Справа № 806/2073/15
Суддя: Токарева Марія Сергіївна
Дата ухвалення: 2015-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2015 року м.Житомир справа № 806/2073/15

категорія 12.2

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Токаревої М.С.,

секретар судового засідання Іщенко І.П., Степанов П.В.,

за участю: позивача, представників позивача та відповідачів,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Міністерства внутрішніх справ України та Житомирського МВ УМВС України в Житомирській області про визнання незаконними та скасування наказів, поновлення на попередній посаді та роботі, зобов`язання надати щорічну відпустку, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Управління Міністерства внутрішніх справ України та Житомирського МВ УМВС України в Житомирській області про визнання незаконними та скасування наказів, поновлення на попередній посаді та роботі, зобов`язання надати щорічну відпустку, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди. В обґрунтування позову зазначив, що працював на посаді старшого слідчого відділення розслідування ДТП слідчого відділу Житомирського МВ УМВС України в Житомирській області та наказом УМВС №96 о/с від 10.04.2015 року був переведений без його згоди на посаду дільничного Ємільчинського РВ УМВС України в Житомирській області, що є порушенням його прав, а наказ є протиправним та підлягає скасуванню. Також позивач вказує, що йому стало відомо що відносно нього було застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді неповної посадової відповідності, однак він не був ознайомлений з наказом про притягнення до дисциплінарної відповідальності, що свідчить про порушення порядку застосування дисциплінарного стягнення та тягне за собою визнання незаконним та скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності. Крім того, позивач вказує, що протягом 2014 року не перебував у щорічній відпустці, а при зверненні у лютому-квітні 2015 року з рапортами про надання цієї відпуски начальником Житомирського МВ УМВС України в Житомирської області було відмовлено у візуванні цієї заяви. Наведені обставини на думку позивача свідчать про порушення відповідачами вимог КЗпП України, що призвело до порушення його прав та моральних страждань, а тому з метою захисту порушених прав просить:

- визнати незаконним наказ УМВС України в Житомирській області №96 о/с від 10.04.2015 року посаду дільничного Ємільчинського РВ УМВС України в Житомирській області ;

- поновити на попередній посаді старшого слідчого ВР ДТП СВ Житомирського МВ УМВС України в Житомирській області;

- визнати незаконним та скасувати наказ про притягнення до дисциплінарної відповідальності старшого слідчого ВР ДТП СВ Житомирського МВ УМВС України в Житомирській області;

- зобов`язати УМВС України в Житомирській області надати щорічну відпустку за 2014 рік;

- стягнути з УМВС України в Житомирській області на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 10.04.2015року по день поновлення на попередній роботі;

- стягнути з УМВС України в Житомирській області 10000 грн. моральної шкоди та понесені витрати на юридичну допомогу у сумі 1000 грн.

У подальшому позивач збільшив позовні вимоги та вказав, що незважаючи на перебування його на лікарняному та оскарження наказу про незаконне, на його думку, переведення, наказом №815 від 22.06.2015 року було притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення та наказом №172 о/с від 03.07.2015 року звільнено з органів внутрішніх справ на підставі п."є" ст.64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом ОВС України (за порушення дисципліни). Такі дії УМВС України в Житомирській області є порушенням вимог чинного законодавства та його прав, а тому просить:

- визнати незаконним та скасувати наказ УМВС України в Житомирській області №172 о/с від 03.07.2015 року про звільнення з органів внутрішніх справ на підставі п."є" ст.64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом ОВС України (за порушення дисципліни) та наказ №/15 від 22.06.2015 року про притягнення до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення.

У ході розгляду справи позивачем знову було подано заяву про збільшення позовних вимог, оскільки у судовому засіданні було надано наказ №234 о/с від 31.08.2015 року, яким внесено зміни до наказу №172 о/с від 03.07.2015 року про його звільнення в частині дати звільнення та вказано, що ОСОБА_1 звільнено з 13.07.2015 року. Позивач вказує, що його знову не ознайомили з наказом, а зміст цього наказу є упередженим та незаконним у зв`язку з чим просить визнати наказ №234 о/с від 31.08.2015 року протиправним та скасувати.

У судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали з підстав викладених у позовній заяві та заявах про збільшення позовних вимог у зв`язку з чим просили позов задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідачів у судовому засіданні позов не визнав та заперечував щодо його задоволення з підстав викладених у письмових запереченнях.

Суд, заслухавши пояснення сторін судового розгляду, дослідивши письмові докази наявні у матеріалах справи дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з огляду на наступне.

Як встановлено судом та не заперечується сторонами капітан міліції ОСОБА_1 перебував на службі в органах внутрішніх справи з вересня 2003 року на різних посадах.

З листопада 2013 року по квітень 2015 року ОСОБА_1 перебував на посаді старшого слідчого відділення розслідування дорожньо-транспортних пригод слідчого відділу Житомирського MB УМВС України в Житомирській області.

За час служби позивач заохочувався 5 разів та покараний був - 6 разів.

Наказом начальника УМВС України в Житомирській області від 10.04.2015 № 96 о/с капітана міліції ОСОБА_1 було призначено старшим дільничним інспектором міліції сектору дільничних інспекторів міліції Ємільчинського PB УМВС України в Житомирській області.

Підставою для видачі зазначеного наказу послугувало подання заступника начальника УМВС України в Житомирській області полковника міліції ОСОБА_2 .

У поданні вказано, що воно внесено у зв`язку із службовою необхідністю, яка викликана метою зменшення наявного некомплекту в службі дільничних інспекторів міліції з врахуванням досвіду роботи капітана міліції ОСОБА_1 набутий під час проходження служби в ОВС та на підставі п.21, 42 "б" Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом ОВС.

Спірні правовідносини між позивачем, як особою публічної служби, та суб`єктом оскарження УМВС України в Житомирській області врегульовані спеціальним законодавством, зокрема Законом України "Про міліцію", Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ затвердженим Постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 № 114.

За спеціальним званням "капітан міліції" ОСОБА_1 відноситься до середнього начальницького складу органів внутрішніх справ.

Розділом ІV Положення врегульовано умови призначення на посади, переміщення та просування по службі осіб начальницького складу органів внутрішніх справ.

Відповідно до п.41 розділу ІV Положення переміщення по службі осіб рядового і молодшого начальницького складу провадиться:

а) на вищі посади - в порядку просування по службі;

б) на рівнозначні посади - у разі необхідності укомплектування інших посад або для доцільнішого їх використання з урахуванням ділових і особистих якостей, стану здоров`я, віку та підготовки за новою спеціальністю;

в) у зв`язку з початком навчання у закладах Міністерства внутрішніх справ із звільненням зі штатної посади, а також у разі призначення на посаду після закінчення навчання;

г) на нижчі посади: при скороченні штатів, за станом здоров`я згідно з висновком військово-лікарської комісії, за особистим проханням, за службовою невідповідністю, виходячи з професійних, моральних і особистих якостей, у порядку дисциплінарного стягнення відповідно до Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ.

У наказах про переміщення осіб рядового і молодшого начальницького складу на нижчі посади зазначаються підстави переміщення, передбачені цим пунктом.

Як встановлено судом, посади, на які переміщувався позивач, є рівнозначними. При цьому, сам по собі розмір посадового окладу на ступінь рівнозначності не впливає.

Виходячи з приписів п.41 Положення, при переміщенні на рівнозначну посаду молодшого начальницького складу у зазначених випадках, вказівка в наказах про переміщення підстав такого переміщення, не передбачена.

Відтак, за наявності необхідності укомплектування інших посад або для доцільнішого їх використання з урахуванням ділових і особистих якостей, стану здоров`я, віку та підготовки за новою спеціальністю, про що рішення приймає керівник УМВС, працівник може бути переміщений на рівнозначну посаду.

Суд зазначає, що службово-трудові відносини працівників органів внутрішніх справ мають складну структуру й специфічний суб`єктний склад внаслідок існування відносин влади-підпорядкування. Ротація персоналу органів внутрішніх справ України, який за Законом України "Про міліцію" проходить державну службу в озброєному органі виконавчої влади, є не лише можливою, а й життєво необхідною.

Саме тому, законодавець у статті 21 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ Української РСР виписав, що особи рядового і начальницького складу зобов`язані проходити службу там, де це викликано інтересами служби і обумовлено наказами прямих начальників.

Відтак, за наявності потреби укомплектування інших посад або для доцільнішого їх використання з урахуванням ділових і особистих якостей, стану здоров`я, віку та підготовки за новою спеціальністю керівник УМВС має право приймати рішення про переміщення працівника на рівнозначну посаду.

Як вбачається з оскаржуваного наказу, переміщення здійснювалось в межах області, а тому отримання згоди на таке переміщення законодавством не встановлено.

За таких обставин, суд дійшов до висновку, що спірний наказ №96 о/с від 10.04.2015 року було винесено відповідно до вимог чинного законодавства, в межах наданих повноважень та у передбачений законом спосіб, а тому відсутні правові підстави для визнання його протиправним та скасування.

Що стосується наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності №542 від 17.06.2014 року то суд надає йому наступну правову оцінку.

Матеріалами справи підтверджено, що підставами видачі зазначеного наказу став висновок службового розслідування проведеного працівниками слідчого управління УМВС України в Житомирській області, за результатами розгляду заяви адвоката Куцого С.А., щодо відсторонення слідчого Якимчука Р.В. від проведення досудового розслідування кримінального провадження №0000112, кваліфікованого за ч. 1 ст. 286 КК України.

Під час проведення службового розслідування працівниками СУ УМВС України в Житомирській області було встановлено що, досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000112 від 10.04.2014 групою слідчих проводилось неефективно, що позбавило можливість забезпечити повне, всебічне дослідження усіх обставин наїзду на пішохода ОСОБА_3 , позивач проводив слідчі дії упереджено з виправдувальним нахилом, грубо порушив норми КПК.

Наведені недоліки стали причиною надходження обґрунтованих заяв від представника потерпілого та скасування постанови про закриття вказаного кримінального провадження прокуратурою м. Житомира.

За наслідками проведеного службового розслідування 12.06.2014 року складено висновок, який затверджений начальником СУ УМВС України в Житомирській області. Даним висновком безпосереднім керівником позивача відмічено про необхідність підготувати наказ про покарання слідчих, у діях яких виявлено порушення.

У зв`язку із переліченими недоліками у роботі працівників ОВС та на підставі висновку службового розслідування, начальником УМВС України в Житомирській області було видано наказ № 542 від 17.06.2014 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників СВ Житомирського, Коростенського та Новоград - Волинського МВ УМВС області", керуючись ст. ст. 2, 12, 13 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, серед яких зокрема, на ОСОБА_1 було накладено дисциплінарне стягнення у вигляді попередження про неповну посадову відповідність. Зазначене дисциплінарне стягнення станом на час винесення наказу про переведення на посаду дільничного було не знято.

Статтею 1 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України визначено, що службова дисципліна - це дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Відповідно до ст. 12 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни може бути накладено такий вид дисциплінарного стягнення, як звільнення з органів внутрішніх справ.

Порядок накладення дисциплінарного стягнення встановлений ст.14 Дисциплінарного статуту, якою визначено, що з метою з`ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.

Порядок проведення службового розслідування стосовно особи (осіб) рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ у разі надходження до органів та підрозділів внутрішніх справ України відомостей про вчинення нею (ними) дій, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, оформлення результатів службового розслідування та прийняття за ними рішення, а також компетенцію структурних підрозділів та посадових осіб органів внутрішніх справ України при його проведенні визначається правовими нормами Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 12.03.2013 № 230 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02 квітня 2013 р. за № 541/23073 ( надалі Інструкція).

Відповідно до п. 2.1 Інструкції № 230 підставами для проведення службового розслідування є порушення особами РНС службової дисципліни, у тому числі скоєння кримінальних або адміністративних правопорушень, знищення або втрата службових документів, доручених або охоронюваних матеріальних цінностей, вчинення особами РНС діянь, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, інші події, пов`язані із загибеллю (смертю) осіб РНС чи їх травмуванням (пораненням), а також події, які сталися за участю осіб РНС і можуть викликати суспільний резонанс.

Пунктами 2.5, 2.6, 3.1 Інструкції № 230 визначено, що підстави для призначення службового розслідування можуть міститися в службових документах осіб РНС, матеріалах перевірок, письмових зверненнях громадян України, осіб без громадянства та іноземців, депутатських запитах та зверненнях народних депутатів України, повідомленнях уповноважених органів досудового розслідування, заявах і повідомленнях інших правоохоронних органів, підприємств, установ і організацій незалежно від їх підпорядкування і форм власності, об`єднань громадян, засобів масової інформації або в інших документах, отриманих в установленому законодавством України порядку. Підставою для проведення службового розслідування є належним чином письмово оформлений наказ уповноваженого на те начальника. Начальники ГУМВС, УМВС мають право призначати службові розслідування стосовно осіб РНС тих органів чи підрозділів внутрішніх справ, діяльність яких вони координують або контролюють.

Щодо позовних вимог про протиправність та скасування наказів УМВС України в Житомирській області №815 від 22.06.2015 року та № 172о/с від 03.07.2015 року, а також №234 о/с від 31.08.2015 року суд зазначає наступне.

Матеріалами справи підтверджено, що після винесення наказу від 10.04.2015 року №96 о/с щодо переведення позивача на посаду дільничного Ємільчинського РВ УМВС України в Житомирській області у період з 10.04.2015 року по 16.06.2015 року він жодного разу не з`явився на роботу.

Позивач даний факт не заперечує, однак обґрунтовує це тривалим перебуванням у різний період на лікарняному, про що суду були надані довідки та листки непрацездатності. Разом з тим, позивач не заперечує факт того, що у період з 01.06.2015 року по 16.06.2015 року був відсутній на роботі без поважних причин, однак таку свою поведінку обґрунтовує тим, що на його думку, переведення на посаду дільничного було незаконним у зв`язку з чим у нього не було підстав для виходу на роботу у Ємільчинський РВ УМВС України в Житомирській області. Крім того, позивач зазначив, що в цей період він звернувся з до суду.

З матеріалів справи вбачається, що з метою з`ясування причини відсутності на службі старшого дільничного інспектора сектору дільничних інспекторів міліції Ємільчинського РВ УМВС України в Житомирській області капітана міліції ОСОБА_1 , співробітниками сектору кадрового забезпечення проводилась звірка з поліклінікою СМ3 УМВС України в Житомирській області. Звіркою було встановлено, що останній в період часу з 28.04.2015 року по 14.05.2015 року перебував на лікуванні в СМ3 УМВС.

Під час проведення службового розслідування було встановлено, що 30.04.2015 на ім`я начальника Ємільчинського РВ надійшов рапорт від заступника начальника - начальника міліції громадської безпеки майора міліції ОСОБА_4 про те, що старший дільничний інспектор сектору дільничних інспекторів міліції Ємільчинського РВ УМВС України в Житомирській області капітан міліції ОСОБА_1 не виходить на службу, про причини ні його ні начальника сектору дільничних інспекторів міліції не повідомляв.

Факт відсутності ОСОБА_1 на роботі у Ємільчинському РВ УМВС України в Житомирській області підтверджується наявними у матеріалах справи копіями актів складених працівниками цього РВ.

Крім того, матеріалами справи, зокрема актом від 13.04.2015 року складеного працівниками Житомирського МВ УМВС України в Житомирській області підтверджено, що 13.04.2015 т.в.о. начальника сектору кадрового забезпечення Житомирського МВ майором міліції ОСОБА_5 , спільно із заступником начальника слідчого відділу підполковником міліції Лисаком Ю.В. та начальником відділення розслідування ДТП СВ лейтенантом міліції Юрчуком В.В., було ознайомлено капітана міліції ОСОБА_1 з наказом УМВС від 10.04.2015 № 96 о/с, в частині його призначення на посаду старшого дільничного інспектора сектору дільничних інспекторів міліції Ємільчинського РВ УМВС. Одночасно позивачу було наголошено на передачу керівництву слідчого відділу матеріалів кримінальних проваджень, які перебувають в його провадженні. Про те, ОСОБА_1 від підпису про ознайомлення з вище вказаним наказом Управління та передачі матеріалів кримінальних проваджень категорично відмовився.

Водночас, матеріалами справи, зокрема листом заступника начальника Житомирського МВ УМВС України в Житомирській області від 15.06.2015 року №10759, вказується на факт того, що після переведення на посаду дільничного, позивач кримінальні провадження, які перебували у нього на виконанні керівництву Житомирського МВ не передав у зв`язку з чим досудове слідство по цим кримінальним провадженням не проводилось.

Наведені обставини дають суд підстави до висновку, що позивач, навіть вважаючи, що він перебуває на посаді старшого слідчого відділення розслідування ДТП слідчого відділу Житомирського МВ УМВС України в Житомирській області без поважних причин не виконував свої посадові обов`язки, зокрема у період з 01.06.2015 року по 16.06.2015 року.

Посилання позивача на те, що в період винесення оспорюваних наказів він знаходився на лікарняному і його не мали права призначати на іншу посаду та звільняти з посади, суд не бере до уваги виходячи з наступного.

Статтею 18 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, яка регулює питання виконання та зняття дисциплінарних стягнень, передбачено, що дисциплінарне стягнення виконується негайно, але не пізніше місяця з дня його накладення, не враховуючи періоду перебування особи рядового і начальницького складу у відпустці, відрядженні або її тимчасової непрацездатності. Такі дисциплінарні стягнення, як звільнення з посади та звільнення з органів внутрішніх справ, накладені на осіб рядового і начальницького складу, які тимчасово непрацездатні або перебувають у відпустці, відрядженні, виконуються після їх прибуття до місця проходження служби.

Тобто Дисциплінарний статут не містить заборони звільнення з посади та призначення на іншу посаду в період тимчасової непрацездатності, а це може бути підставою для зміни дати звільнення, оскільки такі дисциплінарні стягнення як звільнення з посади виконуються після прибуття особи до місця проходження служби.

Крім того, суд вважає за необхідне відмітити, що відповідно до Інструкції про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, затвердженою наказом МОЗ України № 455 від 13.11.2001 зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 04.12.2001 №1005/6196 тимчасова непрацездатність працівників засвідчується листком непрацездатності.

Згідно пунктів 2.7, 2.13 Порядку звільнення від службових обов`язків через тимчасову непрацездатність осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ і військовослужбовців внутрішніх військ МВС України, затвердженого МВС України від 29.01.2004 № 851/Пв, документи, щщо засвідчують непрацездатність, видані державними та комунальними закладами охорони здоров`я, підлягають реєстрації в амбулаторно-поліклінічних закладах МВС України при наявності їх в даному населеному пункті або в медичному пункті військової частини протягом 1 доби після закінчення лікування. Після відновлення працездатності в листку звільнення від служби зазначається дата виходу на службу. В зазначений строк працівник зобов`язаний пред`явити безпосередньому начальнику листок звільнення від служби.

При цьому, позивачем надані суду, на обґрунтування своєї позиції вказані довідки в амбулаторно-поліклінічному закладі МВС України зареєстровані не були, тобто доказів перебування позивача на лікуванні у період з 10.04.2015 по 27.04.2015, з 24.06.2015 по 01.07.2015 та з 03.07.2015 по 10.07.2015 у Ємільчинському РВ та Житомирському МВ відсутні, що позбавляло їх можливості врахувати цей факт при винесення спірних наказів, а тому суд критично відносить до фактів перебування позивача на лікарняному та не приймає їх до уваги.

З огляду на те, що лише у ході судового розгляду даної справи працівникам УМВС України в Житомирській області стало відомо про факт перебування ОСОБА_1 на лікарняному у період з 03.07.2015 по 10.07.2015, у той час коли наказом від № 172о/с від 03.07.2015 року його було звільнено з органів внутрішніх справ з 06.07.2015 року, то УМВС України в Житомирській області було винесено наказ №234 о/с від 31.08.2015 року, яким внесено зміни до наказу №172 о/с від 03.07.2015 року в частині дати звільнення та вказано, що ОСОБА_1 звільнено з 13.07.2015 року.

Зважаючи на наведені обставини та норми законодавства, суд зазначає, що вони свідчать про факт наявності в УМВС України в Житомирській області правових підстав щодо внесення змін до наказу в частині дати звільнення.

Що стосується позовних вимог щодо зобов`язання УМВС України в Житомирській області надати йому відпустку, то суд з цього приводу зазначає наступне.

Дійсно, у матеріалах справи містяться копії рапортів про надання позивачу чергової відпуски за 2014 та 2015 роки, але на вказаних рапортах відсутні резолюції начальника Житомирського МВ, щодо надання позивачу відпустки або відмови в наданні вказаної відпустки. Крім цього на рапортах відсутні реєстраційні номера канцелярії про надходження рапортів до Житомирського МВ та вказані рапорти відсутні в секторі кадрового забезпечення Житомирського МВ.

Наведені обставини на думку суду жодним чином не можуть підтверджувати факт звернення позивач до керівництва у встановленому законом порядку.

Судом не заперечується право позивача на визначені законодавством відпустки. Разом з тим, загально відомо, що відповідне рішення власника або уповноваженого органу про надання відпустки повинно бути оформлено відповідним розпорядчим документом (наказом), який і дає право працівнику вибути у відпустку.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для скасування всіх оскаржуваних наказів та зобов`язання відповідача для вчинення дій щодо надання щорічної відпустки, а тому немає підстав для задоволення позову у вказаній частині.

Оцінюючи позовні вимоги позивача про поновлення на посаді зі стягненням моральної шкоди судом враховано, що вказані вимоги є похідними від підстав для задоволення яких суд не встановив, а тому у задоволенні вимог щодо стягнення завданої моральної шкоди також слід відмовити.

У відповідності до частин 1, 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На виконання цих вимог, відповідачі, як суб`єкти владних повноважень, довели належними та допустимими доказами правомірність винесення спірних наказів.

Водночас, докази подані позивачем, не підтверджують обставини, на які він посилається в обґрунтування позовних вимог та були спростовані доводами відповідачів.

З огляду на зазначене та беручи до уваги достатній і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що викладені у позовній заяві доводи позивача є не обґрунтованими, а її вимоги такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 122, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

постановив:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Постанова набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, і може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції у порядку, визначеному статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя М.С. Токарева

Повний текст постанови виготовлено: 10 вересня 2015 р.