Справа № 822/5620/15
Суддя: Фелонюк Д.Л.
Дата ухвалення: 2015-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 822/5620/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2015 року м. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі судді Фелонюк Д.Л. розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Хмельницькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Головне управління Державної казначейської служби України у Хмельницькій області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1Б.) звернулась в суд з позовом до територіального управління Державної судової адміністрації України в Хмельницькій області (далі відповідач, ТУ ДСА України у Хмельницькій області), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Головне управління Державної казначейської служби України у Хмельницькій області (далі третя особа, ГУ ДКСУ у Хмельницькій області) про:

- визнання неправомірними дій ТУ ДСА України у Хмельницькій області в частині не нарахування та невиплати ОСОБА_1 заробітної плати за період з 26.10.2014 по 31.12.2014 включно відповідно до ст.144 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (в редакції з 26.10.2014) та за період з 29.03.2015 по день винесення рішення, відповідно до ст.147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (в редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд");

- зобов'язання ТУ ДСА України у Хмельницькій області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату заробітної плати за період з 26.10.2014 по 31.12.2014 включно відповідно до ст.144 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (в редакції з 26.10.2014) та за період з 29.03.2015 по день винесення рішення, відповідно до ст.147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (в редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд") в повному обсязі з урахуванням усіх надбавок, які нараховуються залежно від розміру посадового окладу (місячна премія, надбавка за високі досягнення, надбавка за вислугу років тощо).

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відмова відповідача щодо проведення перерахунку та виплати заробітної плати відповідно до ст.144 Закону України "Про судоустрій і статус судів" (в редакції з 26.10.2014 року) та ст.147 Закону України "Про судоустрій і статус судів" (в редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд") є неправомірною та не ґрунтується на вимогах чинного законодавства. Зазначає, що відповідачем порушено конституційні права позивача.

Позивач у судове засідання не з'явився, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду. 24.09.2015 до суду надійшла письмова заява позивача (вх.№34634 від 24.09.2015), відповідно до якої просить справу слухати за її відсутності, позов підтримує у повному обсязі і просить задоволити.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду. 24.09.2015 до суду надійшло письмове клопотання та письмові заперечення представника відповідача (вх.№34722 від 24.09.2015), відповідно до якого просить розгляд справи проводити без участі представника ТУ ДСА України в Хмельницькій області, позовні вимоги не визнає. Зазначає, що ТУ ДСА України у Хмельницькій області здійснювало нарахування заробітної плати позивачу на підставі Конституції України, Закону України "Про судоустрій і статус суддів", Закону України "Про державну службу", законів про державний бюджет на 2014-2015 роки та постанови Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 №268 "Про упорядкування структури та умов праці оплати працівників апаратів органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів".

Зазначає, що дії відповідача відповідають вимогам чинного законодавства, оскільки нарахування та виплата заробітної плати може здійснюватись відповідачем лише в межах затвердженого фонду оплати праці та ТУ ДСА України в Хмельницькій області не наділене правом самостійно, без правового врегулювання та фінансової можливості, тобто збільшення видатків з Державного бюджету України, здійснювати перерахунок посадового окладу помічника судді.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду. 23.09.2015 до суду надійшло заперечення (вх.№34397 від 23.09.2015), відповідно до якого в задоволенні позову просить відмовити, а розгляд справи здійснити без його участі. Зазначає, що ГУ ДКСУ у Хмельницькій області відповідно до Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого указом Президента України №460/2011 від 13.04.2011 та Положення про головні управління Державної казначейської служби України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого наказом Мінфіну №1280 від 12.10.2011 не наділено правом вирішення питань щодо нарахування та виплати заробітної плати працівникам органів державної влади, в тому числі, апарату суду. Головним розпорядником бюджетних коштів щодо організаційного забезпечення діяльності органів судової влади, відповідно до ч.1 ст.145 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та п.1 ч.2 ст.22 БК України є Державна судова адміністрація України. ГУ ДКСУ у Хмельницькій області здійснює лише розрахунково-касове обслуговування органів ДСА України.

Згідно ч.4 ст.122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Враховуючи, що позивач, відповідач та третя особа були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду та позивач подав заяву, а представник відповідача і представник третьої особи подали клопотання про розгляд справи без їх участі, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч.6 ст.12 та ч.1 ст.41 КАС України фіксування судового засідання по справі не здійснюється.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх взаємному зв'язку і сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не належать до задоволення на підставі наведеного нижче.

Суд встановив, що ОСОБА_1 працює на посаді секретаря суду Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області з 21.02.2012, що підтверджується копією трудової книжки БТ-І №6702855 (стор. 10-11), копія якої містяться в матеріалах справи. Заробітна плата у спірний період виплачувалась позивачу, виходячи з розміру посадового окладу в 1218,00 грн.

27.07.2015 позивач звернувся до ТУ ДСА України у Хмельницькій області із заявою щодо проведення перерахунку та виплати заробітної плати відповідно до вимог Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Листом від 27.08.2015 №3103/15-вих ТУ ДСА України у Хмельницькій області відмовило позивачу в задоволенні вимог про здійснення перерахунку і виплати заробітної плати за період 26.10.2014 по 31.12.2015 відповідно до вимог ч.1 ст.144 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" у редакції станом на 01.01.2015 та за період з 29.03.2015 відповідно до вимог ч.1 ст.147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" у редакції станом на 28.03.2015, оскільки заробітна плата ТУ ДСА України у Хмельницькій області нараховується відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 №268 "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів", яка станом на час розгляду заяви позивача не приведена у відповідність до норм Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Вважаючи дії відповідача щодо відмови в нарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 заробітної плати за період з 26.10.2014 по 31.12.2014 включно відповідно до ст.144 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (в редакції з 26.10.2014) та за період з 29.03.2015 по день винесення рішення, відповідно до ст.147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (в редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд") неправомірними, позивач звернулась з позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд встановив та враховує наступне.

Згідно з п.5 Положення про територіальні управління Державної судової адміністрації України, затвердженого наказом ДСА України від 05.04.2011 №82, чинного на момент виникнення спірних правовідносин, територіальні управління відповідно до покладеного на них завдання, зокрема, здійснюють у межах своєї компетенції соціальне забезпечення суддів, у тому числі суддів у відставці, а також працівників апарату місцевих судів.

Пунктом п.4.3 Типового положення про територіальні управління Державної судової адміністрації України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого наказом ДСА України від 15.07.2015 №104, визначені повноваження територіальних управлінь, зокрема, здійснюють функції розпорядника коштів Державного бюджету України щодо фінансового забезпечення діяльності територіальних управлінь та місцевих загальних судів.

Згідно з ч.2 ст.8 Закону України "Про оплату праці" №108/95-ВР від 24.03.1995, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі Закон №108/95-ВР), умови розміру оплати праці працівників установ та організацій, що фінансуються з бюджету, визначаються Кабінетом Міністрів України, крім випадків, передбачених частиною третьою цієї статті, та частиною першою статті 10 цього Закону.

Статтею 13 Закону №108/95-ВР встановлено, що оплата праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі актів Кабінету Міністрів України в межах бюджетних асигнувань. Обсяги витрат на оплату праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, затверджуються одночасно з бюджетом.

Відповідно до ст.33 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-XII (далі Закон №3723-XII) умови оплати праці державних службовців, розміри їх посадових окладів, надбавок, доплат і матеріальної допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 №268 "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів" затверджено схему посадових окладів керівних працівників і спеціалістів апарату місцевих загальних судів (додаток 47 до Постанови), згідно якої розмір посадового окладу секретаря суду складає 478 грн..

Згідно п.1 постанови Кабінету Міністрів України від 20.05.2009 №482 "ОСОБА_2 питання оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів, що фінансуються з бюджету" установлено, що у разі, коли розмір посадового окладу працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів, що фінансуються з бюджету, нижчий ніж визначений законом розмір мінімальної заробітної плати, посадовий оклад установлюється на рівні відповідного розміру мінімальної заробітної плати.

Відповідно до ст.8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік", мінімальна заробітна плата у 2014 році у місячному розмірі становила 1218,00 грн. Такий же розмір заробітної плати встановлено і на 2015 рік (відповідно ст.8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік").

Таким чином, заробітна плата виплачувалась позивачу, виходячи з розміру посадового окладу в 1218,00 грн..

Водночас, 26.10.2014 набрав чинності Закон України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 №1697-VII, згідно підпункту 59 розділу ХІІ Прикінцевих положень якого внесено зміни до ч.1 ст.144 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", а саме доповнено абзацом другим такого змісту: "При цьому розмір посадового окладу працівника апарату суду, посада якого віднесена до шостої категорії посад державних службовців, установлюється в розмірі 30 відсотків посадового окладу судді місцевого суду. Посадові оклади працівників апарату суду, посади яких віднесені до кожної наступної категорії посад державних службовців, установлюються з коефіцієнтом 1,3 пропорційно посадовим окладам працівників апарату суду, посади яких віднесені до попередньої категорії посад державних службовців".

При цьому, згідно п.13 Розділу XIIІ Закону України "Про прокуратуру", Кабінету Міністрів України доручено:

1) у тримісячний строк з дня, наступного за днем опублікування цього Закону привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом;

2) у двомісячний строк з дня, наступного за днем опублікування цього Закону, внести на розгляд Верховної Ради України пропозиції щодо приведення законодавчих актів у відповідність із цим Законом, у тому числі з метою забезпечення збільшення видатків Державного бюджету України на оплату праці працівників апаратів судів та встановлення їм посадових окладів у розмірі, не меншому за передбачені Законом України "Про судоустрій і статус суддів".

Однак Кабінетом Міністрів України не були виконані вимоги зазначеної норми.

В подальшому, п.9 Прикінцевих положень Закону України "Про державний бюджет України на 2015 рік" встановлено, що норми і положення Закону України "Про судоустрій і статус суддів" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Законом України "Про забезпечення права на справедливий суд", який набрав чинності 29.03.2015, затверджено нову редакцію Закону України "Про судоустрій і статус суддів". Згідно цієї редакції матеріальне, побутове забезпечення та соціальний захист працівників судової системи визначаються статтею 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Статтею 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (в редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд") встановлено, що розмір посадового окладу працівника апарату суду, посада якого віднесена до шостої категорії посад державних службовців, установлюється в розмірі 30 відсотків посадового окладу судді місцевого суду. Посадові оклади працівників апарату суду, посади яких віднесені до кожної наступної категорії посад державних службовців, установлюються з коефіцієнтом 1,3 пропорційно посадовим окладам працівників апарату суду, посади яких віднесені до попередньої категорії посад державних службовців.

Згідно з підпункту 2 п.13 Перехідних положень Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" Кабінет Міністрів України у тримісячний строк з дня набрання чинності Законом мав привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом.

Однак Кабінет Міністрів України лише постановою від 02.09.2015 року № 644 "Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України" вніс зміни до додатку 47 до постанови Кабінету Міністрів України "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів" від 09.03.2006 №268, виклавши у новій редакції схему посадових окладів керівних працівників і спеціалістів апарату місцевих (загальних, спеціалізованих) судів, з приміткою про те, що у 2015 році місячний посадовий оклад застосовується з урахуванням 50-відсоткового зменшення; інші виплати працівникам апарату судів, передбачені цією постановою, здійснюються виключно в межах фонду оплати праці суду.

Відповідно до ч.1 ст.52 Закону України "Про Кабінет Міністрів України" від 27.02.2014 №794-VII постанови Кабінету Міністрів України, крім постанов, що містять інформацію з обмеженим доступом, набирають чинності з дня їх офіційного опублікування, якщо інше не передбачено самими постановами, але не раніше дня їх опублікування.

При цьому постанова Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 №644 "Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України" не містить вказівок про поширення її дії стосовно виплаченої раніше (у 2014-2015 роках) заробітної плати, або про необхідність проведення перерахунку заробітної плати працівникам апаратів судів за попередні періоди. Таким чином, дія зазначеної постанови на спірні правовідносини не поширена.

Також суд звертає увагу на те, що згідно із ч.1 ст.145, ч.1 ст.146 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (в редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд") фінансування всіх судів в Україні здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Суди загальної юрисдикції фінансуються згідно з кошторисами і щомісячними розписами видатків, затвердженими відповідно до вимог цього Закону, у межах річної суми видатків, передбачених Державним бюджетом України на поточний фінансовий рік, у порядку, встановленому Бюджетним кодексом України (далі - БК України).

Аналогічні норми були передбачені ч.1 ст.142, ч.1 ст.143 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (в редакції, яка діяла до набрання чинності Законом України "Про забезпечення права на справедливий суд").

Згідно зі ст.22 БК України Державна судова адміністрація є головним розпорядником бюджетних коштів, таким чином відповідач є розпорядником бюджетних коштів нижчого рівня.

Відповідно до ч.1, 2 ст.23 БК України будь-які бюджетні зобов'язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України.

Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.51 БК України керівники бюджетних установ утримують чисельність працівників, військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та здійснюють фактичні видатки на заробітну плату (грошове забезпечення), включаючи видатки на премії та інші види заохочень чи винагород, матеріальну допомогу, лише в межах фонду заробітної плати (грошового забезпечення), затвердженого для бюджетних установ у кошторисах.

Отже, ТУ ДСА України в Хмельницькій області може здійснювати виплати лише в межах затвердженого фонду оплати праці та не наділене правом самостійно, без правового врегулювання та фінансової можливості, тобто збільшення видатків з Державного бюджету України, здійснювати перерахунок посадового окладу позивача.

Таким чином, суд приходить до висновку, що у відповідача у спірний період були відсутні підстави нараховувати та виплачувати позивачу заробітну плату відповідно до ч.1 ст.144 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (зі змінами, внесеними підпунктом 59 розділу ХІІ Прикінцеві положення Закону України "Про прокуратуру" № 1697-VII) та ч.1 ст.147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" ( в редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд").

Суд вважає, що реалізація положень вищевказаних норм Закону України "Про судоустрій і статус суддів" можлива була за умови виконання Кабінетом Міністрів України вимог стосовно приведення законодавчих актів у відповідність із цим Законом, в тому числі шляхом забезпечення збільшення видатків Державного бюджету України на оплату праці працівників апаратів судів.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідач діяв в межах своїх повноважень, а тому у його діях відсутні протиправні дії щодо відмови позивачу в здійсненні перерахунку та виплаті заробітної плати.

При цьому суд звертає увагу на те, що позовні вимоги стосуються періоду - до прийняття рішення, а тому, враховуючи прийняття Кабінетом Міністрів України постанови від 02.09.2015 №644 "Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України", якою внесено зміни до додатку 47 до постанови Кабінету Міністрів України "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів" від 09.03.2006 №268, заробітна плата позивача у вересні 2015 року має нараховуватись та виплачуватись виходячи з розміру посадового окладу, затвердженою такою постановою.

Однак, враховуючи те, що станом на час розгляду справи в суді заробітна плата за вересень 2015 року позивачем не отримана, у суду немає можливості встановити, в якому розмірі ТУ ДСА у Хмельницькій області здійснило фактичне нарахування заробітної плати, та чи відповідає вона вимогам законодавства, а тому не може робити передчасний висновок про порушення прав позивача та зобов'язувати відповідача проводити перерахунок на його користь.

Частиною 2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд відхиляє як необгрунтоване посилання позивача на рішення Європейського суду з прав людини у справі "Будченко проти України", оскільки у правовідносинах, які склались між сторонами та є предметом даної справи, не йдеться про порушення права через відсутність механізму реалізації законодавчого положення, оскільки такий механізм є визначеним та передбачений постановою Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 №268 "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів".

Отже, в діях ТУ ДСА України у Хмельницькій області відсутня бездіяльність щодо не здійснення перерахунку та виплати заробітної плати позивачу відповідно до ч.1 ст. 144 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (зі змінами, внесеними підпунктом 59 розділу ХІІ Прикінцеві положення Закону України "Про прокуратуру" № 1697-VII) та ч.1 ст. 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" ( в редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд"), тому позовні вимоги не належать до задоволення.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а ч.2 ст.71 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку що позовні вимоги не є обґрунтованими, не підтверджені належними доказами, не відповідають вимогам чинного законодавства, а тому не підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст. 12, 14, 41, 71, 86, 94, 104, 122, 158-163, 186, 254 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ :

В задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Хмельницький окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її отримання.

Постанова набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України.

Суддя/підпис/
"Згідно з оригіналом" Суддя ОСОБА_2