Справа № 759/5222/15-а
Суддя: Борисюк Л.П.
Дата ухвалення: 2015-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 759/5222/15-а Головуючий у 1-й інстанції: Лопатюк Н.Г. Суддя-доповідач: Борисюк Л.П.
У Х В А Л А

Іменем України

29 вересня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді суддів за участю секретаряБорисюк Л.П., Петрика І.Й., Собківа Я.М. Приходько К.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Святошинському районі м. Києва на постанову Святошинського районного суду м. Києва від 27 серпня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_5 до Управління Пенсійного фонду України в Святошинському районі м. Києва про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

В квітні 2015 року ОСОБА_5 звернувся до Святошинського районного суду м. Києва із позовом до Управління Пенсійного фонду України в Святошинському районі м. Києва в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив визнати дії відповідача щодо відмови у призначенні пенсії на пільгових умовах протиправними та зобов'язати призначити пільгову пенсію, згідно ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 27 серпня 2015 року позов задоволено.

Визнано відмову УПФУ в Святошинському районі м. Києва у призначенні ОСОБА_5 пільгової пенсії, відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» протиправними.

Зобов'язано УПФУ в Святошинському районі м. Києва призначити ОСОБА_5 пенсію за віком на пільгових умовах, відповідно до п. 1 ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» як особі, яка працювала у зоні відчуження в період з 02 по 03 травня 1986 року (всього 47 годин), з дати звернення останнього з відповідною заявою, тобто з 08.12.2014.

Відповідач, не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, звернувся з апеляційною скаргою, в якій зазначає, що оскаржувана постанова суду не відповідає вимогам матеріального та процесуального права, а саме, судом першої інстанції неповно з'ясовано та не доведено обставини, що мають значення для справи, висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, в зв'язку з чим просить скасувати постанову суду та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явилися. Про причини своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, позивач ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році (категорія 2), що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1, виданим 26 листопада 1992 року (а.с.10).

08 грудня 2014 року позивач звернувся до відповідача із заявою, у якій просив призначити йому пенсію зі зниженням пенсійного віку на 10 років як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році, додавши до заяви документи, необхідні для призначення пенсії.

Листом УПФУ в Святошинському районі м. Києва № 2164/8-п від 19 грудня 2014 року позивачу було відмовлено у призначенні пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, мотивуючи це тим, що до заяви про призначення пенсії за віком не додано документів, які засвідчують статус особи та документів, у яких містяться відомості про період роботи позивача в зоні відчуження.

Вказане стало підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем були надані всі документи, необхідні для призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку, відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а тому відповідач, відмовляючи позивачу у призначенні пенсії на пільгових умовах, діяв не на підставі, не в межах повноважень та не у спосіб, що передбачені законом.

З таким висновком суду колегія суддів погоджується, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про пенсійне забезпечення», умови, норми та порядок пенсійного забезпечення громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи, визначаються Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» або надається їм право на одержання пенсій на підставах, передбачених цим Законом.

Згідно ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення», право на пенсію за віком мають: чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років; жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.

Відповідно до ч. 3 ст. 65 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» та «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи» є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом.

Згідно ст. 15 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», довідки про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення є лише підставою для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

З огляду на вищезазначені норми Закону, єдиним документом, що підтверджує статус громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користування пільгами, встановленими Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», зокрема призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» або «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи». Різного роду довідки про період роботи (служби) у зоні відчуження, про евакуацію, відселення, самостійне переселення, про період проживання та роботи на забруднених територіях тощо є лише підставами для визначення в установленому порядку статусу учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС або потерпілих від Чорнобильської катастрофи.

Статтею 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визначено умови надання пенсій за віком особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення.

Згідно ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, зокрема, учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження з моменту аварії до 1 липня 1986 року незалежно від кількості робочих днів, а з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - не менше 5 календарних днів, на 10 років.

Відповідно до положень підпункту «г» пункту 7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, до заяви про призначення пенсії за віком з урахуванням положень ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» додаються, зокрема, посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09.03.1988 № 122, яка видається на підставі первинних документів лише тими підприємствами, установами, організаціями, в складі яких працівник безпосередньо виконував роботи по ліквідації наслідків аварії.

Колегія суддів зазначає, що надання інших документів при зверненні за призначенням пенсії з вище зазначених підстав законодавством не передбачено.

Водночас, слід зауважити і те, що учасникам ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та потерпілим від Чорнобильської катастрофи, згідно зі ст. 65 Закону, за поданням районних державних адміністрацій Міністерством у справах захисту населення від наслідків аварії на ЧАЕС України, Радою Міністрів АРК, державними адміністраціями областей, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями видаються посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» або «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи».

Зазначені посвідчення є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами.

Відповідно до п. 2 ст. 14 Закону, учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, віднесеними до 2 категорії, є особи, які працювали у зоні відчуження:

- з моменту аварії до 01.07.1986 р. - незалежно від кількості робочих днів;

- з 01.07.1986 р. по 31.12.1986 р. - не менше 5 календарних днів;

- у 1987 р. - не менше 14 календарних днів, а також потерпілі від Чорнобильської катастрофи;

- евакуйовані у 1986 р. із зони відчуження (в тому числі особи, які на момент евакуації перебували у стані внутрішньоутробного розвитку, після досягнення ними повноліття);

- особи, які постійно проживали у зоні безумовного (обов'язкового) відселення з моменту аварії до прийняття постанови про відселення.

Як було зазначено вище, ОСОБА_5 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році (категорія 2), що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1, виданим 26 листопада 1992 року та яке на даний час є чинним.

Водночас, колегія суддів зважає на наявність в матеріалах справи довідки № 43-к, виданої 16.10.2014 КП «Київпастранс» з якої вбачається, що позивач був безпосередньо зайнятий на роботах передбачених Постановою ЦК КПРС, Радою Міністрів СРСР і ВЦСПС від 29.12.1987 № 1497-378 та Постановою Ради Міністрів СРС і ВЦСПС від 05.06.1986 № 665-195, які дають право на державну пенсію на пільгових умовах згідно із Списком № 1, затвердженого Постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 № 1173 (а.с.14).

Згідно довідки № 115, виданої 16.10.2014 КП «Київпастранс», позивач працював на посаді водія в АТП № 3 і значився в списку водіїв, які приймали участь у ліквідації аварії на ЧАЕС. В довідці також вказано, що помилково проставлено перебування позивача в зоні ЧАЕС « 8 годин 05 травня 1986 року». Фактично позивачем було відпрацьовано в зоні ЧАЕС 2 дні, це 02 та 03 травня 1986 року (47 годин) (а.с.15).

Відповідно до наказу № 205, виданого 01 травня 1986 року Київським управлінням пасажирського автотранспорту «АТП 09123» та Списку до зазначеного наказу, позивач був зазначений у списку водіїв, які здійснювали перевезення населення з м. Чорнобиль (а.с.17-19).

Згідно копії журналу за формою № 284, виданого КП «Київпастранс», позивач був залучений у роботах пов'язаних із ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС (перевезення пасажирів) загалом 47 годин, тобто два дні (а.с.20).

Робота позивача по перевезенню пасажирів в зоні ЧАЕС проходила з 02 по 03 травня 1986 року (всього 47 годин) також підтверджується іншою документацією, яка була ним надана до Пенсійного фонду (групувальною відомістю, розрахунковою відомістю, історичною довідкою, трудовою книжкою).

Приймаючи до уваги встановлені обставини, після детального з'ясування обставин справи та аналізу законодавчих норм, колегія суддів суду апеляційної інстанції приходить до переконання, що оскільки позивач звернувшись до пенсійного органу із заявою про призначення йому пенсії відповідно ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», подав всі можливі документи, що передбачені Порядком подання та оформлення документів для призначення пенсій, які підтверджують особливий статус позивача, висновок суду першої інстанції про наявність у позивача права на призначення йому пенсії є обґрунтованим.

Аналогічного правова позиція викладена Вищим адміністративним судом України в ухвалі 10 лютого 2015 року (справа № К/800/55999/14) та в ухвалі від 30 квітня 2015 року (справа № К/800/13035/15).

Згідно зі ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Святошинському районі м. Києва на постанову Святошинського районного суду м. Києва від 27 серпня 2015 року - залишити без задоволення.

Постанову Святошинського районного суду м. Києва від 27 серпня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя суддя суддя Л.П. Борисюк І.Й. Петрик Я.М. Собків

Повний текст ухвали складено та підписано - 01.10.2015

Головуючий суддя Борисюк Л.П.

Судді: Петрик І.Й.

Собків Я.М.