Справа № 805/1123/13-а
Суддя: Олексієнко М.М.
Дата ухвалення: 2015-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 серпня 2015 року м. Київ К/800/27968/13

Колегія Вищого адміністративного суду України у складі:

суддів: Олексієнка М.М. (доповідач), Швеця В.В., Штульман І.В.,

здійснивши в касаційному порядку попередній розгляд справи за адміністративним позовом ОСОБА_3 до управління Пенсійного фонду України в м. Сніжне Донецької області (далі - УПФ) про скасування рішень за касаційною скаргою представника УПФ на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 26 лютого 2013 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 23 квітня 2013 року,

в с т а н о в и л а :

У січні 2013 року ОСОБА_3 звернулася в суд з позовом, відповідно до якого просила скасувати рішення УПФ від 06 листопада 2012 року №№ 751, 752, 753, 754 про застосування фінансових санкцій за несвоєчасне подання звітності до органів Пенсійного фонду України.

Посилалася на те, що норма закону, яка була застосована відповідачем при прийнятті оспорюваного рішення, а саме пункт 5 частини дев'ятої статті 106 Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-ІV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-ІV) втратила чинність 1 січня 2011 року, тому не могла бути застосована.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 26 лютого 2013 року, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 23 квітня 2013 року, позовні вимоги задоволено. Скасовано рішення УПФ від 06 листопада 2012 року №№ 751, 752, 753, 754 про застосування фінансових санкцій за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності до органів ПФУ в розмірі 170,00 грн. відповідно.

В касаційні скарзі представник відповідача, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, допущених судами, просить попередні судові рішення скасувати і ухвалити нове про відмову в задоволенні позову. Вказує на те, що за порушення вчиненні до 01.01.2011 року органами ПФУ застосовуються фінансові санкції, відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, тобто в порядку статті 106 Закону № 1058-IV.

З'ясувавши обставини справи в межах, передбачених статтею 220 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), колегія суддів приходить до висновку про відмову в задоволенні касаційної скарги з наступних підстав.

Пунктом 5 частини дев'ятої статті 106 Закону №1058-IV (в редакції, яка діяла до 1 січня 2011 року) було передбачено застосування виконавчими органами ПФУ до страховиків за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою або подання недостовірних відомостей, що використовуються в системі персоніфікованого обліку та іншої звітності, передбаченої законодавством, до територіальних органів ПФУ фінансових санкцій, а саме накладення штрафу у встановленому розмірі.

Проте, з набранням чинності з 1 січня 2011 року Законом № 2464-VI вище згадана норма матеріального права із закону була виключена.

У той же час згідно з абзацом п'ятим пункту 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 2464-VI стягнення заборгованості зі сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 1 січня 2011 року, в тому числі страхових внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011 року не настав, здійснюється фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування відповідно до законодавства, що діяло на момент виникнення такої заборгованості або застосування штрафних санкцій. Погашення заборгованості з використанням коштів, що надходять у рахунок сплати єдиного внеску, забороняється.

Абзацом шостим цього ж пункту встановлено, що на період до повного стягнення заборгованості зі сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 1 січня 2011 року, в тому числі нарахованих внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011 року не настав, та відповідних штрафних санкцій за фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування зберігаються повноваження щодо контролю за правильністю нарахування, своєчасністю сплати страхових внесків, застосування фінансових санкцій, якими вони були наділені до набрання чинності цим Законом.

Наведене правило щодо збереження порядку стягнення та контрольних функцій фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування, передбачених законодавством, чинним до 1 січня 2011 року, поширюється лише на заборгованість зі сплати страхових внесків та сум штрафних санкцій, які були нараховані та/або не сплачені до зазначеної дати. Питання ж відповідальності страховиків, не пов'язані із такою заборгованістю, знаходяться поза межами регулювання, зокрема, Закону № 1058-ІV та абзаців п'ятого, шостого пункту 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 2464-VI.

Ураховуючи наведене, нарахування після 1 січня 2011 року УПФ на підставі пункту 5 частини дев'ятої статті 106 Закону № 1058-ІV штрафних санкцій за несвоєчасне подання звітності, граничний строк подання якої настав до цієї дати, є протиправним.

Саме до такого висновку зводиться правова позиція, висловлена Верховним Судом України у постанові від 04 червня 2013 року (справа №21-170а13), яка відповідно до положень статті 244-2 КАС України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Як установлено судами попередніх інстанцій, що відповідає дійсним обставинам справи, рішеннями УПФ від 06 листопада 2012 року № № 751, 752, 753, 754, які є предметом оскарження, застосовані фінансові санкції на підставі пункту 5 частини дев'ятої статті 196 Закону № 1056-ІV за несвоєчасне подання відомостей про застраховану особу до системи персоніфікованого обліку за період з 2005 - 2009 роки, тобто не з підстав щодо заборгованості зі сплати страхових внесків та сум штрафних санкцій, які були нараховані та/або несплачені до 01.01.2011 року.

З урахуванням зазначених обставин та норм права, суди прийшли до обґрунтованого висновку про протиправність рішень щодо застосування фінансових санкцій.

На підставі наведеного, керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Сніжне Донецької області відхилити, а постанову Донецького окружного адміністративного суду від 26 лютого 2013 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 23 квітня 2013 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає, проте може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, встановленими статтями 237, 238, 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: М.М. Олексієнко

В.В. Швець

І.В. Штульман