Справа № 2-а-6250/11
Суддя: Макуха А. А.
Дата ухвалення: 2011-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-6250/11
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2011 року Солом'янський районний суд м. Києва

у складі головуючого судді Макухи А.А.

при секретарі Лісовій Т.В.

розглянувши в відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Солом"янському районі м. Києва, ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Соломянської районної в м. Києві державної адміністрації, Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат про перерахунок та виплату недоотриманої пенсії, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи,-

встановив:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом у звязку з відмовою у перерахунку йому державної та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю відповідно до ст. ст. 49,50,54,67 Закону України № 796-ХІІ „ Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та зобовязання відповідачів здійснити перерахунок його пенсії відповідно до норм ст. ст. 50, 54, 67 Закону України „ Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи з урахуванням встановленого розміру мінімальної пенсії за віком та розміру пенсії, який для інвалідів ІІІ групи не нижчим 6-ти мінімальних пенсій за віком, визначеної за правилами передбаченими частиною першою статті 28 Закону України „Про загальнообовязкове пенсійне страхування .

Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що він як інвалід ІІІ групи внаслідок захворювання, повязаного з участю у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЄС, отримує державну та додаткову пенсії, передбачені статтями 50 та 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофивід 28.02.1991 р. № 796-ХІІ (зі змінами та доповненнями) (далі - ОСОБА_3 № 796-ХІІ). Посилаючись на те, що розміри призначених і виплачуваних йому пенсій не відповідають розмірам, встановленим цим Законом, та на відмову УПФ привести їх у відповідність з вимогами Закону № 796, позивач просив суд визнати дії відповідачів неправомірними та зобовязати усунути зазначені порушення провівши вказані перерахунки.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та просив про їх задоволення з підстав, викладених в позові.

Відповідачі ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Соломянської районної в м. Києві державної адміністрації, Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплатсудове засідання не направили, однак надали суду письмові заперечення, в яких просили про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Солом"янському районі м. Києва свого представника в судове засідання не направив, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить висновку, що позов в межах строку звернення до суду підлягає частковому задоволенню, з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що позивач має право на пенсію як учасник ліквідації аварії на ЧАЄС 1 категорії, інвалід 3 групи, захворювання якого пов'язано з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Згідно ст. 72 КАС України дана обставина не потребує доказування як така, що визнається сторонами, суд не має сумнівів щодо достовірності цієї обставини та добровільності її визнання.

19.09.2011 р. позивач подав заяву відповідачу з проханням провести нарахування пенсії у відповідності до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.91 р. №796-ХІІ, бо вважає, що пенсія йому нараховується невірно, на що листом № 16156/09/с-5409 від 18.10.2011 р. позивачу відмовили зробити перерахунок пенсії, пояснюючи, що вона виплачується відповідно до законодавства.

Право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг, передбачене статтею 8 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Згідно пункту 2 частини 1 статті 8 зазначеного Закону таке право закріплене за особами, яким до дня набрання чинності цим Законом була призначена пенсія відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення(крім соціальних пенсій) або була призначена пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) за іншими законодавчими актами, але вони мали право на призначення пенсії за Законом України Про пенсійне забезпечення за умови, якщо вони не отримують пенсію (щомісячне довічне грошове утримання) з інших джерел, а також у випадках, передбачених цим Законом, члени їхніх сімей.

Статтею 10, вказаного Закону передбачено, що особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Особі, яка має право на довічну пенсію, призначається один з видів довічної пенсії за її вибором.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, зокрема, соціального захисту потерпілого населення, визначені Законом України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, оскільки відповідно до статті 50 Конституції України кожен має право на безпечне для життя і здоровя довкілля та на відшкодування завданої порушенням цього права шкоди.

Розділ 8 Закону Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофипередбачає право призначення та виплати пенсій і компенсацій, особам віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4.

Стаття 49 цього розділу визначає пенсії особам, віднесеним до вказаних категорій у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Так, відповідно до вимог статті 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофипередбачено, що в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими по ІІІ групі інвалідності 6 мінімальних пенсій за віком.

Стаття 50 вказаного Закону передбачає, що особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірах інвалідам ІІІ групи 50 процентів мінімальної пенсії за віком.

Пунктом 28 розділу II Закону України №107-VI від 28.12.2007 року Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів ОСОБА_3 України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, згідно якого позивачу призначається пенсія, було внесено зміни, зокрема, статті 50 та 54 було викладено в новій редакції.

Встановлено, що Рішенням Конституційного Суду України від 28.05.2008 року №10-рп/2008, зокрема, пункт 28 розділу II Внесення змін до деяких законодавчих актів України Закону України №107-VI від 28.12.2007 року Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України, згідно якого статті 50 та 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофибуло викладено в новій редакції, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційними).

Відповідно до статті 152 Конституції України, закони і інші правові акти, які за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, тобто відповідні положення Закону України №107-VI від 28.12.2007 року Про Державний бюджет України на 2008 рiк та про внесення змін до деяких законодавчих актів України, які були визнані такими, що не відповідають Конституції України, втратили чинність з дня ухвалення рішення Конституційного Суду України від 28.05.2008 року №10-рп/2008, з 22.05.2008 року.

Таким чином, внаслідок визнання рішенням Конституційного Суду України неконституційним положення Закону України №107-VI від 28.12.2007 року Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України, знову набули законної сили редакції статей Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, які діяли до внесення змін відповідним Законом.

Порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у звязку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається Кабінетом Міністрів України.

Такий порядок був визначений Постановами Кабінету Міністрів України: №1 від 03 січня 2002 року; №530 від 28 травня 2008 року та №654 від 01 липня 2008 року.

Згідно розяснень, викладених у пункті 5 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 1 листопада 1996 року Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддявстановило, що судам необхідно виходити з того, що нормативно-правові акти будь-якого державного чи іншого органу (акти Президента України, постанови Верховної Ради України, постанови і розпорядження Кабінету Міністрів України, нормативно-правові акти Верховної Ради Автономної Республіки Крим чи рішення Ради міністрів Автономної Республіки Крим, акти органів місцевого самоврядування, накази та інструкції міністерств і відомств, накази керівників підприємств, установ та організацій тощо) підлягають оцінці на відповідність як Конституції так і Закону.

Якщо при розгляді справи буде встановлено, що нормативно-правовий акт, який підлягає застосуванню, не відповідає чи суперечить законові, суд зобовязаний застосувати закон, який регулює ці правовідносини.

Таким чином, встановлено, що постанови Кабінету Міністрів України №1 від 03 січня 2002 року; №530 від 28 травня 2008 року та №654 від 01 липня 2008 року, на які посилається відповідач, в частині встановлення обмежень щодо розміру виплати пенсій та допомоги не відповідають розміру, встановленому іншими законами України, зокрема, статті 50 та статті 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Отже, на думку суду, виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними нормативними актами при вирішенні даного спору, застосуванню підлягають саме норми Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, а не вказані постанови Кабінету Міністрів України.

За таких умов відмову ОСОБА_2 пенсійного фонду України в Соломянському районі м. Києва у перерахунку пенсії позивачу не можна визнати законною і обґрунтованою.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України, орган державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Визначення прожиткового мінімуму, закладення правової основи для його встановлення, затвердження та врахування при реалізації державної Конституційної гарантії громадян і достатній життєвий рівень, дає ч.3 ст. 46 Конституції України, пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом. Отже, розмір мінімальної пенсії встановлений Конституцією України, норми якої є нормами прямої дії (ст. 8 Конституції України).

Частиною 3 статті 4 Закону України Про прожитковий мінімумпередбачено, що прожитковий мінімум на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, щороку затверджується Верховною Радою України в законі про Державний бюджет України на відповідний рік.

Таким чином, для позивача, як для особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії та інваліда ІІІ групи захворювання, повязаного з Чорнобильською катастрофою, нижчий розмір державної та додаткової пенсії повинен розраховуватися виходячи із розміру прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність, затвердженого Законом про Державний бюджет України на відповідний рік.

Таким чином, вказані позовні вимоги в межах встановленого строку для звернення до суду є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про зобовязання відповідача провести перерахунок основної та додаткової пенсії, особі, яка постраждала внаслідок аварії на ЧАЕС підлягають задоволенню в частині останніх шести місяців який передує дню звернення до суду з позовом, починаючи з 15.05.2011 р.

Пунктом 7 частини 1 Закону України № 3491 VI Про внесення змін до Закону України Про дежавний бюджет положення Закону України Про державний бюджет України на 2011 рікдоповнено пунктом 4, яким встановлено, що у 2011 році норми і положення ст.ст. 39,50,51,52,54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали, внаслідок Чорнобильської катастрофизастосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік. Із аналізу наведеної норми випливає, що визначення порядку та розмірів виплат зазначении категоріям громадян делеговано Кабінету Міністрів України.

Під час вирішення питання, яке визначено однопредметними законодавчими нормами рівної ієрархії, що не визнані неконституційними в установленому порядку, підлягає застосуванню для розвязання спорів зазначеної категорії, перевагу слід надавати тій з них, що прийнята пізніше. У розглядуваному випадку пізніше прийняті норми Закону України від 14.06.2011 р. № 3491 VIПро внесення змін до Закону України Про дежавний бюджетположення Закону України Про державний бюджет України на 2011 рік.

З огляду на вищевикладене позовні вимоги підлягають задоволенню в період з 15.05.2011 р. по 22.07.2011 р.,оскільки з моменту набрання чинності Постановою КМУ від 06.07.2011 р. № 745 Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджетуособам, які постраждали внаслідок аварії на ЧАЕС основна та додаткова пенсія виплачується у розмірах визначених вище.

Крім того, позивач звернувся до суду з позовною вимогою щодо перерахунку його щорічної допомоги на оздоровлення, відповідно до ст. ст.48, 67 Закону України № 796-ХІІ „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та зобовязання відповідача здійснити перерахунок щорічної допомоги на оздоровлення відповідно до норм ст. ст. 48, 67 Закону України „ Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи з урахуванням встановленого розміру мінімальної заробітної плати та розміру щорічної допомоги на оздоровлення, яка для осіб, віднесених до третьої категорії, складає чотири мінімальні заробітні плати, визначеної за правилами передбаченими частиною першою статті 28 Закону України „Про загальнообовязкове пенсійне страхування за 2011 року.

Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що він як особа, віднесена до першої категорії учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, отримує щорічну допомогу на оздоровлення, передбачену статтею 48 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофивід 28.02.1991 р. № 796-ХІІ (зі змінами та доповненнями) (далі - ОСОБА_3 № 796-ХІІ). Посилаючись на те, що розмір призначеної і виплачуваної йому компенсації не відповідає розміру, встановленого цим Законом, та на відмову відповідачів привести її у відповідність з вимогами Закону № 796, позивач просив суд визнати дії відповідачів неправомірними та зобовязати усунути зазначені порушення провівши вказані перерахунки.

З матеріалів справи вбачається, що позивач має право на пенсію як особа, яка постраждала внаслідок аварії на ЧАЄС 1 категорії.

Згідно ст. 72 КАС України дана обставина не потребує доказування як така, що визнається сторонами, суд не має сумнівів щодо достовірності цієї обставини та добровільності її визнання.

Право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг, передбачене статтею 8 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Згідно пункту 2 частини 1 статті 8 зазначеного Закону таке право закріплене за особами, яким до дня набрання чинності цим Законом була призначена пенсія відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення(крім соціальних пенсій) або була призначена пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) за іншими законодавчими актами, але вони мали право на призначення пенсії за Законом України Про пенсійне забезпечення за умови, якщо вони не отримують пенсію (щомісячне довічне грошове утримання) з інших джерел, а також у випадках, передбачених цим Законом, члени їхніх сімей.

Статтею 10, вказаного Закону передбачено, що особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Особі, яка має право на довічну пенсію, призначається один з видів довічної пенсії за її вибором.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, зокрема, соціального захисту потерпілого населення, визначені Законом України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, оскільки відповідно до статті 50 Конституції України кожен має право на безпечне для життя і здоровя довкілля та на відшкодування завданої порушенням цього права шкоди.

Так, відповідно до вимог статті 48 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофипередбачено, що особам, віднесеним до категорії 3, щорічна допомога на оздоровлення становить 4 мінімальні заробітні плати.

Пунктом 28 розділу II Закону України №107-VI від 28.12.2007 року Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів ОСОБА_3 України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, згідно якого позивачу призначається пенсія, було внесено зміни, зокрема, стаття 48 була викладена в новій редакції.

Так, згідно статті 48 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи(в редакції Закону від 28.12.2007 року) передбачено, що одноразова компенсація учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, та сім'ям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою, щорічна допомога на оздоровлення виплачується в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Встановлено, що Рішенням Конституційного Суду України від 28.05.2008 року №10-рп/2008, зокрема, пункт 28 розділу II Внесення змін до деяких законодавчих актів України Закону України №107-VI від 28.12.2007 року Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України, згідно якого стаття 51 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи було викладено в новій редакції, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційними).

Відповідно до статті 152 Конституції України, закони і інші правові акти, які за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, тобто відповідні положення Закону України №107-VI від 28.12.2007 року Про Державний бюджет України на 2008 рiк та про внесення змін до деяких законодавчих актів України, які були визнані такими, що не відповідають Конституції України, втратили чинність з дня ухвалення рішення Конституційного Суду України від 28.05.2008 року №10-рп/2008, з 22.05.2008 року.

Згідно розяснень, викладених у пункті 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 1 листопада 1996 року Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддявстановило, що судам необхідно виходити з того, що нормативно-правові акти будь-якого державного чи іншого органу (акти Президента України, постанови Верховної Ради України, постанови і розпорядження Кабінету Міністрів України, нормативно-правові акти Верховної Ради Автономної Республіки Крим чи рішення Ради міністрів Автономної Республіки Крим, акти органів місцевого самоврядування, накази та інструкції міністерств і відомств, накази керівників підприємств, установ та організацій тощо) підлягають оцінці на відповідність як Конституції так і Закону.

Якщо при розгляді справи буде встановлено, що нормативно-правовий акт, який підлягає застосуванню, не відповідає чи суперечить законові, суд зобовязаний застосувати закон, який регулює ці правовідносини.

Таким чином, встановлено, що постанови Кабінету Міністрів України №1 від 03 січня 2002 року; № 530 від 28 травня 2008 року та № 654 від 01 липня 2008 року, на які посилається відповідач, в частині встановлення обмежень щодо розміру виплати допомоги не відповідають розміру, встановленому іншими законами України, зокрема, статті 48 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Отже, на думку суду, виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними нормативними актами при вирішенні даного спору, застосуванню підлягають саме норми Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, а не вказані постанови Кабінету Міністрів України.

За таких умов відмову відповідачів у перерахунку щорічної допомоги на оздоровлення позивачу не можна визнати законною і обґрунтованою.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України, орган державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Визначення прожиткового мінімуму, закладення правової основи для його встановлення, затвердження та врахування при реалізації державної Конституційної гарантії громадян і достатній життєвий рівень, дає ч. 3 ст. 46 Конституції України, пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом. Отже, розмір мінімальної пенсії встановлений Конституцією України, норми якої є нормами прямої дії (ст. 8 Конституції України).

Таким чином, вказані позовні вимоги в межах встановленого строку для звернення до суду є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про зобовязання відповідачів провести перерахунок щорічної допомоги на оздоровлення, яка постраждала внаслідок аварії на ЧАЕС підлягають задоволенню за 2011 рік, відповідно до вимог позивача.

В решті позовні вимоги є необгрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. 160 КАС України, суд , -

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 пенсійного фонду України в Солом"янському районі м. Києва, ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Соломянської районної в м. Києві державної адміністрації, Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат про перерахунок та виплату неоотриманої пенсії, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи задовольнити частково.

Визнати дії ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Солом'янському районі м. Києва неправомірними в частині відмови в перерахунку пенсії ОСОБА_1 у відповідності до вимог статей 50,54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофищодо їх розміру з 15.05. 2011 р. по 22.07.2011 р.

Зобов'язати ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Солом'янському районі м. Києва здійснити перерахунок з 15.05.2011 р. по 22.07.2011 р. та виплатити ОСОБА_1 відповідно до ст. ст. 50, 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофивід 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ (в редакції від 09.07.2007 р.) основну державну пенсію, виходячи з розміру 6 мінімальних пенсій за віком, та додаткову пенсію за шкоду заподіяну здоровю, у розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком, встановленої ч. 1 ст. 28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхуванняз урахуванням розміру мінімальної пенсії за віком на час виплати, виходячи зі встановленого Законом про державний бюджет на відповідний рік розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, за виключенням здійснених ОСОБА_2 пенсійного фонду України в Соломянському районі м. Києва за цей період таких виплат.

Визнати протиправними дії ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Соломянської районної в м. Києві державної адміністрації та Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат щодо відмови в нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 за 2011 рік щорічної грошової допомоги на оздоровлення у визначеному ст.48 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат.

Зобов'язати ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Соломянської районної в м. Києві державної адміністрації провести нарахування, а Київський міський центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат виплатити ОСОБА_1 за 2011 рік щорічну допомогу на оздоровлення в порядку ст.48 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, виходячи з розміру чотирьох мінімальних заробітних плат, встановленого законом про державний бюджет на відповідний рік, за виключенням здійсненої за цей період такої виплати.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити

Судові витрати віднести на рахунок державного бюджету.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через Соломянський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: