Справа № 2а/0470/13204/12
Суддя: Потолова Ганна Володимирівна
Дата ухвалення: 2012-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2012 р. Справа № 2а/0470/13204/12

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Потолової Г.В.

при секретарі Савчук Р.В.

за участю: представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична фірма «Екс Юре» до Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м.Дніпропетровська про визнання дій неправомірними та скасування рішень про застосування штрафних санкцій та нарахування пені,

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Юридична фірма «Екс Юре» звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовними вимогами про визнання дій УПФУ в Жовтневому районі м.Дніпропетровська із застосування до позивача фінансових санкцій неправомірними та скасування рішень №№ 1233, 1234, 1235, 1236, 1237, 1238 від 25.07.2012р. про застосування штрафу та нарахування пені за несвоєчасну сплату єдиних внесків на загальнообовязкове державне соціальне страхування.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просить суд задовольнити адміністративний позов у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позовних вимог заперечував, посилаючись на законодавчі підстави своїх дій, діяльність в межах закону та наданих повноважень, у звязку з чим просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи та оцінивши їх, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, виходить з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «Юридична фірма «Екс Юре» зареєстроване виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради 18.09.2007р. (а.с.28). та перебуває на обліку в УПФУ в Жовтневому районі м.Дніпропетровська як платник єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування.

Так, відповідачем на підставі даних карток особових рахунків ТОВ «Юридична фірма «Екс Юре» встановлена несвоєчасна сплата суми єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування за лютий 2011 року (строк сплати встановлено до 21.03.2011р., позивачем сплачено - 14.04.2011р.), за червень 2011 року (строк сплати встановлено до 20.07.2011р., позивачем сплачено - 29.07.2011р.) та за травень 2012 року (строк сплати встановлено до 20.06.2012р., проте звіт за травень 2012 р. було подано позивачем до управління лише до 13.07.2012р., позивачем сплачено - 16.07.2012 р.) (а.с.36-37).

Судом встановлено, що УПФУ в Жовтневому районі м.Дніпропетровська відповідно до ч.11 ст.25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» та згідно Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, затвердженої Постановою правління Пенсійного фонду України №21-5 від 27.09.2010р., винесені рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (не перерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 25.07.2012р. за №№ 1233, 1234, 1235, 1236, 1237, 1238, якими застосовані штрафні санкції на загальну суму 301грн.13коп. та нарахована пеня на загальну суму 44грн.38коп.

Не погодившись з такими діями та рішеннями відповідача, позивач звернувся з відповідною позовною заявою до суду за захистом своїх прав та інтересів.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне.

Як зазначає позивач, 31.07.2012р. ТОВ «Юридична фірма «Екс Юре» поштою було отримані шість рішень УПФУ в Жовтневому районі м.Дніпропетровська від 25.07.12р. про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, якими до ТОВ «Юридична фірма «Екс Юре» були застосовані фінансові санкції.

Позивач пояснює, посилаючись на текст в оскаржуваних рішеннях, що штрафні санкції до позивача застосовані на підставі п.2 ч.11 ст.25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску територіальний орган Пенсійного фонду накладає на платника єдиного внеску штраф у розмірі 10 відсотків своєчасно не сплачених сум, якими до позивача застосовані штрафні санкції та нарахована пеня.

Позивач стверджує, посилаючись на п. 9.5 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України визначено, що факти порушень, законодавства посадова особа органу Пенсійного фонду оформляє актом довільної форми, в якому чітко викладається зміст порушення з обґрунтуванням порушених норм законодавчих актів. Також зазначає, що в оскаржуваних рішеннях жодного посилання на будь-які акти, які б складалися відповідачем за участю позивача, не має. Крім того, ані позивач, ані жодний із його повноважних представників не приймав участь у складанні акту, під сумнівом перебуває взагалі факт наявності такого акту у відповідача.

Відповідно до ч. 17 ст. 106 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» винесення рішення відбувається на підставі документів, що свідчать про вчинення правопорушення. Враховуючи відсутність будь-яких попередніх належних документів. Відповідач не мав достатньої підстави для винесення оскаржуваного рішення.

Ст.55 Конституції України гарантовано право оскарження в суді рішень, дій, бездіяльності органів державної влади, їх посадових та службових осіб.

За змістом ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.3 Кодексу адміністративного судочинства України справами адміністративної юрисдикції є передані на вирішення адміністративного суду публічно-правові спори, в яких хоча б однією із сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження (ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України). Юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення (ч.2 ст.4 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно ч.3 ст.105 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов може містити вимоги про скасування або визнання нечинним рішення відповідача - суб'єкта владних повноважень, про зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії.

Відповідно до ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Щодо строків оскарження даних рішень, позивач просить прийняти до уваги, що оскаржувані рішення було отримано його представником 31.07.12р. поштовим відправленням, що підтверджується датою на повідомленні про вручення.

Згідно ч.2 ст.13 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», протягом десяти робочих днів з дня одержання відповідного рішення страхувальник, банк чи організація, яка здійснює виплату і доставку пенсій, має право оскаржити рішення до вищого органу Пенсійного фонду або в судовому порядку з одночасним обов'язковим письмовим повідомленням про це відповідного виконавчого органу Пенсійного фонду, яким прийнято це рішення.

На думку позивача рішення виконавчого органу Пенсійного фонду про нарахування пені та накладання штрафів зупиняє строки їх сплати до винесення вищим органом Пенсійного фонду або судом рішення у справі. Строки сплати фінансових санкцій також призупиняються до винесення судом рішення в разі оскарження страхувальником вимоги про сплату недоїмки, якщо накладення фінансових санкцій пов'язано з її виникненням або несвоєчасною сплатою.

Таким чином, строк для оскарження рішення позивачем не пропущено, адже він становить 10 робочих днів з дня отримання відповідного рішення.

Винесенням оскаржуваних рішень порушено права позивача, оскільки на нього безпідставно покладено обов'язок сплатити суму фінансових санкцій, а відповідач всупереч ч. 2 ст. 19 Конституції України діяв не на підставі, не в спосіб та не в межах повноважень, передбачених законами України.

За наведених обставин Рішення № 301, 1161, 1162, 1163, 1164, 1165, 1166, 1167 від 13.07.12р. про застосування фінансових санкцій винесені без належних правових підстав та з істотним порушенням процедури прийняття відповідного рішення.

Таким чином, позивач вважає дії відповідача незаконними, посилаючись на ч.17 ст.106 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та винесені рішення про застосування штрафних санкцій такими, що підлягають скасуванню.

Відповідач проти позовних вимог заперечує, посилаючись на те, що відповідно до п.1 ч.2 ст.6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», платники єдиного внеску зобов'язані своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок. А згідно ч.8 ст.9 наведеного Закону платники єдиного внеску зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за відповідний базовий звітний період, не пізніше 20 числа місяця, що настає за базовим звітним періодом, крім гірничих підприємств, які зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за відповідний базовий звітний період, не пізніше 28 числа місяця, що настає за базовим звітним періодом. Базовим звітним періодом є календарний місяць.

Згідно ч. 11 ст. 25 зазначеного Закону територіальний орган Пенсійного фонду застосовує до платника єдиного внеску штрафні санкції, зокрема, за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, у розмірі 10 відсотків своєчасно не сплачених сум. А в ч. 13 ст. 25 Закону зазначено, що нарахування пені починається з першого календарного дня, що настає за днем закінчення строку внесення відповідного платежу, до дня його фактичної сплати (перерахування) включно.

Відповідно до ч. 14 Закону України "Про збір та облік сяйного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" про нарахування пені та застосування штрафів, передбачених цим Законом, посадова особа територіального органу Пенсійного фонду в порядку, встановленому Пенсійним фондом за погодженням з центральним органом виконавчої влади у сфері праці та соціальної політики, приймає рішення, яке протягом трьох робочих днів надсилається платнику єдиного внеску.

Порядок прийняття рішень про нарахування пені та застосування штрафів передбачено в Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженої Постановою правління Пенсійного фонду України N 21 -5 від 27.09.10р.

Так пп. 7.2.2. п. 7.2. зазначеної Інструкції передбачено, що за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 10 відсотків своєчасно не сплачених сум. При цьому складається рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за формою згідно з додатком 10.

Розрахунок цієї фінансової санкції здійснюється на підставі даних карток особових рахунків платників.

При застосуванні штрафів, зазначених у цьому підпункті, приймається одне рішення після сплати (погашення) у повному обсязі недоїмки окремо за кожний базовий звітний період незалежно від кількості випадків сплати за вказаний період.

У зв'язку з тим, що позивачем було несвоєчасно сплачені суми єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за лютий 2011 року (строк сплати встановлено до 21.03.2011 р., позивачем сплачено - 14.04.2011 р.), за червень 2011 року (строк сплати встановлено до 20.07.2011 р., позивачем сплачено - 29.07.2011 р.) та за травень 2012 року (строк сплати встановлено до 20.06.2012 р., проте звіт за травень 2012 р. було подано позивачем до управління лише до 13.07.12 р., позивачем сплачено - 16.07.2012 р.) управлінням на підставі даних картки особового рахунку позивача 27.07.12 р. були прийняті рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперарахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску № 1233, 1234, 1235,1236,1237,1238.

Відповідач не погоджується з доводами позивача про те, що управлінням оскаржувані рішення про застосування фінансових санкцій прийняті з порушенням вимог п. 9.5 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, що затверджено постановою правління Пенсійного фонду України від 19 грудня 2003 р. N 21-1 зареєстровано в Міністерстві юстиції України 16 січня 2004 р. за N 64/8663 та ч. 17 ст. 106 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», оскільки зазначені нормативно-правові ати не регулюють правовідносини щодо нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а також нарахування і сплати фінансових санкцій органами Пенсійного фонду України, стягнення заборгованості зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Враховуючи наведене, відповідач просить суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, надані представниками сторін докази, суд виходить з наступного.

Відповідно до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» на відповідача покладено обовязки по нарахуванню, обчисленню і сплаті в установлені строки та в повному обсязі єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування.

Відповідно до п.п.2, 5, 6 ч.1 ст.1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб та членів їхніх сімей на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Мінімальний страховий внесок сума єдиного внеску, що визначається розрахунково як добуток мінімального розміру заробітної плати на розмір внеску, встановлений законом на місяць, за який нараховується заробітна плата (дохід), та підлягає сплаті щомісяця.

Недоїмка сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена територіальними органами Пенсійного фонду України у випадках, передбачених цим Законом.

Статтею 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» визначено платників єдиного внеску.

У п.п.1 ч.2 ст.6 Закону визначено, що платник єдиного внеску зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Відповідно до ч. 1, 2, 8 ст. 9 Закону єдиний внесок обчислюється виключно у національній валюті, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.

Обчислення єдиного внеску із сум, виражених в іноземній валюті, здійснюється шляхом перерахування зазначених сум у національну валюту України за офіційним курсом національної валюти до іноземної валюти, установленим Національним банком України на день обчислення єдиного внеску.

Обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Платники єдиного внеску зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за відповідний базовий звітний період, не пізніше 20 числа місяця, що настає за базовим звітним періодом.

Відповідно до Розділу VIII Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» у період до перетворення Пенсійного фонду на неприбуткову самоврядну організацію відповідно до пункту 12 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» завдання та функції Пенсійного фонду та його територіальних органів щодо збору та ведення обліку єдиного внеску виконують відповідно Пенсійний фонд та головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах.

Частиною 11 Закону встановлені штрафні санкції, які територіальний орган Пенсійного фонду застосовує до платника єдиного внеску, а саме:

- у разі ухилення від взяття на облік або несвоєчасного подання заяви про взяття на облік платниками єдиного внеску, на яких не поширюється дія Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців", накладається штраф у розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян;

- за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 10 відсотків своєчасно не сплачених сум;

- за донарахування територіальним органом Пенсійного фонду або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску накладається штраф у розмірі 5 відсотків зазначеної суми за кожний повний або неповний звітний період, за який донараховано таку суму, але не більш як 50 відсотків суми донарахованого єдиного внеску;

- за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності, передбаченої цим Законом, територіальним органом Пенсійного фонду накладається штраф у розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян;

- за неналежне ведення бухгалтерської документації, на підставі якої нараховується єдиний внесок, накладається штраф у розмірі від восьми до п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян;

- за несплату, неповну сплату або несвоєчасну сплату суми єдиного внеску одночасно з видачею сум виплат, на які нараховується єдиний внесок (авансових платежів), накладається штраф у розмірі 10 відсотків таких несплачених або несвоєчасно сплачених сум.

Відповідно до ч.3 ст.25 Закону нарахування пені, передбаченої цим Законом, починається з першого календарного дня, що настає за днем закінчення строку внесення відповідного платежу, до дня його фактичної сплати (перерахування) включно. У разі оскарження платником єдиного внеску вимоги про сплату недоїмки нарахування пені зупиняється з дня подання скарги до територіального органу Пенсійного фонду або позову до суду.

Згідно ч.14 Закону про нарахування пені та застосування штрафів, передбачених цим Законом, посадова особа територіального органу Пенсійного фонду в порядку, встановленому Пенсійним фондом за погодженням з центральним органом виконавчої влади у сфері праці та соціальної політики, приймає рішення, яке протягом трьох робочих днів надсилається платнику єдиного внеску. Суми пені та штрафів, передбачених цим Законом, підлягають сплаті платником єдиного внеску протягом десяти робочих днів після надходження відповідного рішення. Зазначені суми зараховуються на рахунки органів Пенсійного фонду, відкриті в органах Державного казначейства України для зарахування єдиного внеску. При цьому платник у зазначений строк має право оскаржити таке рішення до органу Пенсійного фонду вищого рівня або до суду з одночасним обов'язковим письмовим повідомленням про це територіального органу Пенсійного фонду, яким прийнято це рішення. Оскарження рішення територіального органу Пенсійного фонду про застосування фінансових санкцій зупиняє перебіг строку їх сплати до винесення органом Пенсійного фонду або судом рішення у справі. Строк сплати фінансових санкцій також зупиняється до ухвалення судом рішення у разі оскарження платником єдиного внеску вимоги про сплату недоїмки, якщо застосування фінансових санкцій пов'язано з виникненням або несвоєчасною сплатою суми недоїмки

З аналізу вищезазначених норм законодавства України, суд зазначає, що відповідачем доведена правомірність застосування штрафних санкцій та нарахування пені, у винесених рішеннях №№ 1233, 1234, 1235, 1236, 1237, 1238 від 25.07.2012р., на загальну суму 345грн.51коп., з якої штрафні санкції складають у сумі 301грн.13коп та пеня - у сумі 44грн.38коп.

Стаття 19 Конституції України зобовязує органи державної влади діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ч.2 ст.11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

З матеріалів справи та наданих представником позивача у судовому засіданні пояснень вбачається, що субєкт владних повноважень (відповідач) діяв по відношенню до позивача на підставі та у межах повноважень і способу, що передбачені Конституцією та законами України.

Одним з принципів адміністративного судочинства, передбачених ст.7 Кодексу адміністративного судочинства України, є принцип законності, який відповідно до ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України, полягає в наступному, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу, а суд згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Приймаючи до уваги викладене, враховуючи правильність дій та рішень відповідача, а також те, що відповідачем доведено правомірність своїх дій та їх відповідність нормам діючого законодавства України, відповідні докази суду надані, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими, а тому у їх задоволенні слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.11, 94, 158-163, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична фірма «Екс Юре» до Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м.Дніпропетровська про визнання дій неправомірними та скасування рішень про застосування штрафних санкцій та нарахування пені відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі її апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Постанову може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд у десятиденний строк з дня отримання копії постанови, виготовленої у повному обсязі.

Текст постанови у повному обсязі виготовлений 12.12.2012р.

Суддя Г.В. Потолова