Справа № 805/2903/15-а
Суддя: Аляб'єв І.Г.
Дата ухвалення: 2015-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 вересня 2015 р. Справа № 805/2903/15-а

приміщення суду за адресою: 84112, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 2

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Алябєва І.Г., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Донецької міської ради, Управління Державної казначейської служби України у м. Донецьку Донецької області про стягнення заробітної плати та визнання бездіяльності протиправною,

в с т а н о в и в :

У липні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Донецької міської ради (далі - Рада) та Управління Державної казначейської служби України у м. Донецьку Донецької області (далі Казначейство), у якому, з урахуванням уточнення позовних вимог, просив:

- стягнути з Ради заборгованість з виплати заробітної плати в розмірі 24 285,75 грн, середній заробіток за час затримки розрахунків із заробітної плати після звільнення у розмірі 130 324,88 грн;

- визнати протиправною бездіяльність Казначейства щодо виконання покладених на нього законодавством функцій та обовязків, внаслідок чого у позивача виникла заборгованість із заробітної плати.

Обґрунтовував свій позов тим, що при звільненні з посади начальника Головного економічного управління Донецької міської ради у жовтні 2014 року йому не здійснено виплату належних сум заробітної плати. Також зазначив, що невиплата заробітної плати частково сталася з вини Казначейства, оскільки останньому подавалися відповідні платіжні доручення про перерахування заробітної плати, які залишилися невиконаними.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 23 липня 2015 року відкрито провадження у адміністративній справі та призначено судове засідання на 11 серпня 2015 року. Ухвалами суду від 11 серпня 2015 року, 26 серпня 2015 року та 3 вересня 2015 року провадження у справі зупинялося.

В судове засідання, призначене на 14 вересня 2015 року, позивач не зявився, подавши клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Представники відповідачів до судового засідання також не зявилися, клопотань та заяв до суду не подавали.

За таких обставин, та враховуючи положення частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС) України, суд визнав за можливе розглянути справу без участі представників сторін, на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що з 21 січня 2013 року позивач працював на посаді начальника Головного економічного управління Донецької міської ради.

20 жовтня 2014 року позивач звільнений з посади за згодою сторін.

Згідно з відомостями довідки від 25 листопада 2014 року № 276, виданої Виконавчим комітетом Ради, сума заробітної плати, невиплаченої позивачу при звільненні, становить 24 285,75 грн.

Довідка також містить інформацію про те, що до Казначейства подавалися платіжні доручення про перерахування позивачу заробітної плати за липень та жовтень 2014 року: від 08 жовтня 2014 року № 825; від 15 жовтня 2014 року № 954; від 29 жовтня 2014 року № 1004.

Перелічені платіжні доручення залишилися невиконаними.

Аналогічна інформація щодо наявності заборгованості з заробітної плати ОСОБА_1 викладена у листі Донецького міського голови від 26 серпня 2015 року, який міститься у матеріалах справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, здійснивши оцінку обставин справи за своїм внутрішнім переконанням, приходить до висновку про часткове задоволення позову.

Відповідно до статті 116 Кодексу законів про працю України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Суд звертає увагу, що роботодавцем позивача було Головне економічне управління Донецької міської ради, яке, по відношенню до Донецької міської ради, є окремою юридичною особою.

Зокрема, з загальнодоступних відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців вбачається, що код Головного економічного управління Донецької міської ради різниться з кодом самої Донецької міської ради.

Відповідно до частини першої статті 96 Цивільного кодексу України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями.

Таким чином, за загальним правилом, виплата заробітної плати, нарахованих податків та страхових внесків має здійснюватися роботодавцем позивача, а саме Головним економічним управлінням Донецької міської ради.

Відповідно до частини першої статті 5 КАС України суд першої інстанції, встановивши, що з адміністративним позовом звернулася не та особа, якій належить право вимоги, або не до тієї особи, яка повинна відповідати за адміністративним позовом, може за згодою позивача допустити заміну первинного позивача або відповідача належним позивачем або відповідачем, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи.

Виходячи з того, що Головне економічне управління Донецької міської ради знаходиться на тимчасово окупованій території, не здійснило перереєстрації свого місцезнаходження на підконтрольну владі територію, та, фактично, не працює, суд дійшов висновку про недоцільність залучення у справу належного відповідача.

Викладене означає, що вимоги позову про стягнення коштів з Донецької міської ради задоволенню не підлягають.

Водночас, суд вважає такою, що підлягає задоволенню вимогу про визнання протиправною бездіяльності Казначейства щодо неперерахування коштів позивачу для виплати заробітної плати.

Відповідно до пункту 10.1 Порядку казначейського обслуговування місцевих бюджетів, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 23 серпня 2012 року № 938 (далі Порядок № 938), органи Казначейства здійснюють розрахунково-касове обслуговування розпорядників бюджетних коштів шляхом проведення платежів з реєстраційних, спеціальних реєстраційних рахунків розпорядників бюджетних коштів та рахунків одержувачів бюджетних коштів, відкритих в органах Казначейства, відповідно до кошторисів, планів асигнувань загального фонду місцевих бюджетів (за винятком надання кредитів з місцевих бюджетів), планів спеціального фонду місцевих бюджетів (за винятком власних надходжень бюджетних установ та відповідних видатків), планів надання кредитів із загального фонду місцевих бюджетів або планів використання бюджетних коштів та помісячних планів використання бюджетних коштів.

В матеріалах справи міститься довідка Виконавчого комітету Ради від 25 листопада 2014 року № 276, з якої вбачається що платіжне доручення № 825 від 08 жовтня 2014 року про перерахування заробітної плати позивачу за липень 2014 року виконано частково (сплачено 500 грн з 12 563,87 грн), а платіжне доручення № 954 від 15 жовтня 2014 року про перерахування заробітної плати за жовтень 2014 року не виконано у повному обсязі.

Відповідно до підпункту 10.3 Порядку № 938 платіжні доручення подаються до органів Казначейства в кількості примірників, необхідних для всіх учасників безготівкових розрахунків.

Подані розпорядниками бюджетних коштів та одержувачами бюджетних коштів платіжні доручення перевіряються органами Казначейства щодо наявності всіх необхідних реквізитів, відповідності підписів відповідальних посадових осіб і відбитка печатки установи зразкам. За правильність оформлення та достовірність інформації, наведеної у платіжному дорученні, відповідає розпорядник бюджетних коштів (одержувач бюджетних коштів).

Перерахування бюджетних коштів з рахунків розпорядників бюджетних коштів (одержувачів бюджетних коштів) здійснюються на підставі першого примірника розрахункового документа, який залишається на зберіганні в органі Казначейства.

Підпунктом 10.7. Порядку № 938 установлено, що платіжне доручення не приймається до виконання у разі: а) неправильного заповнення реквізитів, або незаповнення хоча б одного з реквізитів, та/або недотримання вимог до оформлення платіжного документа; б) відсутності в обліку органів Казначейства відповідних бюджетних зобов'язань та бюджетних фінансових зобов'язань; в) невідповідності платежу зареєстрованим бюджетним зобов'язанням та бюджетним фінансовим зобов'язанням; г) невідповідності зазначеного коду економічної класифікації видатків та класифікації кредитування бюджету економічній характеристиці платежу; ґ) обмеження здійснення видатків та надання кредитів, що встановлюється нормативно-правовими актами; д) накладення арешту на кошти, що перебувають на відповідному рахунку розпорядника бюджетних коштів; е) зупинення операцій з бюджетними коштами на відповідному рахунку розпорядника бюджетних коштів; є) надходження до органів Казначейства відповідного рішення органу оскарження за результатами розгляду скарги щодо порушення законодавства у сфері державних закупівель та/або копії рішення суду про визнання результатів процедури закупівлі недійсними, яке набрало законної сили; ж) відсутності або недостатності залишків коштів на відповідних рахунках бюджетних установ та організацій; з) перевищення показників, затверджених у кошторисах, планах асигнувань загального фонду місцевих бюджетів (за винятком надання кредитів з місцевих бюджетів), планах спеціального фонду місцевих бюджетів (за винятком власних надходжень бюджетних установ та відповідних видатків), планах надання кредитів із загального фонду бюджету, планах використання бюджетних коштів; и) неподання документів, що підтверджують отримання товарів, робіт/послуг за договорами, згідно з умовами яких було здійснене авансування;і) відсутності затвердженого в установленому порядку паспорта бюджетної програми, крім бюджетних програм, за якими не складаються паспорти бюджетних програм (у разі застосування програмно-цільового методу у бюджетному процесі).

Казначейством не доведено наявності у спірному випадку перелічених підстав для невиконання платіжних доручень про виплату позивачу заробітної плати у липні та жовтні 2014 року.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Крім того, суд вважає, що вимоги постанови Правління Національного банку України від 6 серпня 2014 року № 466 «Про призупинення здійснення фінансових операцій» не підлягають застосуванню, оскільки ця постанова не зареєстрована у Міністерстві юстиції України, що, згідно з вимогами Указу Президента України від 03 жовтня 1992 року № 493 «Про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств та інших органів виконавчої влади» та Положення про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств, інших органів виконавчої влади, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 грудня 1992 року № 731, виключає можливість її застосування.

З викладеного вбачається, що бездіяльність Казначейства щодо невиконання платіжних доручень про перерахування позивачу заробітної плати є протиправною.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 158-163, 167, 185-186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Управління Державної казначейської служби України у м. Донецьку Донецької області щодо невиконання платіжних доручень від 08 жовтня 2014 року № 825 та від 15 жовтня 2014 року № 954 про перерахування заробітної плати ОСОБА_1.

У задоволенні решти вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили постановою за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови до Донецького апеляційного адміністративного через Донецький окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Аляб'єв І.Г.