Справа № 805/2359/15-а
Суддя: Кравченко Т.О.
Дата ухвалення: 2015-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

805/2359/15-а

Україна

Донецький окружний адміністративний суд

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 серпня 2015 р. Справа № 805/2359/15-а

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Кравченко Т.О., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Донецького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Товарної біржи «Мегаполіс» про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів, -

встановив:

15 червня 2015 року до Донецького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Донецького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів (далі – позивач або Відділення Фонду) до Товарної біржи «Мегаполіс» (далі – відповідач або ТБ «Мегаполіс»), в якому позивач просив стягнути з відповідача на користь Державного бюджету України адміністративно-господарські санкції за невиконання нормативу робочих місць, призначених для працевлаштування інвалідів у 2014 році, у сумі 2 904,55 грн. та пеню у сумі 176,90 грн., а разом – 3 081,45 грн.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, Відділення Фонду зазначило, що згідно зі Звітом про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2014 рік, наданим ТБ «Мегаполіс», середньооблікова чисельність штатних працівників облікового складу становила 11 осіб. Таким чином, впродовж 2014 року відповідачем мало бути забезпечене працевлаштування 1 інваліда, фактично ж у трудових відносинах з ТБ «Мегаполіс» не перебувало жодного інваліду, про що зазначено у звіті.

Оскільки відповідачем не виконаний норматив по створенню 1 робочого місця, призначеного для працевлаштування особи, якій встановлено інвалідність, чинним законодавством на нього покладений обов'язок нарахувати і сплатити адміністративно-господарські санкції в розмірі 2 904,55 грн., однак зазначена сума у добровільному порядку ТБ «Мегаполіс» не сплачена. У зв'язку із порушенням термінів сплати адміністративно-господарських санкцій Відділенням Фонду нарахована пеня у розмірі 120% річних облікової ставки Національного банку України за кожний календарний день прострочення, яка станом на 15 червня 2015 року становить 176,90 грн.

Зважаючи на викладене і посилаючись на положення ст.ст. 216-218, 238, 241 Господарського кодексу України, ч. 3 ст. 18, ч.ч. 1-2, 5 ст. 19, ст. 20 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», постанови Кабінету Міністрів України від 31 січня 2007 року № 70 «Про реалізацію статей 19 і 20 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», Відділення Фонду просило задовольнити позов та стягнути з ТБ «Мегаполіс» на користь Державного бюджету України 3 081,45 грн. (а.с. 3-4).

Відповідач позовні вимоги не визнав, надав письмові заперечення проти позову (а.с. 26), сутність яких полягала у наступному.

Строк застосування адміністративно-господарських санкцій встановлені ст. 250 Господарського кодексу України, ч. 1 якої визначено, що адміністративно-господарські санкції можуть бути застосовані до суб’єкта господарювання протягом шести місяців з дня виявлення порушення, але не пізніш як через один рік з дня порушення цим суб’єктом встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності.

На цій підставі відповідач просив застосувати строки давності при вирішенні питання щодо стягнення адміністративно-господарських санкцій, стягнення яких є предметом спору.

Відповідач стверджував, що з метою працевлаштування інвалідів ТБ «Мегаполіс» координує роботу з Краматорським міським центром зайнятості. Однак, відповідно до наданого Краматорським міським центром зайнятості переліку осіб, що потребують працевлаштування, жодної посади (за спеціальністю та кваліфікацією) ТБ «Мегаполіс» надати не змогла, оскільки специфіка видів діяльності відповідача не передбачає у штатному розкладі таких посад та спеціальностей. За вказаних обставин у відповідача була відсутня можливість виконати норматив щодо створення 1 робочого місця для працевлаштування інваліда.

З урахуванням наведеного ТБ «Мегаполіс» просило відмовити у задоволенні позову.

Про дату, час і місце судового розгляду сторони повідомлені належним чином з дотриманням вимог ст.ст. 33-36, 38 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України), що підтверджено звітом про надіслання електронної судової повістки та рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення (а.с .40, 43).

Позивач явку свого представника в судове засідання не забезпечив, в позовній заяві зазначив, що просить розглянути справу за відсутності його представника (а.с. 4).

Відповідач явку свого представника в судове засідання не забезпечив, про причини неявки суд не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи не надав.

На підставі положень ч. 4 ст. 122, ч.ч. 4, 6 ст. 128 КАС України судовий розгляд справи здійснений в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувальної техніки не здійснювалося.

З'ясовуючи чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, а також чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, суд встановив наступне.

Донецьке обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів (ідентифікаційний код 13492430) зареєстроване як юридична особа 18 липня 1991 року, про що 06 червня 2011 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців внесений запис за номером 1 266 145 0000 038936.

Вказані обставини встановлені на підставі виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, виданої 26 листопада 2014 року (а.с. 8-9).

Товарна біржа «Мегаполіс» (ідентифікаційний код 32879370) зареєстрована як юридична особа 09 квітня 2004 року, про що 07 листопада 2005 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців внесений запис за номером 1 270 120 0000 001185.

Видами економічної діяльності ТБ «Мегаполіс» є код КВЕД 82.99 Надання інших допоміжних комерційних послуг, н.в.і.у.; код КВЕД 68.31 Агентства нерухомості; код КВЕД 68.32 Управління нерухомим майном за винагороду або на основі контракту; код КВЕД 69.10 Діяльність у сфері права; код КВЕД 71.11 Діяльність у сфері архітектури; код КВЕД 71.12 Діяльність у сфері інжинірингу, геології та геодезії, надання послуг технічного констатування в цих сферах (основний).

Ці обставини встановлені на підставі даних он-лайн сервісу пошуку відомостей в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а.с. 14-16).

Як свідчить штатний розклад ТБ «Мегаполіс» на січень 2014 року, кількість штатних працівників на підприємстві складала 11 осіб (а.с. 27).

20 січня 2015 року ТБ «Мегаполіс» надала Відділенню Фонду Звіт про зайнятість і працевлаштування інвалідів за 2014 рік за формою № 10-ПІ, в якому вказала, що середньооблікова кількість штатних працівників облікового складу фактично за рік становила 11 осіб, з них середньооблікова кількість штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність, – 0 осіб; кількість інвалідів – штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях, створених відповідно до вимог ст. 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», - 1 особа. В Рядку 06 «Сума адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів» відповідач зазначив суму 2 661,64 грн. (а.с. 5).

Використовуючи вихідні дані, наведені ТБ «Мегаполіс» у звіті, Відділення Фонду здійснило розрахунок суми адміністративно-господарських санкцій за нестворені робочі місця для забезпечення працевлаштування інвалідів у 2014 року, яка за розрахунком позивача становить 2 904,55 грн.

Розрахунок здійснений, виходячи з наступних показників: кількість робочих місць, призначених для працевлаштування інвалідів, відповідно до нормативу, – 1 особа; кількість нестворених робочих місць, призначених для працевлаштування інвалідів – 1-0=1 одиниця; середньорічна заробітна плата штатного працівника 63,9 х 1000 : 11 = 5 809,09 грн.; сума адміністративно-господарських санкцій – 5 809,09 х 1 / 2 = 2 904,55 грн. (а.с. 6).

Крім того, посилаючись на порушення відповідачем строків сплати адміністративно-господарських санкцій, Відділення Фонду здійснило нарахування останньому пені за період з 16 квітня 2015 року по 15 червня 2015 року в сумі 176,90 грн.

Розрахунок здійснений, виходячи з наступних показників: сума заборгованості адміністративно-господарських санкцій за нестворені робочі місця для інвалідів у 2014 році – 2 904,55 грн., ставка Національного банку України з 04 березня 2015 року – 30%, кількість днів у поточному році – 365, відсотки ставки Національного банку України, законодавчо встановлені для розрахунку розміру пені, - 120%, період, за який нарахована пеня, з 16 квітня 2015 року по 15 червня 2015 року, кількість діб, за які нарахована пеня, 61.

Розрахунок розміру ставки для визначення пені (30 х 120) : 100 = 36%. Розрахунок однодобового розміру пені 36 : 365 = 0,1%. Розрахунок суми пені за один день прострочення (2 904,55 х 0,1) : 100 = 2,90 грн. Сума пені, стягнення якої є предметом спору, 2,90 х 61 = 176,90 грн. (а.с. 7).

Ухвалою від 18 червня 2015 року суд зобов’язував відповідача надати докази звітування до центру зайнятості щодо наявності вакансій для інвалідів (подання звіту форми № 3-ПН «Про наявність вакансій») за 2014 рік, а також інші докази, які свідчать про виконання вимог Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» (а.с. 13).

Вказані докази суду не надані.

Разом із цим судом встановлено, що 07 липня 2015 року Краматорський міський центр зайнятості звернувся до ТБ «Мегаполіс» з листом № 01-14/3112, в якому повідомляв про те, що аналіз виконання відповідачем вимог ст.ст. 19, 20 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» зумовив висновок, про невиконання ТБ «Мегаполіс» нормативу працевлаштування інвалідів.

На цій підставі Краматорський міський центр зайнятості запропонував ТБ «Мегаполіс» визначитись з переліком робочих місць, на яких можливе використання праці інвалідів, та надати заявку за формою 3-ПН «Інформація про попит на робочу силу (вакансії)» до центру зайнятості (а.с. 28).

Разом з листом від 07 липня 2015 року Краматорський міський центр зайнятості надіслав на адресу ТБ «Мегаполіс» інформацію про професійно-кваліфікаційний склад без робітних інвалідів, що перебувають на обліку (а.с. 29-32).

30 липня 2015 року постановлена ухвала про витребування доказів, якою суд зобов’язував Краматорський міський центр зайнятості надати засвідчені у встановленому законодавством порядку копії Звітів форми № 3-ПН «Про наявність вакансій», які були подані ТБ «Мегаполіс» впродовж 2014 року, (якщо такі надавалися); у разі, якщо такі звіти не були надані, письмово повідомити про це суд; довідку про те, яка кількість інвалідів перебувала на обліку у Краматорському міському центрі зайнятості впродовж 2014 року; довідку про те, чи видавалися інвалідам впродовж 2014 року направлення з метою їх працевлаштування у Товарній біржі «Мегаполіс», (якщо ні, то з якої причини); довідку про те, чи мали місце факти відмови ТБ «Мегаполіс» у працевлаштуванні інвалідів, направлених центром зайнятості; довідку про те, чи призупинялася робота Краматорського міського центру зайнятості в 2014 року у зв’язку з проведенням антитерористичної операції, якщо так, то з якого саме часу та коли робота центру зайнятості була відновлена (надати відповідні накази); ТБ «Мегаполіс» - надати штатний розклад підприємства станом на 31 грудня 2013 року; штатний розклад підприємства станом на 31 грудня 2014 року; довідку про те, чи створювалися нові робочі місця та чи відкривалися вакансії на підприємстві впродовж 2014 року; наказ про проведення атестації робочих місць (якщо такий видавався); наказ про резервування робочих місць для працевлаштування інвалідів (якщо такий видавався); у разі якщо атестація робочих місць та резервування робочих місць не проводилось – письмово повідомити про це суд; звіт про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2014 рік за формою № 10-ПН; Відділення Фонду – надати докази на підтвердження факту проведення перевірки ТБ «Мегаполіс» на предмет виконання роботодавцем нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів у 2014 році в Порядку проведення перевірки підприємств, установ, організацій та фізичних осіб, що використовують найману працю, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 31 січня 2007 року № 70, а саме: наказ на проведення перевірки, акт про результати проведення перевірки, протокол про адміністративне правопорушення тощо; якщо така перевірка не проводилась – письмово повідомити про це суд (а.с. 36-37).

На виконання ухвали від 30 липня 2015 року Краматорський міський центр зайнятості повідомив суд про те, що в період з 01 січня по 31 грудня 2014 року ТБ «Мегаполіс» до центру зайнятості звіти форми 3-ПН «Про наявність вакансій» не надавала; з цієї причини інваліди, які знаходились на обліку у центрі зайнятості, для працевлаштування на ТБ «Мегаполіс», не направлялись; впродовж 2014 року на обліку у Краматорську міському центрі зайнятості перебували 189 інвалідів, про що свідчить лист від 27 серпня 2015 року № 01-3851 (а.с. 46).

Докази, які б спростовували наведені вище обставини, суду не надані.

Документи, витребувані ухвалою від 30 липня 2015 року, сторонами не надані, про причини, що унеможливили їх подання, сторони не повідомили, а тому справа вирішена за наявними у ній матеріалами.

Вирішуючи справу по суті та враховуючи висновки Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за наслідками розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 237 КАС України (постанови від 20 червня 2011 року № 21-60а11, від 26 червня 2012 року № 21-105а12, від 16 квітня 2013 року № 21-81а13, від 28 травня 2013 року № 21-386а12, від 11 червня 2013 року № 21-63а13, від 19 листопада 2013 року № 21-397а13, від 11 лютого 2014 року № 21-485а13, від 08 квітня 2014 року № 21-50а14, від 27 травня 2014 року № 21-119а14, від 09 грудня 2014 року № 21-523а14 тощо), до спірних правовідносин суд застосовує нижченаведені правові норми.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є, зокрема, захист прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади.

Одним із основних завдань Фонду є реалізація в межах своєї компетенції заходів щодо забезпечення зайнятості та працевлаштування інвалідів, що передбачено пп. 1 п. 4 Положення № 129.

Згідно з пп. 1 п. 5 Положення № 129 Фонд відповідно до покладених на нього завдань координує та контролює роботу територіальних відділень Фонду соціального захисту інвалідів, у тому числі щодо організації прийому звітів про зайнятість та працевлаштування інвалідів, зарахування кількості робочих місць для працевлаштування інвалідів до нормативу таких робочих місць, їх аналізу та перевірки правильності в них розрахунків; збору сум адміністративно-господарських санкцій та пені за невиконання підприємствами, установами, організаціями, у тому числі підприємствами, організаціями громадських організацій інвалідів, фізичними особами, які використовують найману працю, нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів; ведення претензійно-позовної роботи у судах різних інстанцій.

Для реалізації покладених на Фонд завдань за погодженням з Міністерством соціальної політики України утворюються територіальні відділення Фонду в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, що передбачено п. 12 Положення № 129.

Згідно з ч.ч. 9-10 ст. 20 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» від 21 березня 1991 року № 875-ХІІ (далі – Закон № 875-ХІІ) спори, що виникають із правовідносин за ст.ст. 19, 20 цього Закону, вирішуються Фондом соціального захисту інвалідів або в судовому порядку. Фонд соціального захисту інвалідів, його відділення мають право захищати свої права та законні інтереси, у тому числі в суді.

Позивач є територіальним органом Фонду, отже у спірних правовідносинах Відділення Фонду виступає у якості суб'єкта владних повноважень, який звернувся до адміністративного суду на виконання повноважень у публічно-правових відносинах.

Ст. 5 Закону України «Про зайнятість населення» від 05 липня 2012 року № 5067-VI (далі – Закон № 5067-VI), який набрав чинності з 01 січня 2013 року, встановлені гарантії у сфері зайнятості населення.

Зокрема відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону № 5067-VI держава гарантує у сфері зайнятості додаткове сприяння у працевлаштуванні окремих категорій громадян.

Категорії громадян, що мають додаткові гарантії у сприянні працевлаштуванню, визначені ст. 14 Закону № 5067-VI. Так, згідно з п. 6. ч. 1 ст. 14 Закону № 5067-VI до категорій громадян, що мають додаткові гарантії у сприянні працевлаштуванню, належать інваліди, які не досягли пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону України «Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування».

За правилами ч. 2 ст. 14 Закону № 5076-VI для працевлаштування зазначених у ч. 1 цієї статті громадян (крім інвалідів, які не досягли пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону України «Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування», норматив працевлаштування на роботу яких встановлюється згідно із Законом України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні») підприємствам, установам та організаціям з чисельністю штатних працівників понад 20 осіб встановлюється квота у розмірі 5 відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників за попередній календарний рік.

Ч. 3 ст. 14 Закону № 5076-VI визначено, що роботодавці самостійно розраховують квоту, зазначену в ч. 2 цієї статті, з урахуванням чисельності громадян, які на умовах повної зайнятості вже працюють на підприємствах, в установах та організаціях і належать до таких, що неконкурентоспроможні на ринку праці (крім інвалідів), та забезпечують їх працевлаштування самостійно. Роботодавці можуть звернутися за сприянням для працевлаштування даної категорії громадян до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції.

Таким чином, норматив працевлаштування на роботу інвалідів як окремої категорії громадян, що мають додаткові гарантії у сприянні працевлаштуванню, визначається Законом № 875-ХІІ.

Відповідно до ч. 3 ст. 18 Закону № 875-ХІІ підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов’язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, і звітувати до Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Ч. 1 ст. 19 Закону № 875-ХІІ встановлено, що для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

За правилами ч. 2 ст. 19 Закону № 875-ХІІ підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування інвалідів відповідно до нормативу, встановленого ч. 1 цієї статті, і забезпечують працевлаштування інвалідів.

Згідно з ч. 3 ст. 19 Закону № 875-ХІІ підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно здійснюють працевлаштування інвалідів у рахунок нормативів робочих місць виходячи з вимог ст. 18 цього Закону.

За приписами ч. 5 ст. 19 Закону № 875-ХІІ виконання нормативу робочих місць у кількості, визначеній згідно з ч. 1 цієї статті, вважається працевлаштування підприємством, установою, організацією, у тому числі фізичною особою, яка використовує найману працю, інвалідів, для яких це місце роботи є основним.

Ч. 9 ст. 19 Закону № 875-ХІІ передбачено, що підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, в яких за основним місцем роботи працює 8 і більше осіб, реєструються у відповідних відділеннях Фонду соціального захисту інвалідів за своїм місцезнаходженням і щороку подають цим відділенням звіт про зайнятість та працевлаштування інвалідів.

Норматив робочих місць, призначених для працевлаштування інвалідів, порядок його встановлення визначаються виключно цим Законом, що встановлено ч. 11 ст. 19 Закону № 875-ХІІ.

При цьому ч. 1 ст. 18 Закону № 875-ХІІ визначено, що забезпечення прав інвалідів на працевлаштування та оплачувану роботу, в тому числі з умовою виконання роботи вдома, здійснюється шляхом їх безпосереднього звернення до підприємств, установ, організацій чи до державної служби зайнятості.

Аналіз наведених вище правових норм зумовлює висновок, що ТБ «Мегаполіс» зобов’язана виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, і звітувати до Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів.

З огляду на середньооблікову чисельності штатних працівників облікового складу відповідача за 2014 рік ТБ «Мегаполіс» мала виділити (створити) 1 робоче місце для працевлаштування інвалідів.

З приводу твердження відповідача, що специфіка видів його економічної діяльності не передбачає у штатному розкладі таких посад і спеціальностей, які б підходили для працевлаштування інвалідів, суд зазначає наступне.

Законодавство України встановлює рівні умови господарської діяльності для всіх підприємств щодо дотримання нормативу робочих місць для забезпечення працевлаштування інвалідів і не передбачає жодних винятків з правил проведення розрахунку нормативу робочих місць для інвалідів, пільгових або пом’якшуючих умов для підприємств певної галузі.

Як наслідок, такий норматив має розраховуватися виходячи з середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік (тобто від загальної чисельності працюючих) незалежно від виду діяльності суб’єкта господарювання.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 04 липня 2011 року № 21-159а11, від 17 вересня 2013 року № 21-232а13, від 08 квітня 2014 року № 21-50а14, від 27 травня 2014 року № 21-119а14, від 09 грудня 2014 року № 21-523а14.

Процедуру подання підприємствами, установами, організаціями, у тому числі підприємствами, організаціями громадських організацій інвалідів, фізичними особами, що використовують найману працю, в яких за основним місцем роботи працює вісім і більше осіб, звітів про зайнятість і працевлаштування інвалідів відділенням Фонду соціального захисту інвалідів та інформації про наявність вільних робочих місць для працевлаштування інвалідів – центру зайнятості визначає Порядок подання підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами, що використовують найману працю, звітів про зайнятість і працевлаштування інвалідів та інформації, необхідної для організації їх працевлаштування, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 31 січня 2007 року № 70 «Про реалізацію статей 19 і 20 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» (далі – Порядок № 70).

Відповідно до абз. 1-2 п.2 Порядку № 70 звіт про зайнятість і працевлаштування інвалідів роботодавці подають (надсилають рекомендованим листом) щороку до 01 березня відділенням Фонду, в яких вони зареєстровані, за формою, затвердженою Мінпраці за погодженням з Держкомстатом. Датою надходження звіту про зайнятість і працевлаштування інвалідів вважається дата подання роботодавцем звіту до відділення Фонду, а у разі надсилання його поштою – дата на поштовому штемпелі.

На виконання цього обов’язку 20 січня 2015 року ТБ «Мегаполіс» надала Відділенню Фонду Звіт про зайнятість і працевлаштування інвалідів за 2014 рік за формою № 10-ПІ, затвердженою наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 10 лютого 2007 року № 42. Вказана обставина не є спірною.

Згідно з абз. 3 п. 2 Порядку № 70 інформація про наявність вільних робочих місць (вакантних посад) для працевлаштування інвалідів роботодавці подають центру зайнятості за місцем їх реєстрації як платників страхових внесків на загальнообов’язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття за формою, затвердженою Мінпраці за погодженням з Держкомстатом.

Згідно з п. 2.1. Порядку подання форми звітності № 3-ПН форма подається за наявності у роботодавця попиту на робочу силу (вакансії) не пізніше 10-ти робочих днів з дати відкриття вакансії(й). Датою відкриття вакансії є наступний день після створення робочого місця чи припинення трудових відносин з працівником, робоче місце якого стає вакантним, або дата, починаючи з якої може бути укладений трудовий договір з найманим працівником.

Відповідно до пп. 2.2.6. п. 2.2. Порядку подання форми звітності № 3-ПН у графі 5 розділу І форми проставляється «Так», якщо роботодавцем передбачається укомплектування вакансій за сприяння територіальних органів, або «Ні» - у разі укомплектування вакансії роботодавцем самостійно.

У разі згоди роботодавця на укомплектування вакансій за сприяння територіальних органів (у графі 5 розділу І зазначено «Так») для кожного такого запису заповнюється розділ ІІ, у якому відображається порядковий номер відповідного запису у розділі І, а також характеристики такий вакансій, умови праці та вимоги до претендентів, що передбачено п. 3.1. Порядку заповнення форми звітності № 3-ПН.

У пункті 3 розділу ІІ форми вказується кількість вакансій, на які можуть бути працевлаштовані особи, і за необхідності зазначаються категорії таких громадян, (в тому числі «інваліди»), що визначено пп. 3.1.3. п.3.1. Порядку заповнення форми звітності № 3-ПН.

Формою звітності № 3-ПН, затвердженою наказом № 316, визначений термін її подання, а саме: «за наявності попиту на робочу силу (вакансії): не пізніше 10-ти робочих днів з дати відкриття вакансії(й)».

Відповідно до ч. 4 ст. 20 Закону України «Про зайнятість населення» від 01 березня 1991 року № 803-ХІІ (далі – Закон № 803-ХІІ) підприємства, установи і організації незалежно від форми власності реєструються у місцевих центрах зайнятості за їх місцезнаходженням як платники збору до Фонду загальнообов’язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, щомісяця подають цим центрам адміністративні дані у повному обсязі про наявність вільних робочих місць (вакансій), у тому числі призначених для працевлаштування інвалідів, та про працівників, які працюють неповний робочий день (тиждень), якщо це не передбачено трудовим договором, або не працюють у зв’язку з простоєм виробництва з незалежних від них причин, і в десятиденний строк – про всіх прийнятих працівників у порядку, встановленому законодавством. Несвоєчасна реєстрація або відмова від неї, порушення порядку подання адміністративних даних тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Правова норма, яка міститься у ч. 2 ст. 20 Закону № 803-ХІІ, не підлягає застосуванню до спірних правовідносин, оскільки Закон № 803-ХІІ втратив чинність з 01 січня 2013 року на підставі Закону № 5067-VI.

З цієї ж причини судом не застосовується правова позиція, висловлена Верховним Судом України у постановах від 19 листопада 2013 року у справі № 21-397а13 та від 11 лютого 2014 року у справі № 21-485а13 щодо обов’язку роботодавця щомісячно подавати до центру зайнятості звіти за формою № 3-ПН, оскільки до спірних правовідносини у цих справах підлягали застосуванню положення ч. 2 ст. 20 Закону № 803-ХІІ.

Закони № 875-ХІІ та № 5067-VI в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин між Відділенням Фонду та ТБ «Мегаполіс», та підзаконні нормативно-правові акти, що регламентують подання звітності за формою № 3-ПН, не містять вимоги стосовно подання роботодавцями вказаної звітності саме щомісяця. Виникнення у роботодавця обов’язку подати звітність за формою № 3-ПН вони пов’язують з виникненням вакансії або з наявністю попиту на робочу силу (вакансії): не пізніше 10-ти робочих днів з дати відкриття вакансії.

Згідно з ч. 1 ст. 20 Закону № 875-ХІІ підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим ст. 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, фізичної особи, які використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом. Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, на яких працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, у фізичної особи, яка використовує найману працю. Положення цієї частини не поширюється на підприємства, установи і організації, що повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів.

За правилами ч. 2 ст. 20 Закону № 875-ХІІ порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій тягне за собою нарахування пені. Пеня обчислюється виходячи з 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, що діяла на момент сплати, нарахованої на повну суму недоїмки за весь її строк.

Відповідно до ч. 4 ст. 20 Закону № 875-ХІІ адміністративно-господарські санкції розраховуються та сплачуються підприємствами, установами, організаціями, у тому числі підприємствами, організаціями громадських організацій інвалідів, фізичними особами, зазначеними в ч.1 цієї статті, самостійно в строк до 15 квітня року, наступного за роком, в якому відбулося порушення нормативу, встановленого ч. 1 ст. 19 цього Закону. При цьому до правовідносин із стягнення адміністративно-господарських санкцій, передбачених цим Законом, не застосовуються строки, визначені ст. 250 Господарського кодексу України.

На цій підставі суд не приймає доводи відповідача стосовно застосування строків, обумовлених ст. 250 Господарського кодексу України.

Адміністративно-господарські санкції за незайняті інвалідами робочі місця не є податком, збором (обов'язковим платежем), обов'язкова сплата яких передбачена Конституції України, а є заходом впливу на правопорушника у сфері господарювання у зв'язку зі скоєнням правопорушення.

Разом з тим відповідно до ч. 1 ст. 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Ч. 2 цієї статті передбачено, що учасник господарських відносин відповідає, зокрема, за порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито всіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Відповідно до ч. 3 ст. 18-1 Закону № 875-ХІІ державна служба зайнятості здійснює пошук підходящої роботи відповідно до рекомендацій МСЕК, наявних у інваліда кваліфікації та знань, з урахуванням його побажань.

Системне тлумачення положень Закону № 875-ХІІ дозволяє дійти висновку, що обов'язок підприємства зі створення робочих місць для інвалідів не супроводжується його обов'язком займатися пошуком інвалідів для працевлаштування.

Крім того, аналізуючи норми Конституції та діючого законодавства України, суд відзначає, що основним органом працевлаштування громадян є центри зайнятості; людина самостійно обирає собі працю і не може бути примушена виконувати її; інваліди, реалізуючи своє право на працевлаштування, самостійно звертаються на підприємства або у центр зайнятості, вони є вільними у виборі професії та місця роботи.

Постановою Кабінету Міністрів України від 31 січня 2007 року № 70 затверджений Порядок проведення перевірки підприємств, установ, організацій та фізичних осіб, що використовують найману працю (далі – Порядок проведення перевірки № 70), який визначає механізм проведення відділеннями Фонду соціального захисту інвалідів перевірок підприємств, установ, організацій, у тому числі фізичних осіб, що використовують найману працю, в яких за основним місцем роботи працює вісім та більше осіб, щодо дотримання ними вимог статей 19 і 20 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні».

Відповідно до п. 2 Порядку проведення перевірки № 70 крім іншого предметом проведення перевірки є виконання роботодавцем нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів.

Відділення Фонду за наказом його керівника може проводити планові та позапланові, виїзні та невиїзні перевірки, що передбачено абз. 1 п. 3 Порядку проведення перевірки № 70.

У разі виявлення фактів невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів уповноважена посадова особа, яка проводила перевірку, складає протокол про адміністративне правопорушення, що передбачено п. 10 Порядку проведення перевірки № 70.

Згідно з п. 11 Порядку проведення перевірки № 70 після проведення планової та позапланової перевірки уповноважена посадова особа відділення Фонду складає акт, в якому зазначає стан дотримання роботодавцем законодавства, а у разі недотримання – детальний опис виявленого порушення з посиланням на відповідний закон.

Здійснення таких перевірок є способом реалізації Фондом своїх владних управлінських функцій, за результатами якого приймається відповідне рішення, у тому числі нарахування пені, у випадку виявлення факту порушень.

Крім того, відповідно до п. 3.3. Порядку № 223 документами, що підтверджують невиконання нормативу по працевлаштуванню інвалідів, є звіт за формою 10-ПН (річна) «Звіт про зайнятість і працевлаштування інвалідів», рішення суду, акт перевірки відділенням Фонду роботодавця.

Висновок Відділення Фонду про порушення ТБ «Мегаполіс» вимог ст.ст. 19 і 20 Закону № 875-VI ґрунтувався винятково на поданому відповідачем звіті за формою № 10-ПН, без проведення перевірки та належної правової оцінки її результатів.

Водночас судом встановлено, що впродовж 2014 року робоче місце для працевлаштування інваліда ТБ «Мегаполіс» створене не було; звітність про наявність вакансій за формою № 3-ПН, в тому числі для працевлаштування інвалідів, до Краматорського міського центру зайнятості відповідач не надавав.

При цьому в 2014 році на обліку у Краматорському міському центрі зайнятості перебували 189 інвалідів. Центр зайнятості звертав увагу відповідача на невиконання ним нормативу працевлаштування інвалідів, письмово пропонував ТБ «Мегаполіс» визначитись з посадою, на якій можливе використання праці інвалідів, та подати звітність за формою № 3-ПН, надавав відповідачу перелік осіб, які перебувають на обліку і яким встановлена інвалідність із зазначенням їх професії (спеціальності).

Незважаючи на це, відповідач жодних заходів, спрямованих на забезпечення працевлаштування інвалідів не вчинив.

Наведене зумовлює висновок, що у 2014 році ТБ «Мегаполіс» не виконала норматив по створенню 1 робочого місця для працевлаштування інвалідів та в порушення вимог ст. 71 КАС України, ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України не довела, що нею вжито всіх залежних від неї заходів для недопущення господарського правопорушення.

Адміністративно-господарські санкції та пеня, обчислені позивачем з дотриманням вимог чинного законодавства.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, беручи до уваги, що ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Згідно з положеннями ч. 4 ст. 94 КАС України у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

Керуючись ст.ст. 2-15, 17-20, 69-72, 94, 98, 159-163, 185-186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, -

постановив:

1. Адміністративний позов Донецького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Товарної біржи «Мегаполіс» про стягнення адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць, призначених для працевлаштування інвалідів у 2014 році, у сумі 2 904,55 грн. та пеню у сумі 176,90 грн., а разом – 3 081,45 грн. - задовольнити повністю.

3. Постанова прийнята, складена і підписана у нарадчій кімнаті.

4. Постанова може бути оскаржена до Донецького апеляційного адміністративного суду через Донецькій окружний адміністративний суд в порядку, визначеному ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом ч. 3 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

5. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених ч. 4 ст. 167 Кодексу адміністративного судочинства України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

6. Постанова набирає законної сили після закінчення строків подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Кравченко Т.О.