Справа № 2а-3388/10/0870
Суддя: Олексієнко М.М.
Дата ухвалення: 2015-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

13 серпня 2015 року м. Київ К/800/5190/13

Колегія Вищого адміністративного суду України у складі:

суддів: Олексієнка М.М. (доповідач), Швеця В.В., Штульман І.В.,

розглянувши в касаційному порядку в письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Державної податкової адміністрації у Запорізькій області (далі - ДПА), Державної податкової інспекції у Заводському районі м. Запоріжжя (далі - ДПІ), Головного управління Державного казначейства України у Запорізькій області (далі - ГУ ДКУ) про виплату грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки та стягнення моральної шкоди за касаційною скаргою позивачки на судові рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 13 вересня 2010 року та Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 18 жовтня 2011 року,

в с т а н о в и л а :

У червні 2010 року ОСОБА_3 звернулася в суд з позовом, відповідно до якого просила:

визнати протиправними дії ДПА та ДПІ щодо відмови у виплаті їй грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як одинокій матері за період з 05 листопада 2008 року по 13 липня 2009 року при звільненні та стягнути зазначені виплати з ДПІ;

зобов'язати ДПА оформити і видати відповідний наказ щодо виплати грошової компенсації, а ГУ ДКУ провести вказані виплати;

стягнути з ДПА та ДПІ по 1000,00 грн. моральної шкоди.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 13 вересня 2010 року, залишеною без змін Дніпропетровським апеляційним адміністративним судом від 18 жовтня 2011 року, позовну заяву ОСОБА_3 залишено без розгляду у зв'язку з пропуском строку звернення до суду.

В касаційні скарзі позивачка, посилаючись на порушення норм процесуального права, допущені судами, просить попередні судові рішення скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції. Зазначає, що законодавством не передбачено терміну давності, після якого втрачається право на компенсацію додаткової відпустки працівникам, які мають дітей.

З'ясувавши обставини справи в межах, передбачених статтею 220 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), колегія суддів приходить до висновку про задоволення касаційної скарги частково з наступних підстав.

Постановляючи ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду, окружний суд, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що позивачка пропустила тримісячний строк звернення до адміністративного суду і суд не знаходить підстав для визнання причин пропуску строку поважними.

Такий висновок не відповідає вимогам закону та є необґрунтованим.

Відповідно до частин першої та третьої статті 99 КАС України строки звернення до адміністративного суду для захисту прав, свобод чи інтересів встановлюються цим Кодексом та іншими законами.

При тлумаченні вище згаданої норми, Верховний Суд України в Рішенні від 16 травня 2011 року (справа №21-29-а11) зазначив, що під іншими законами розуміються закони, які встановлюють строки звернення до адміністративного суду з вимогою вирішити публічно-правовий спір.

Зважаючи на те, що позовна заява містить декілька вимог в адміністративній справі, в тому числі про стягнення компенсації за невикористану додаткову відпустку за попередні роки, то суд повинен був звернути увагу на положення статті 233 Кодексу законів України про працю (далі - КЗпП України). Згідно частини другої цієї норми у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Конституційний Суд України в Рішенні від 15.10.2013 року №8-рп/2013 дійшов висновку, що у випадку порушення роботодавцем законодавства про оплату праці не обмежується будь-яким строком звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати, що йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат. У разі пред'явлення вимог про стягнення будь-яких виплат, що входять до структури заробітної плати, і застосування цих положень, не пов'язане з фактом нарахування чи не нарахування роботодавцем спірних виплат.

Апеляційний суд порушення норм процесуального права, допущені судом першої інстанції, не виправив, належним чином доводи, викладені в апеляційній скарзі, не перевірив, тому судові рішення підлягають скасуванню з направлення справи для продовження розгляду (вирішення питання про прийняття позовної заяви) до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 220, 222, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Скасувати ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 13 вересня 2010 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 18 жовтня 2011 року з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення копії особам, які беруть участь у справі і оскарженню не підлягає.

Судді: М.М. Олексієнко

В.В. Швець

І.В. Штульман