на додану вартість» рівень звичайних цін вказаних пресів було визначено виходячи із застосування звичайної ціни у відповідності механізму і обґрунтування здійснення її розрахунку у порядку, встановленому п. 1.20 Закону України від 22.05.1997 року № 283/97-ВР «Про оподаткування прибутку підприємств». За результатами перевірки (акт перевірки № 14/23/-00238138 від 12.01.2012 року) 30.01.2012 року ОСОБА_6 МДПІ прийнято рішення про визначення податкових зобов'язань із застосуванням звичайних цін № 1/23, яким ПАТ «Ковельсільмаш» визначено податкове зобов'язання з податку на додану вартість у сумі 1 618 514,00 грн.

В судовому засіданні 13 березня 2012 року представником позивача надано Наказ № 1 від 01.03.2012 року про створення ОСОБА_6 об'єднаної державної податкової інспекції Волинської області Державної податкової служби, яким передбачено, що до ОСОБА_6 об'єднаної державної податкової інспекції (далі ОСОБА_6 ОДПІ) переходять всі права і обов'язки припиненої (у зв'язку з перетворенням) ОСОБА_6 МДПІ.

На адресу суду через канцелярію надійшла заява ОСОБА_6 об'єднаної державної податкової інспекції від 15 березня 2012 року № 477/10/10-015 про збільшення та уточнення суми нарахувань та сплати податкового зобов'язання у результаті застосування звичайної ціни, в якій просить визнати правомірним по результатах документальної планової виїзної перевірки ПАТ «Ковельсімаш» (акт перевірки № 14/23-00238138 від 12 січня 2012 року) та позапланової невиїзної перевірки (акт № 17/23-00238138 від 15 березня 2012 року) нарахування та сплату податкового зобов'язання із застосуванням звичайної ціни по податку на додану вартість в сумі 2 255 249,94 грн.

В судовому засіданні представники позивача адміністративний позов підтримали з підстав, викладених у позовній заяві з уточненням позовних вимог, просили суд позов задовольнити повністю.

Представники відповідача, кожен зокрема, адміністративний позов не визнали з підстав, викладених у письмових запереченнях проти позову (том 1 а.с.109-112, том 2 а.с.30-31), та пояснили, що позивачем порушено встановлений порядок реалізації владних управлінських повноважень в частині визначення грошових зобов'язань відповідача із застосуванням звичайних цін.

Податковим органом не дотримано порядку визначення рівня звичайних цін, передбаченого пунктом 1.20 статті 1 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», а висновок про вартість майна № 73-0 від 29.02.2012 року не може бути взятий до уваги, оскільки не відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, є неякісним та непрофесійним.

Представники відповідача просили в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Заслухавши пояснення представників сторін, які беруть участь у справі, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які регулюють спірні правовідносини, приходить до висновку, що в задоволенні адміністративного позову слід відмовити повністю виходячи з таких підстав.

Судом встановлено, що на підставі наказу ОСОБА_6 МДПІ від 17.11.2011 року № 1385, направлень на перевірку від 23.11.2011 року № 209/23, № 210-23, № 211/23, № 212/17, № 213/24 державними податковими ревізорами-інспекторами ОСОБА_6 МДПІ була проведена планова виїзна перевірка ПАТ «Ковельсільмаш» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.07.2010 року по 30.09.2011 року, про що складено акт перевірки № 14/23-00238138 від 12.01.2012 року (а. с. 8-61).

Під час проведення перевірки було встановлено, що ПАТ «Ковельсільмаш» володіє корпоративними правами Приватного підприємства фірми «Консультант» (далі - ППФ «Консультант») на підставі договору купівлі-продажу права засновника від 24.06.2011 року. Згідно засідання наглядової ради ПАТ «Ковельсільмаш» (протокол № 26 від 23.06.2011 року (а.с.74-75), вирішено з метою отримання прибутків від інвестиційної діяльності, зменшення витрат з утримання, зберігання та обслуговування здійснити додатковий внесок майном (обладнання) на загальну суму 363 913,56 грн. з урахуванням ПДВ, що обліковується на балансі ПАТ «Ковельсільмаш», до статутного капіталу ППФ «Консультант». ПАТ «Ковельсільмаш» внесок до статутного фонду ППФ «Консультант» здійснено майном - преси К 04.015.848. зус.6300т, К 8548 зус.6300т, К 8548. зус.6300т, 24.06.2011р. на що виписано податкову накладну від 24.06.2011 року № 164 на суму 363 913,56 грн., в т.ч. ПДВ 60652,26 грн.

Сума ПДВ в розмірі 60 652,26 грн. включена до складу податкового зобов'язання з ПДВ за червень 2011 року.

Згідно до акту прийому-передачі від 24.06.2011р. (а.с.76) ПАТ «Ковельсільмаш» як внесок до статутного фонду ППФ «Консультант» передано наступне майно: прес К04.015.848. зус.бЗ00т первісна вартість 1359861 грн., оціночна вартість 49364,19 грн., вартість з ПДВ 59237,03 грн.; прес К 8548 зус.6300т первісна вартість 1047115,23 грн., оціночна вартість 185142,93 грн., вартість з ПДВ 222171,51грн.; прес К 8548 зус.6300т первісна вартість 737027,00 грн., оціночна вартість 68754,18 грн., вартість з ПДВ 82505,02 грн.

Тобто первісна вартість зазначених пресів становила 1 920 003,23грн., оціночна вартість цього майна 303 261,30 грн., вартість з ПДВ 363 913,56 грн.

Відповідно до отриманої під час перевірки відділом податкової міліції ОСОБА_6 ОДПІ інформації від ППФ «Консультант» (листи від 26.12.2011 року №26/2 (а.с.82) та від 26.12.2011 року б/н (а.с.81) встановлено, що вищевказані преси 24.06.2011 року були оприбутковані ППФ «Консультант» у якості внесків в статутний фонд від ПАТ «Ковельсільмаш», а також проінформовано що дані преси були реалізовані за договором № КГІ-К-КГ-01 від 24.06.2011 року в адресу ТзОВ «Клесівські граніти» (м.Рівне, вул.Млинівська,3) 24.06.2011 року за оціночною вартістю.

Під час перевірки на адресу платника направлявся лист № 15344/7/23-151 від 28.12.2011 року про надання інформації та підтвержуючих документів, про те чи приймалось ПАТ «Ковельсільмаш» - як засновником ППФ «Консультант» рішення щодо відчуження вказаних вище пресів, які 24.06.2011 року були передані, як внески в статутний фонд ППФ «Консультант» (а.с.83).

Відповіді на даний лист на момент закінчення перевірки та отримання акта ОСОБА_6 ОДПІ не отримано. Проте в ході перевірки посадовими особами ПАТ «Ковельсільмаш» було представлено протокол позачергового засідання наглядової ради ПАТ «Ковельсільмаш» від 20.06.2011 року (а.с.85) в якому зазначено, затвердити договір ППФ «Консультант» на реалізацію ТОВ «Клесівські граніти» поставки пресів ковальських К 04.015.848. зус.6300т, К 8548 зус.6300т, К 8548. зус.6300т згідно специфікації на суму 10 075 000,00 грн. та уповноважити голову правління ПАТ «Ковельсільмаш» ОСОБА_7 підписати позитивне рішення учасника ППФ «Консультант» щодо укладення цих договорів.

ПАТ «Ковельсільмаш» на акт перевірки №14/23-00238138 від 12.01.2012 року було подано заперечення, в зв'язку з чим ОСОБА_6 ОДПІ 20.01.2012 року повторно звернулось до голови правління ПАТ «Ковельсільмаш» ОСОБА_7 з проханням надати договір щодо реалізації пресів №КП-К-КГ-01 від 24.06.2011 року, який він згідно протоколу від 20.06.2011 року позачергового сідання наглядової ради ПАТ «Ковельсільмаш» уповноважений був підписати та відповідно вказаний протокол (а.с.84).

Листом № 50/07-90 від 23.01.2012 року (а.с.86) податковий орган було повідомлено, що копію договору щодо реалізації пресів від 24.06.2011 року надати не має можливості, а щодо протоколу засідання нагалядової ради від 20.06.2011 року, то як такого не існує, а додає копію позачергового засідання наглядової ради від 24.06.2011 року (а.с.87).

Матеріалами справи також стверджується те, що за результатами проведеної позапланової виїзної перевірки ТОВ «ОСОБА_6 кузня» з питань достовірності нарахування від'ємного значення податку на додану вартість за жовтень 2011 року (акт перевірки № 1607/23-37029135 від 29.12.2011 року (а.с.88-96) встановлено, що вищевказані преси відповідного асортименту, надаються ТОВ «Клесівські граніти» в оренду ТОВ «ОСОБА_6 кузня» та є власністю ТОВ «Клесівські граніти». Так, згідно договору оренди майна від 01.07.2011 року №ДГ- 0000003, ТОВ «ОСОБА_6 кузня» орендує у ТОВ «Клесівські граніти» майно, яке розміщене за адресою: Волинська область, м.Ковель, вул. Варшавська, 1 та знаходиться на балансі орендодавця ТОВ «Клесівські граніти», на загальну суму 10 075 000,00 грн. Також в ході перевірки встановлено, що вказані преси відповідного асортименту перебувають в виробничому корпусі № 2, який є власністю ТОВ «ОСОБА_6 кузня». Згідно пояснення директора ТОВ «ОСОБА_6 кузня» ОСОБА_8 преси, що є предметом даного договору, не демонтувалися та не транспортувалися, а знаходяться на торії ПАТ «Ковельсільмаш» за адресою: Волинська область, м.Ковель, вул.Варшавська, 1, виробничий корпус №2.

Для визначення звичайної ціни товару беруть інформацію про укладені на момент його продажу договори з ідентичними товарами в зіставних умовах. Умови договорів на ринку ідентичних товарів визнають зіставними, якщо відмінності між ними суттєво не впливають на ціну або можуть бути економічно обґрунтовані (п.п.1.20.2 п.1.20 ст.1 Закону України від 22.05.1997 року №283/97-ВР «Про оподаткування прибутку підприємств»).В даному випадку товари, що вносились ПАТ «Ковельсільмаш» як внесок до статутного фонду ППФ «Консультант», які в подальшому в цьому ж звітному періоді останнім реалізуються в адресу ТОВ «Клесівські граніти», є ідентичні - тобто ті самі преси та які знаходяться протягом здійснення таких операцій за однією адресою м.Ковель, Варшавська, 1. Виходячи з вищевикладеного податковою інспекцією визначено, що справедлива ринкова ціна ідентичних товарів, а саме тих же пресів К 04.015.848. зус.6300т, К 8548 зус.6300т, К 8548. зус.6300т, що мають однакові характерні для них основні ознаки становить 10 075 000,0 грн., яка є визначеною (погодженою) наглядовою радою ПАТ «Ковельсільмаш» (протокол від 20.06.2011 року), тобто являється встановленою звичайною ціною, яка відповідає рівню справедливих ринкових цін.

За результатами планової виїзної перевірки відповідача ОСОБА_6 ОДПІ було прийнято наказ №1690 від 26.12.2011 року «Про застосування звичайних цін при визначені податкових зобов'язань з податку на додану вартість» (а.с.70) та винесено рішення № 1/23 від 30.01.2012 року (а.с.71) яким ПАТ «Ковельсільмаш» визначено податкове зобов'язання з податку на додану вартість у сумі 1 618 514,00 грн.

Позивачем 22 лютого 2012 року було укладено договір б/н про надання послуг про проведенню експертної оцінки, згідно якого 29.02.2012 року суб'єктом оціночної діяльності ОСОБА_9 було проведено експертну оцінку пресів ковальських, а саме К 04.015.848. зус.6300т, К 8548 зус.6300т, К 8548. зус.6300т, про що надано відповідний звіт (а.с.131-245).

Згідно до висновку про вартість майна № 73-О від 29.02.2012 року (а.с.130) вартість об'єктів оцінки становить: пресу К 04.015.848. зус.6300т становить 3 575 404,80 грн., К 8548 зус.6300т - 4 002 053,22 грн., К 8548. зус.6300т - 4 002 053,22 грн., тобто всього 11 579511,24 грн. без ПДВ. ОСОБА_6 МДПІ з урахуванням експертних висновків про вартість майна було проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ПАТ «Ковельсільмаш» за результатами якої складено акт №17/23-00238138 від 15.03.2012 року, яким встановлено порушення: п.146.17.1 п.146.17 ст.146, п.188.1 ст.188, п.185.1 ст.185, п.198.1, п.198.2 ст.198 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VI, в результаті чого встановлено заниження податку на додану вартість, визначену за звичайними цінами за червень 2011 року на суму 636 735,94 грн. (а.с.4-11 том 2).

Крім того, судом встановлено таке.

Згідно з п.п 1.20.2 ЗУ «Про оподаткування прибутку підприємств», що застосовується до 1 січня 2013 року, для визначення звичайної ціни товару (робіт, послуг) використовується інформація про укладені на момент продажу такого товару (роботи, послуги) договори з ідентичними (однорідними) товарами (роботами, послугами) у співставних умовах. Зокрема, враховуються такі умови договорів, як кількість (обсяг) товарів (наприклад, обсяг товарної партії), строки виконання зобов'язань, умови платежів, звичайних для такої операції, а також інші об'єктивні умови, що можуть вплинути на ціну. При цьому умови договорів на ринку ідентичних (у разі їх відсутності - однорідних) товарів (робіт, послуг) визнаються співставними, якщо відмінність між такими умовами суттєво не впливає на ціну, або може бути економічно обґрунтована.

При цьому враховуються звичайні при укладанні угод між непов'язаними особами надбавки чи знижки до ціни. Зокрема, але не виключно, враховуються знижки, пов'язані з сезонними та іншими коливаннями споживчого попиту на товари (роботи, послуги), втратою товарами якості або інших властивостей; закінченням (наближенням дати закінчення) строку зберігання (придатності, реалізації); збутом неліквідних або низьколіквідних товарів; маркетинговою політикою, у тому числі при просуванні товарів (робіт, послуг) на ринки; наданням дослідних моделей і зразків товарів з метою ознайомлення з ними споживачів.

Зі змісту наведеної законодавчої норми випливає, що обовязковою умовою можливості використання інформації про договори з продажу ідентичних товарів як орієнтиру для визначення рівня звичайних цін є те, що такі договори повинні бути укладені у співставних умовах.

Співставність визначається з урахуванням (але не виключно) обєктивних умов продажу, що наведені у підпункті 1.20.2 ЗУ «Про оподаткування прибутку підприємств».

У розглядуваній справі продаж товарів відповідачем було здійснено шляхом внесення активів до статутного фонду ППФ «Консультант». При цьому як компенсацію вартості такого товару відповідачем отримані у власність корпоративні права на частку у статутному фонді ППФ «Консультант».

Натомість у договорі, на який посилається позивач як на джерело інформації про рівень звичайних цін на спірні активи, їх продаж здійснено за грошові кошти неповязаній із продавцем особі.

Таким чином, в одному випадку ті самі активи відчужувалися шляхом внесення їх до статутного капіталу, а в іншому за грошові кошти.

Наведені умови продажу активів не можна вважати співставними, виходячи з такого.

При внесенні майна до статутного капіталу попередній власник цього майна відчужує активи з метою отримання корпоративних прав. В свою чергу, корпоративні права передбачають право на участь в управлінні заснованого субєкта господарювання, а також на отримання частки прибутку від його діяльності (частина перша статті 167 Господарського кодексу України).

Виходячи з викладеного, набувач корпоративних прав зацікавлений у належному функціонуванні заснованого ним субєкта господарювання і сподівається надалі отримати вигоду від його діяльності. При цьому набувач корпоративних прав, відчужуючи своє майно як внесок до статутного фонду, не втрачає повністю контроль за відповідними активами, оскільки він і в подальшому зможе впливати на їх юридичну і господарську долю через механізм володіння корпоративними правами нового власника цих активів.

У свою чергу, в разі відчуження майна за грошові кошти неповязаній особі власник активів назовсім втрачає вплив на продане майно, а тому зацікавлений лише в отриманні якомога більшої вигоди від самої операції відчуження, зокрема, через отримання якнайвищої ціни.

Отже, мотиви особи, що здійснює внесок до статутного капіталу, значно відрізняються від економічних інтересів продавця цього ж майна за грошові кошти.

За таких обставин операції з внесення майна до статутного капіталу не можна вважати такими, що вчинюються у співставних умовах із операціями з продажу майна за грошові кошти, навіть у тому разі, коли ці операції здійснені з ідентичними товарами.

Водночас, позивачем не надано доказів, які би свідчили про рівень звичайних цін при відчуженні ідентичних або однорідних товарів шляхом їх внесення до статутного капіталу інших субєктів господарювання. А тому без врахування зазначеного й експертна оцінка, на яку покликається позивач, не може бути таким доказом.

За таких обставин позивачем не доведено, що ціна товару, визначена відповідачем при внесенні майна до статутного фонду ППФ «Консультант» не відповідає справедливій ринковій вартості. Тому визначену сторонами ціну переданого майна в статутний фонд слід вважати звичайною відповідно до пункту 1.20 ЗУ «Про оподаткування прибутку підприємств».

Суд не приймає до уваги посилання позивача на положення п.п. 146.17.1. п.146.17. статті 146 ПК України, оскільки вони є нормами врегулювання відносин для цілей розділу ІІІ ПК України щодо податку на прибуток підприємств, а не податку на додану вартість.

Також судом встановлено, що відповідно до частини другої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, за зверненням субєкта владних повноважень у випадках, установлених законом.

Норма підпункту 20.1.38 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України надає органу державної податкової служби право звертатися з позовом до платника податків щодо нарахування та сплати податкових зобовязань, коригування відємного значення обєкта оподаткування або інших показників податкової звітності у результаті застосування звичайних цін.

Водночас, при реалізації зазначеного права необхідно ураховувати кореспонденцію приписів підпункту 20.1.38 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України з іншими нормами, а саме із змістом статті 39 Податкового кодексу України.

Відповідно до пункту 39.15 статті 39 Податкового кодексу України визначені із застосуванням звичайних цін база, обєкт оподаткування та інші показники податкового обліку використовуються органами державної податкової служби для проведення розрахунку податкових зобовязань, коригування відємного значення обєкта оподаткування або інших показників податкової звітності за результатами проведення перевірки.

За результатами цієї перевірки приймається відповідне податкове повідомлення-рішення. У разі коли платник податків розпочинає процедуру оскарження цього податкового повідомлення-рішення, або несплати відповідної суми, визначеної в такому податковому повідомленні-рішенні, протягом строків, встановлених цим Кодексом, податкове повідомлення-рішення вважається відкликаним. Керівник органу державної податкової служби зобовязаний звернутися до суду з позовом про нарахування та сплату податкових зобов'язань, коригування відємного значення обєкта оподаткування або інших показників податкової звітності.

Зі змісту наведеної законодавчої норми вбачається послідовний алгоритм дій органу державної податкової служби із визначення платникові податків податкових зобовязань із застосуванням звичайних цін. Цей алгоритм передбачає такі обовязкові етапи, як проведення перевірки та винесення за її результатами окремого податкового повідомлення-рішення, у якому визначається сума грошових зобовязань внаслідок використання звичайних цін.

В разі оскарження зазначеного податкового повідомлення-рішення платником податків або несплати визначеної в ньому суми таке повідомлення-рішення вважається відкликаним. І лише після цього керівник органу державної податкової служби звертається з позовом до платника податків про нарахування та сплату податкових зобов'язань, коригування відємного значення обєкта оподаткування або інших показників податкової звітності.

Виходячи з викладеного, звернення керівника органу державної податкової служби із наведеним позовом є завершенням законодавчо встановленої послідовності дій податкового органу із застосування звичайних цін. При цьому обовязковою передумовою для звернення із розглядуваним позовом є відкликання податкового повідомлення-рішення, винесеного податковим органом на підставі пункту 39.15 статті 39 Податкового кодексу України.

Отже, право органів державної податкової служби, визначене підпункту 20.1.38 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України, може бути реалізоване виключно як завершальний етап загальної процедури із визначення платникові податків податкового зобовязання із застосуванням звичайних цін і лише в разі відкликання податкового повідомлення-рішення, винесеного в порядку пункту 39.15 статті 39 Податкового кодексу України.

Тому звернення керівника податкового органу із позовом щодо нарахування та сплати податкових зобовязань, коригування відємного значення обєкта оподаткування або інших показників податкової звітності у результаті застосування звичайних цін окремо від порядку, врегульованого статтею 39 податкового кодексу України, є неможливим.

Водночас, згідно з пунктом 1 розділу ХІХ Податкового кодексу України стаття 39 Податкового кодексу України набирає чинності з 1 січня 2013 року.

Таким чином, до 1 січня 2013 року у податкових органів в особі їх керівників відсутнє право звертатися з позовом до платника податків щодо нарахування та сплати податкових зобовязань, коригування відємного значення обєкта оподаткування або інших показників податкової звітності у результаті застосування звичайних цін.

Натомість у відповідності до пункту 8 розділу ХХ Податкового кодексу України «Інші перехідні положення» у випадках, передбачених цим кодексом, до вступу в дію статті 39 цього кодексу застосовується пункт 1.20 статті 1 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств».

В свою чергу, зазначена норма Закону України від 28.12.1994 № 334/94-ВР «Про оподаткування прибутку підприємств» передбачає, що донарахування податкових зобовязань платника податку податковим органом внаслідок визначення звичайних цін здійснюється за процедурою, встановленою законом для нарахування податкових зобовязань за непрямими методами.

За відсутності у чинному законодавстві України порядку визначення податкових зобовязань за непрямими методами визначення податкових зобовязань із застосуванням звичайних цін повинно здійснюватися в загальному порядку з прийняттям податкового повідомлення рішення. При цьому процедура, передбачена нормами статті 39 Податкового кодексу України та підпункту 20.1.38 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України, повинна застосовуватися лише після 1 січня 2013 року.

Враховуючи викладене суд прийшов до висновку, що адміністративний позов до задоволення не підлягає.

Керуючись частиною третьою статті 160, статтями 162, 163 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Податкового кодексу України, Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_6 об'єднаної державної податкової інспекції до Публічного акціонерного товариства "Ковельсільмаш" про визнання правомірним нарахування та сплату податкового зобов'язання із застосуванням звичайної ціни по податку на додану вартість в сумі 2 255 249,94 грн. відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.І. Смокович

Повний текст постанови виготовлений 30 березня 2012 року