Справа № 2а-6025/09/1770
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2011-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2011 р. Справа № 3401/10/9104

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Каралюса В.М. та Носа С.П.,

при секретарі судового засідання Васильків А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства «Рівнесільмаш» на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 19.11.2009р. в адміністративній справі за позовом Відкритого акціонерного товариства «Рівнесільмаш» до Державної податкової інспекції в Рівненському районі Рівненської обл. про визнання протиправними і скасування податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И Л А:

09.09.2009р. позивач ОСОБА_1 акціонерне товариство /ВАТ/ «Рівнесільмаш» звернувся до суду із адміністративним позовом, у якому, із врахуванням поданих під час розгляду справи уточнень позовних вимог, просив визнати нечинними винесені відповідачем ОСОБА_2 податковою інспекцією /ДПІ/ в Рівненському районі Рівненської обл. податкові повідомлення-рішення № /3 від 10.10.2006р., № /3 від 10.10.2006р., № /3 від 10.10.2006р., № /3 від 10.10.2006р., № /3 від 10.10.2006р., № /3 від 10.10.2006р., № /3 від 10.10.2006р., № /3 від 10.10.2006р., № /3 від 10.10.2006р. та № /3 від 10.10.2006р. (а.с.2-4, 92-94).

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 19.11.2009р. у задоволенні заявленого позову відмовлено (а.с.111-113).

Не погодившись із винесеним судовим рішенням, постанову суду оскаржив позивач ВАТ «Рівнесільмаш», який в поданій апеляційній скарзі, покликаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову суду та прийняти нову постанову, якою заявлений позов задоволити (а.с.122-124).

Вимоги апеляційної скарги мотивує тим, що судовими рішення встановлено, що основною причиною, яка призвела до порушення строків сплати позивачем податкових зобовязань, є неправомірне вилучення податковим органом з господарського обороту підприємства 553853 грн.; оскаржувані рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій прийняті без врахування фактичних даних карток особового рахунку, що ведуться ДПІ у Рівненському районі Рівненської обл. станом на 23-24.03.2006р.

Також судом невірно відмовлено у задоволенні позову через пропуск строку звернення до суду, оскільки встановлений Законом України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» трьохрічний строк позивачем в розглядуваному випадку не пропущений.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання на виклик суду не з'явилися, що не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності відповідно до ч.4 ст.196 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача по справі, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у них доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ст.201 КАС України підставами для зміни постанови суду першої інстанції є:

1) правильне по суті вирішення справи чи питання, але із помилковим застосуванням норм матеріального чи процесуального права;

2) вирішення не всіх позовних вимог або питань.

Як слідує з матеріалів справи, 23.03.2006р. відповідачем ДПІ в Рівненському районі Рівненської обл. проведена перевірка своєчасності сплати ВАТ «Рівнесільмаш» платежів до бюджету, по результатам якої складено Акт перевірки № 25 від 23.03.2006р. (а.с.33-37).

Проведеною перевіркою встановлено порушення позивачем строків сплати узгоджених податкових зобовязань, які встановлені пп.5.3.1 п.5.3 ст.5 Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами».

На підставі наведеного Акта перевірки та за результатами процедури апеляційного узгодження податкових зобовязань відповідачем винесені, зокрема, наступні податкові повідомлення-рішення:

№ /3 від 10.10.2006р. на суму 151914 грн. 64 коп. штрафної санкції з земельного податку;

№ /3 від 10.10.2006р. на суму 1166 грн. 20 коп. штрафної санкції по податку з власників транспортних засобів інших самохідних машин і механізмів;

№ /3 від 10.10.2006р. на суму 1517 грн. 92 коп. штрафної санкції з комунального податку;

№ /3 від 10.10.2006р. на суму 1211 грн. 09 коп. штрафної санкції з комунального податку;

№ /3 від 10.10.2006р. на суму 1679 грн. 43 коп. штрафної санкції по податку з власників транспортних засобів інших самохідних машин і механізмів;

№ /3 від 10.10.2006р. на суму 8549 грн. 96 коп. штрафної санкції з земельного податку;

№ /3 від 10.10.2006р. на суму 9986 грн. 91 коп. штрафної санкції з податку на додану вартість;

№ /3 від 10.10.2006р. на суму 121779 грн. 09 коп. штрафної санкції з податку на додану вартість;

№ /3 від 10.10.2006р. на суму 793 грн. 76 коп. штрафної санкції з комунального податку

№ /3 від 10.10.2006р. на суму 8552 грн. 26 коп. штрафної санкції з податку на додану вартість (а.с.11-28).

Відмовляючи у задоволенні позову заявленого позову, суд першої інстанції виходив з того, що розглядуваний Акт перевірки складений без дотримання вимог Порядку оформлення результатів невиїзних документальних, виїзних планових та позапланових перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затв. наказом ДПА України № 327 від 10.08.2005р., оскільки в останньому відсутні покликання на первинні документи, податкову звітність та інші облікові документи, які підтверджують обставини щодо наявності узгоджених податкових зобовязань в позивача та їх несвоєчасної сплати. Окрім цього, судовими рішення встановлено, що причиною несвоєчасної сплати податкових зобовязань позивачем є неправомірне вилучення з господарського обороту підприємства 553853 грн.

Разом з тим, позивачем пропущений річний строк звернення із розглядуваним позовом, а тому через наполягання відповідача на застосуванні наслідків ст.100 КАС України судом відмовлено у задоволенні заявлених вимог через пропуск строку звернення до суду.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку колегії суддів, частково відповідають нормам матеріального права, виходячи з наступного.

В частині висновків суду першої інстанції про пропуск позивачем строку звернення до суду із розглядуваним позовом колегія суддів враховує, що загальний строк звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи визначено ч.2 ст.99 КАС України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) і становить один рік.

Водночас пп.5.2.5 п.5.2 ст.5 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлює, що платник податків вправі оскаржити до суду рішення контролюючого органу про нарахування податкового зобов'язання у будь-який момент після отримання відповідного податкового повідомлення з урахуванням строків давності. В свою чергу, строки давності визначені приписами ст.15 зазначеного Закону і становлять 1095 днів.

При вирішенні конкуренції між положеннями ч.2 ст.99 КАС України і нормами ст.ст.5, 15 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» слід враховувати приписи ч.3 ст.99 КАС України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Остання передбачає, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Виходячи з наведеної норми КАС України, строки звернення з адміністративним позовом та порядок їх обчислення можуть встановлюватися також іншими законами, в тому числі Законом України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами».

Таким чином, у розглядуваному випадку строк звернення платника податків з позовом до адміністративного суду щодо оскарження рішення контролюючого органу про нарахування податкового зобов'язання визначається на підставі норм ст.ст.5 та 15 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» і становить 1095 днів з моменту отримання відповідних податкових повідомлень.

Як убачається з матеріалів справи, оскаржувані податкові повідомлення-рішення були отримані позивачем 19.10.2006р., що стверджується копією повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.48-49).

Із розглядуваним позовом ВАТ «Рівнесільмаш» звернулося до суду 09.09.2009р., що засвідчується штампом вхідної кореспонденції (а.с.2).

Таким чином, позивачем не пропущений трьохрічний строк звернення до суду із розглядуваним позовом.

Разом з тим, на переконання колегії суддів, заявлений позов не підлягає до задоволення, оскільки позовні вимоги є безпідставними і необґрунтованими.

При вирішенні питання про правомірність нарахування платнику податків штрафних санкцій за порушення строків сплати узгоджених податкових зобов'язань на підставі пп.17.1.7 п.17.1 ст.17 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» підлягають встановленню обставини щодо виникнення у платника узгодженого податкового зобов'язання та факт його сплати. При цьому підлягає встановленню факт зазначення платником під час перерахування коштів призначення платежу, та чи дає його зміст податковому органу можливість ідентифікувати здійснювану оплату (оплата поточних зобов'язань, сплата податку взагалі і визначення конкретного періоду).

Разом з тим, складеним Актом перевірки встановлено факт виникнення у платника узгоджених податкових зобовязань та порушення строків сплати відповідних платежів до бюджету; також сторонами не представлено, а судом не здобуто (незважаючи на неодноразові запити суду) доказів зміни відповідачем призначення платежів та зарахування перерахованих сум податків не за той період, що визначений у платіжних дорученнях.

При цьому колегія суддів враховує, що відповідачем не застосовувались заходи щодо стягнення податкового зобов'язання, визначеного податковим повідомленням-рішенням № /0 від 17.05.2002р. з податку додану вартість у розмірі 399773 грн. та фінансових санкцій у розмірі 154080 грн., а всього на суму 553853 грн.

Після набрання чинності рішенням господарського суду Рівненської обл. від 16.12.2003р., за заявою позивача, кошти в сумі 553853 грн. були спрямовані в погашення податкового боргу, а частково залишені в переплаті по податку на додану вартість (а.с.44-45).

Окрім цього, на даний час судом касаційної інстанції скасовані судові рішення, якими встановлювалося, що причиною несвоєчасної сплати податкових зобовязань позивачем є неправомірне вилучення з господарського обороту підприємства 553853 грн.

Зокрема, ухвалою ВАС України від 14.07.2010р. касаційну скаргу ДПІ в Рівненському районі Рівненської обл. задоволено частково; постанову господарського суду Рівненської обл. від 20.12.2006р. та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 13.06.2007р. скасовано із направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції (а.с.139-141).

В частині покликань суду першої інстанції на недотримання податковим органом вимог Порядку оформлення результатів невиїзних документальних, виїзних планових та позапланових перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затв. наказом ДПА України № 327 від 10.08.2005р., колегія суддів виходить з того, що допущені в Акті перевірки № 25 від 23.03.2006р. непринципові погрішності не дозволяють говорити про неправомірність його висновків та не можуть бути достатньою підставою для визнання недійсними рішень, прийнятих на підставі такого акта.

Із урахуванням наведеного, підстав для задоволення заявленого позову колегія суддів не вбачає, оскільки такий є безпідставним та необґрунтованим.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно по суті вирішив розглядуваний спір, однак помилково застосував норми матеріального права, через що оскаржувану постанову слід змінити в мотивувальній частині шляхом викладення дійсних мотивів відмови у задоволенні позовних вимог.

В решті постанова суду прийнята з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків прийнятого судом рішення, а тому підстави для його скасування чи зміни у цій частині є відсутніми.

Керуючись ст.94, ч.3 ст.160, ст.ст.195, 196, п.2 ч.1 ст.198, п.1 ч.1 ст.201, ч.2 ст.205, ст.ст.207, 254 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства «Рівнесільмаш» задоволити частково.

Постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 19.11.2009р. змінити в частині мотивів відмови у задоволенні заявленого позову, залишивши в решті постанову суду без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання постановою законної сили, а у разі складення постанови в повному обсязі відповідно до ст.160 КАС України з дня складення постанови в повному обсязі.

Головуючий суддя: Р.М.Шавель

Судді: В.М.Каралюс

ОСОБА_3