Справа № 826/5298/14
Суддя: Заяць В.С.
Дата ухвалення: 2015-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 вересня 2015 року м. Київ К/800/59624/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого суддів при секретарі судового засідання за участю представників Генеральної прокуратури України відповідачаЗайця В.С. (суддя-доповідач), Голяшкіна О.В., Калашнікової О.В., Корінець Ю.О. Кузнецової Ю.В., Богач М.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу командитного товариства «Донтрансгарант і Компанія» на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 30 жовтня 2014 року у справі за позовом командитного товариства «Донтрансгарант і Компанія» до Південної митниці Міндоходів про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2014 року командитне товариство «Донтрансгарант і компанія» (далі - КТ «Донтрансгарант і компанія») пред'явило позов до Південної митниці Міндоходів про визнання протиправними дій відповідача щодо складання та направлення позивачу вимог про сплату коштів за гарантійними документами від 13 березня 2014 року № 3-10; визнання протиправними та скасування вимог Південної митниці Міністерства доходів і зборів України про сплату коштів за гарантійним документом від 13 березня 2014 року № 3-10.

Постановою Окружного адміністративного суду України від 30 жовтня 2014 року позовні вимоги задоволено частково.

Визнано протиправними та скасовано вимоги Південної митниці Міндоходів про сплату коштів за гарантійним документом від 13 березня 2014 року № 3-10. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 30 жовтня 2014 року апеляційну скаргу Південної митниці Міндоходів задоволено, рішення суду першої інстанції скасовано.

В задоволенні позовних вимог КТ «Донтрансгарант і Компанія» до Південної митниці Міндоходів про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії відмовлено повністю.

Не погоджуючись із рішенням суду апеляційної інстанції скаржник оскаржив його.

У касаційній скарзі КТ «Донтрансгарант і Компанія», посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального права, просить рішення суду апеляційної інстанції скасувати, а рішення суду першої інстанції залишити в силі.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги, матеріали справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Судами встановлено, що 22 листопада 2012 року між Державною митною службою України (Держмитслужба України) та позивачем КТ «Донтрансгарант і Компанія» (гарант) укладено угоду № 771 про надання фінансових гарантій митним органам незалежним фінансовим посередником, яка регулює взаємовідносини між Держмитслужбою України та гарантом щодо надання фінансових гарантій сплати митних платежів у разі невиконання особою, відповідальною за сплату митних платежів, взятих перед митним органом зобов'язань, що випливають з митних процедур відповідно до Митного кодексу України.

Згідно п. 2.1 угоди № 771 КТ «Донтрансгарант і Компанія» визнається незалежним фінансовим посередником, уповноваженим Держмитслужбою України на надання митним органам фінансових гарантій та вноситься до Реєстру гарантів.

Фінансова гарантія, згідно п.1.3 угоди № 771, - безвідкличне зобов'язання гаранта сплатити на першу вимогу митного органу кошти в розмірі митного боргу у разі невиконання особою, відповідальною за сплату митних платежів, забезпечених цією гарантією зобов'язань зі сплати податків; гарантійний випадок - факт невиконання особою, відповідальною за сплату митних платежів, взятого на себе зобов'язання, що підтверджується актом про настання гарантійного випадку, у зв'язку з настанням якого гарант зобов'язується сплатити митному органу кошти в сумі митного боргу за відповідною гарантією.

01 та 03 лютого 2014 року згідно митних декларацій типу ЕК11РР № 500060705/2014/000246, № 500060705/2014/000254, № 500060705/2014/000255, № 500060705/2014/000256, № 500060705/2014/000260, № 500060705/2014/000261, № 500060705/2014/000262, № 500060705/2014/000263 компанією «Ksandro Enterprise Ltd» ввезено на митну територію України товар - важкі дистиляти, газойли, для інших цілей: дизельне паливо; бензин автомобільний А-95 та А-98 (далі по тексту - товар).

У вказаних митних деклараціях зазначено, що особою, відповідальною за фінансове врегулювання є КТ «Донтрансгарант і Компанія».

Відповідно до митних декларацій типу ЕК11РР № 500060705/2014/000246, № 500060705/2014/000254, № 500060705/2014/000255, № 500060705/2014/000256, № 500060705/2014/000260, № 500060705/2014/000261, № 500060705/2014/000262, № 500060705/2014/000263 і фінансових гарантій товар мав бути доставлений до митного посту «Херсон-порт» Херсонської митниці Міндоходів перевізником (не зазначено) за маршрутом Одеса-Херсон (п/п «Херсонський морський торговельний порт»).

Позивачем надано особі, відповідальній за сплату митних платежів, компанії «Ksandro Enterprise Ltd» гарантійні документи № 00083687 код 50006/14/0102/Т/118 від 01 лютого 2014 року, № 00083874 код 50006/14/0302/Т/111 від 03 лютого 2014 року, № 00083876 код 50006/14/0302/Т/111 від 03 лютого 2014 року, № 00083875 код 50006/14/0302/Т/111 від 03 лютого 2014 року, № 00083886 код 50006/14/0302/Т/121 від 03 лютого 2014 року, № 00083884 код 50006/14/0302/17121 від 03 лютого 2014 року, № 00083885 код 50006/14/0302/Т/121 від 03 лютого 2014 року та № 00083883 код 50006/14/0302/Т/121 від 03 лютого 2014 року (далі по тексту - фінансові гарантії) з метою забезпечення сплати митних платежів у митному режимі реекспорту.

Станом на 08 лютого 2014 року звернень з заявою про втрату товару до жодної з митниць не надходило. В Єдиній автоматизованій інформаційній системі Держмитслужби України інформація щодо переміщення вказаного товару також була відсутня.

13 березня 2014 року Південною митницею Міністерства доходів і зборів України складено акти про настання гарантійних випадків № 3-10, зі змісту яких слідує, що товари (згідно митних декларацій № 500060705/2014/000246, № 500060705/2014/000254, № 500060705/2014/000255, № 500060705/2014/000256, № 500060705/2014/000260, № 500060705/2014/000261, № 500060705/2014/000262, № 500060705/2014/000263), які повинні були доставлені у митний пост «Херсон-порт» Херсонської митниці Міндоходів за маршрутом Одеса-Херсон (п/п «Херсонський морський торгівельний порт») у строк до 08 лютого 2014 року, не доставлені у митницю призначення в установлений строк.

На підставі актів про настання гарантійних випадків від 13 березня 2014 року № 3-10 Південною митницею Міністерства доходів і зборів України прийнято та направлено позивачу вимоги про сплату коштів за гарантійними документами №3-10, відповідно до яких на підставі гарантійних документів № 00083687 код 50006/14/0102/Т/118 від 01 лютого 2014 року, № 00083874 код 50006/14/0302/Т/111 від 03 лютого 2014 року, № 00083876 код 50006/14/0302/Т/111 від 03 лютого 2014 року, № 00083875 код 50006/14/0302/Т/111 від 03 лютого 2014 року, № 00083886 код 50006/14/0302/Т/121 від 03 лютого 2014 року, № 00083884 код 50006/14/0302/17121 від 03 лютого 2014 року, № 00083885 код 50006/14/0302/Т/121 від 03 лютого 2014 року та № 00083883 код 50006/14/0302/Т/121 від 03 лютого 2014 року, суми митного боргу (сума податків і зборів (обов'язкових платежів)), які підлягають сплаті відповідно до чинного законодавства України за недопоставлений у митницю призначення товар - 28468671,18 грн, 7737962,48 грн., 21455844,64 грн., 4645887,26 грн., 13963387,09 грн., 20416238,01 грн, 10820479,07 грн., 11611315,89 грн..

Відповідно до пунктів 4.1, 4.3 угоди № 771 у випадках, передбачених частиною 4 статті 311 Митного кодексу України, митний орган, яким виявлено факт настання гарантійного випадку, протягом 5 робочих днів з дати виявлення такого факту складає акт за формою, наведеною у додатку 3 цієї угоди. Разом з актом у трьох оригінальних примірниках складається вимога, що підписується керівником митного органу або особою, яка його заміщує.

Згідно пункту 4.5 угоди № 771 не пізніше трьох банківських днів з дня отримання від митного органу оригіналів акту та вимоги, гарант перераховує суму митного боргу за вказаними у вимозі реквізитами. У разі, якщо суму митного боргу не можливо сплатити за вказаними у Вимозі реквізитами Гарант невідкладно повідомляє про наявність таких обставин митний орган, що надіслав Вимогу.

Суд першої інстанції, задовольняючи частково позовні, прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог, оскільки позивачем вимог митного законодавства не порушено.

Суд апеляційної інстанції із висновками суду першої інстанції не погодився та зазначив, що при складенні оскаржуваних вимог та актів відповідач діяв у повній відповідності до Митного кодексу України, Положення про митні декларації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 травня 2012 року № 450 та договору від 22 листопада 2012 року № 771, у зв'язку з чим колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду не вбачає підстав для задоволення адміністративного позову КТ «Донтрансгарант і компанія».

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України із правовою позицією суду апеляційної інстанції погоджується із огляду на наступне.

Відповідно до частин 1, 2 статті 305 Митного кодексу України у випадках, визначених цим Кодексом, виконання зобов'язань осіб, що випливають з митних процедур, забезпечуються шляхом надання органам доходів і зборів забезпечення сплати митних платежів у способи, передбачені для відповідної митної процедури. Надання органам доходів і зборів забезпечення сплати митних платежів є обов'язковим при ввезенні на митну територію України та/або переміщенні територією України прохідним та внутрішнім транзитом товарів за переліком, який затверджується Кабінетом Міністрів України.

Згідно частини 1 статті 306 Митного кодексу України фінансові гарантії є одним із способів забезпечення митних платежів.

Частинами 1 - 3 статті 307 Митного кодексу України передбачено, що юридичні особи, які мають намір виступати гарантом забезпечення особою своїх зобов'язань перед органами доходів і зборів України зі сплати митних платежів, уповноважуються на це і вносяться до реєстру гарантів у порядку, визначеному цим розділом. Взаємовідносини між центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, та гарантами регулюються на підставі укладених угод. Фінансова гарантія видається гарантом і надається органам доходів і зборів особою, відповідальною за сплату митних платежів, або будь-якою іншою особою на користь особи, відповідальної за сплату митних платежів, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Фінансова гарантія діє на всій митній території України.

Згідно частин 1, 2 статті 311 Митного кодексу України органи доходів і зборів як забезпечення сплати митних платежів приймають фінансові гарантії, видані гарантами, включеними до реєстру гарантів, який ведеться центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Фінансова гарантія, що надається у вигляді документа, є безвідкличним зобов'язанням гаранта, внесеного до реєстру гарантів, виплатити на вимогу органу доходів і зборів кошти в межах певної суми у разі невиконання забезпечених цією гарантією зобов'язань із сплати митних платежів.

Як встановлено частиною 4 статті 311 Митного кодексу України, орган доходів і зборів направляє гарантові, що видав гарантію у вигляді документа, вимогу щодо сплати митних платежів у разі: 1) перевищення більше ніж на 10 днів встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що перебувають під митним контролем, до органу доходів і зборів призначення (а при переміщенні в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів - від одного підрозділу цього органу до іншого); 2) встановлення органом доходів і зборів факту порушення вимог і умов митних режимів з умовним звільненням від оподаткування митними платежами; 3) настання терміну сплати податкових зобов'язань відповідно до розділу ІІІ цього Кодексу; 4) встановлення органом доходів і зборів факту порушення вимог і умов тимчасового ввезення або транзиту товарів, транспортних засобів особистого користування, що переміщуються через митний кордон України громадянами відповідно до розділу ХІІ цього Кодексу.

Частиною 1 статті 95 Митного кодексу України встановлені строки транзитних перевезень для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб).

Частиною 6 статті 96 Митного кодексу України передбачено, що рри вивезенні за межі митної території України товарів, поміщених у митні режими експорту, реекспорту, тимчасового вивезення, переробки за межами митної території, положення цієї глави застосовуються з моменту початку переміщення зазначених товарів з органу доходів і зборів відправлення і до моменту пред'явлення їх органу доходів і зборів призначення.

З наведеного слідує, що строк, встановлений для переміщення товарів засобами автомобільного транспорту у режимі транзиту, встановлюється й до товарів, поміщених у митний режим реекспорту.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідно до митних декларацій типу ЕК11РР № 500060705/2014/000246, № 500060705/2014/000254, № 500060705/2014/000255, № 500060705/2014/000256, № 500060705/2014/000260, № 500060705/2014/000261, № 500060705/2014/000262, № 500060705/2014/000263 і фінансових гарантій № 00083687 код 50006/14/0102/Т/118 від 01 лютого 2014 року, № 00083874 код 50006/14/0302/Т/111 від 03 лютого 2014 року, № 00083876 код 50006/14/0302/Т/111 від 03 лютого 2014 року, № 00083875 код 50006/14/0302/Т/111 від 03 лютого 2014 року, № 00083886 код 50006/14/0302/Т/121 від 03 лютого 2014 року, № 00083884 код 50006/14/0302/17121 від 03 лютого 2014 року, № 00083885 код 50006/14/0302/Т/121 від 03 лютого 2014 року та № 00083883 код 50006/14/0302/Т/121 від 03 лютого 2014 року товар мав бути доставлений у митний пост «Херсон-порт» Херсонської митниці Міндоходів за маршрутом Одеса-Херсон (п/п «Херсонський морський торгівельний порт») у строк до 08 лютого 2014 року.

Станом на 08 лютого 2014 року в Єдиній автоматизованій інформаційній системі Держмитслужби України інформація щодо переміщення вказаного товару була відсутня.

Враховуючи зазначене, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що суд апеляційної інстанції повно і всебічно встановив обставини справи, дав їм належну юридичну оцінку, правильно застосував норми матеріального і процесуального права та прийшов до правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Доводи, викладені в касаційній скарзі, не спростовують висновків суду апеляційної інстанції та встановлених обставин справи.

Відповідно до частини 1 статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Оскільки суд апеляційної інстанції не допустив порушень норм матеріального права при ухваленні судового рішення чи вчиненні процесуальних дій, підстав для задоволення касаційної скарги немає.

Керуючись статтями 220, 221, 223, 224, 230, 231 КАС України, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу командитного товариства «Донтрансгарант і Компанія» залишити без задоволення, а постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 30 жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеними статтями 237, 238, 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: