Справа № 2а/0270/441/12
Суддя: Томчук Андрій Валерійович
Дата ухвалення: 2012-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м.Вінниця

15 березня 2012 р. Справа № 2а/0270/441/12

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Томчука Андрія Валерійовича,

за участю:

секретаря судового засідання: Медяної Наталії Анатоліївни,

представника позивача: ОСОБА_1, ОСОБА_2 - представники за довіреностями;

представника відповідача: ОСОБА_3- представник за довіреністю;

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: публічного акціонерного товариства "Київський річковий порт"

до: управління Пенсійного фонду України у м. Вінниці

про: скасування рішень

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_4 "Пристань"Вінниця" приватного акціонерного товариства "Київський річковий порт" звернулось до суду з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України у м. Вінниці про визнання нечинними та скасування рішень.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач зазначає, що Пенсійним фондом прийнято рішення №635 від 10.10.2011р. про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків у тому числі донарахованих страхувальниками або органом Пенсійного фонду, без наявності достатніх на те підстав та причин, оскільки прострочена заборгованість позивача була погашена ще в червні 2011 року. Таким чином, ОСОБА_4 "Пристань"Вінниця" ПАТ "Київський річковий порт", не погоджуючись із прийнятим рішення Пенсійного фонду скористалось процедурою адміністративного оскарження рішення №635 від 10.10.2011р., проте скарга позивача рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 16.12.2011р. залишена без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін. У зв'язку з наведеним позивач просить визнати протиправними та скасувати рішення управління Пенсійного фонду України у Ленінському районі м.Вінниці №635 від 10.10.2011р. та рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області "Про результати розгляду скарги" від 16.12.2011р. №6230/06-36/09.

У судовому засіданні, враховуючи клопотання представника позивача, відсутність заперечень з боку відповідача, шляхом протокольного постановлення ухвали замінено позивача ОСОБА_4 "Пристань"Вінниця" приватного акціонерного товариства "Київський річковий порт" на належного позивача ОСОБА_4 "Пристань"Вінниця" публічного акціонерного товариства "Київський річковий порт", а згодом на публічне акціонерне товариство "Київський річковий порт".

У судовому засіданні представники позивача надали пояснення, що відтворюють зміст позовної заяви. Позовні вимоги просили задовольнити повністю. Додатково наголосили, що не розуміють підстав та порядку нарахування сум фінансових санкцій та пені згідно рішення Пенсійного фонду №635 від 10.10.2011р.

Представник відповідача заперечила щодо заявленого адміністративного позову просила суд відмовити у його задоволенні з підстав викладених у письмових запереченнях (а.с.34-36). В підтвердження позиції Пенсійного фонду надала суду картку особового рахунку страхувальника, розрахунки погашення фінансових санкцій (а.с.53-55).

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що заявлений адміністративний позов не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

10.10.2011р. управлінням Пенсійного фонду України у Ленінському районі м. Вінниці винесено рішення №635 стосовно відповідача про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків у тому числі донарахованих страхувальниками або органом Пенсійного фонду, яким позивачеві нараховано пеню - 1242,40 грн. за період з 15.03.2011р. до 18.08.2011р.

Позивач звертався зі скаргами на зазначене рішення до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області та Пенсійного фонду України, за результатами розгляду яких отримав рішення №6230/06-36/09 від 16.12.2011р. про відмову в задоволенні скарги (а.с.5-8) та №984/09/10 від 16.01.2012р. (а.с.9-10).

Не погоджуючись з вказаним рішенням Пенсійного фонду та з результатами процедури оскарження його в адміністративному порядку, позивач скористався своїм правом на судовий захист та оскаржив рішення управління Пенсійного фонду України у Ленінському районі м. Вінниці №635 від 10.10.2011р. та рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області "Про результати розгляду скарги" від 16.12.2011р. №6230/06-36/09 до Вінницького окружного адміністративного суду.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд керується та виходить з наступного.

Як платник внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, позивач зобов'язаний нараховувати, обчислювати і сплачувати страхові внески в установлені строки та в повному обсязі, як то передбачено Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" № 1058-іV від 09.07.2003 року та Інструкцією Про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України" затвердженої Постановою Правління Пенсійного фонду України № 21-1від 19.12.2003р. та зареєстрованої в Мін'юсті за № 64/8663 від 16.01.2004 року.

У зв'язку з набранням чинності з 01.01.2011р. Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування"( далі Закон № 2464), абзацами 5-6 частини 7 Прикінцевих та перехідних положень Розділу VIII Закону №2464 визначено: стягнення заборгованості із сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 1 січня 2011 року, в тому числі страхових внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011 року не настав, здійснюється фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування відповідно до законодавства, що діяло на момент виникнення такої заборгованості або застосування штрафних санкцій. Погашення заборгованості з використанням коштів, що надходять у рахунок сплати єдиного внеску, забороняється.

На період до повного стягнення заборгованості із сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 1 січня 2011 року, в тому числі нарахованих внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011 року не настав, та відповідних штрафних санкцій за фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування зберігаються повноваження щодо контролю за правильністю нарахування, своєчасністю сплати страхових внесків, застосування фінансових санкцій, якими вони були наділені до набрання чинності цим Законом.

Згідно розділу 8 п.8.1 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженою постановою правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003 №21-1, стягнення заборгованості із сплати внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 1 січня 2011 року, в тому числі страхових внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011 року не настав, здійснюється відповідно до законодавства, що діяло на момент виникнення такої заборгованості, або застосування штрафних санкцій.

Згідно р.9 п.1 Інструкції до страхувальників за порушення норм законодавства про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування застосовуються фінансові санкції відповідно до повноважень, якими органи Пенсійного фонду були наділені до 1 січня 2011 року.

Фінансові санкції за порушення норм законодавства про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування накладаються на страхувальника відповідно до частини дев'ятої статті 106 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" у редакції, що діяла до 1 січня 2011 року (п.9.3 Інструкції).

За несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або територіальними органами Пенсійного фонду, накладається штраф у розмірі 10 відсотків своєчасно не сплачених сум.

При цьому складається рішення за формою згідно з додатком 14.

Розрахунок цієї фінансової санкції здійснюється на підставі даних картки особового рахунку платника (п.п. 9.3.2 п.9.3 р.9 Інструкції).

На суми простроченої заборгованості зі сплати страхових внесків (недоїмки) та своєчасно не сплачені (не перераховані) фінансові санкції нараховується пеня в розмірі 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу. Нарахування пені починається з першого календарного дня, що настає за днем настання строку сплати відповідного платежу, до дня його фактичної сплати страхувальником включно. (п.10.1 р.10 Інструкції та абз. 3 п.2 ч.9 Закону України №1058).

Як встановлено в судовому засіданні в даному випадку фінансова санкція була застосована до платника, у зв'язку з порушенням термінів сплати штрафних санкцій.

З оскаржуваного рішення №635 від 10.10.2011р., картки особового рахунку страхувальника, розрахунків погашення фінансових санкцій за рішеннями Пенсійного фонду №120 від 27.01.2011р. (а.с.45) та №304 від 01.03.2011р. (а.с.48), дослідивши розрахунок фінансової санкції та пені по особовому рахунку позивача, судом встановлено, що в даній спірній ситуації Пенсійний фонд діяв правомірно та в межах своїх повноважень.

Представником відповідача достатніми доказами підтверджено правомірність нарахування пені згідно рішення №635 від 10.10.2011р. Так, вказана пеня нарахована страхувальникові та є залишком несплаченого боргу, згідно рішень №120 від 27.01.2011р. (а.с.45) та №304 від 01.03.2011р., які набули законної сили.

Щодо позовної вимоги про скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України "Про результати розгляду скарги" від 16.12.2011р. №6230/06-36/09 суд зважає на таке.

Процедура подання та розгляду органами Пенсійного фонду України скарг страхувальників при узгодженні ними вимог про сплату недоїмки із сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, оскарженні рішень про нарахування пені та накладення фінансових санкцій, передбачених Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування"; визначені Порядком розгляду органами Пенсійного фонду України скарг на рішення про накладення штрафу, нарахування пені та заяв страхувальників при узгодженні ними вимоги про сплату недоїмки із сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 19 грудня 2003 року № 21-2 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20 січня 2004 р. за № 81/8680 (далі Порядок).

Згідно п.6.2 р.6 Порядку 6.2. рішення про результати розгляду скарги та/або заяви страхувальника, банку, організації, яка здійснює виплату і доставку пенсій, оформляється відповідно до вимог законодавства про мови (додаток 8). Зміст рішення складається зі вступної, описової, мотивувальної та резолютивної частин.

Рішення оформляється на бланку органу Пенсійного фонду, який розглядав скаргу та/або заяву.

У вступній частині рішення зазначаються: повне найменування особи, яка подала скаргу та/або заяву, прізвище та ініціали громадянина або фізичної особи - суб'єкта підприємницької діяльності, посадової особи скаржника; відомості про інших осіб, які брали участь у розгляді скарги та/або заяви; відомості про предмет оскарження, якого стосується скарга та/або заява; дата прийняття скарги та/або заяви до розгляду (дата і номер зазначаються за даними журналу реєстрації вхідної кореспонденції).

Описова частина рішення повинна містити перелік документів, які були взяті до уваги при розгляді скарги та/або заяви, дату і номер вимоги про сплату недоїмки або оскаржуваного рішення, посаду, прізвище та ініціали керівника органу Пенсійного фонду (або його заступника), який видав зазначені документи, та стисле викладення вимог і клопотання особи, яка подала скаргу та/або заяву.

У мотивувальній частині рішення мають бути наведені результати дослідження матеріалів скарги та/або заяви та докази, на яких ґрунтуються висновки посадової особи органу Пенсійного фонду, яка розглядала скаргу та/або заяву, а також посилання на конкретні статті та пункти законів України та інших нормативно-правових актів, якими обґрунтовано відповідь на скаргу та/або заяву.

Резолютивна частина рішення повинна містити висновок про задоволення чи часткове задоволення скарги та/або заяви або про відмову в задоволенні вимог чи клопотання особи, викладених у скарзі та/або заяві.

У рішенні також зазначається, що в разі незгоди особи, яка подала скаргу та/або заяву, з прийнятим рішенням, воно може бути оскаржене в органі Пенсійного фонду вищого рівня (із зазначенням строку такого оскарження) або в судовому порядку.

Суд, дослідивши положення вищеописаного Порядку, дійшов висновку, що Пенсійним фондом дотримано процедури розгляду скарги страхувальника та прийнято за її результатами вмотивоване рішення, що відповідає вимогам Порядку.

Відповідно до вимог ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод, інтересів особи та цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Таким чином, відповідачем правомірно та в межах повноважень управління Пенсійного фонду прийнято рішення № 635 від 10.19.2911 року про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків у тому числі донарахованих страхувальниками або органом Пенсійного фонду, а Головним управлінням Пенсійного фонду України рішення "Про результати розгляду скарги" від 16.12.2011р. №6230/06-36/09. Оскаржувані рішення є правомірними та не підлягають скасуванню, через що у задоволенні позову належить відмовити в повному обсязі.

Відповідно до статей 71, 86 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

За сукупністю наведених обставин, враховуючи, що мотивація та докази, надані відповідачем у власних запереченнях, дають суду підстави для постановлення висновків, які спростовують доводи позивача, а встановлені у справі обставини підтверджують обґрунтованість позиції відповідача, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Відповідно до частини другої статті 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз. З огляду на те, що в процесі розгляду даної справи свідки не залучалися і не призначалася судова експертиза та, зважаючи на відсутність в матеріалах справи документів на підтвердження відповідних судових витрат, судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ :

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Томчук Андрій Валерійович