Справа № 826/5524/15
Суддя: Твердохліб В.А.
Дата ухвалення: 2015-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/5524/15 Головуючий у 1-й інстанції: Аблов Є.В. Суддя-доповідач: Твердохліб В.А.
ПОСТАНОВА

Іменем України

29 вересня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Твердохліб В.А.,

суддів Костюк Л.О., Троян Н.М.,

за участю секретаря Гуцул О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві (без фіксування технічними засобами) апеляційну скаргу Державної казначейської служби України на постанову Окружного адміністративного суду м.Києва від 26 серпня 2015 року у справі за адміністративним позовом Приватного акціонерного товариства «Інформаційні комп'ютерні системи» до Державної казначейської служби України про визнання незаконною бездіяльності та зобов'язати вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

Приватне акціонерне товариство «Інформаційні комп'ютерні системи» (далі - Позивач) звернулось до Окружного адміністративного суду м.Києва з адміністративним позовом до Державної казначейської служби України (далі - Відповідач) про визнання незаконною бездіяльності та зобов'язання Відповідача перерахувати грошові кошти у розмірі 761 421,71 грн на користь Позивача; зобов»язання Відповідача сплатити на користь Позивача компенсацію за порушення строку перерахування коштів за рішенням суду у розмірі 8 135,74 грн.

Постановою Окружного адміністративного суду м.Києва від 26 серпня 2015 року позовні вимоги задоволено частково; зобов»язано Відповідача перерахувати грошові кошти у розмірі 761 421,71 грн на користь Позивача та сплатити на користь Позивача компенсацію за порушення строку перерахування коштів за рішенням суду у розмірі 8 135,74 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та постановити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що є підставою для його скасування.

Відповідно ч.6 ст.12 КАС України під час судового розгляду справи в судовому засіданні забезпечується повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, крім випадків неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи у разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження).

Особи, які беруть участь у справі, належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, однак в судове засідання не з»явилися, про причини неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні не визнана обов»язковою, колегія суддів відповідно ч.4 ст.196 КАС України визнала можливим проводити розгляд апеляційної скарги за відсутності сторін та їх представників.

Згідно ст.41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що Господарським судом Харківської області прийняті судові рішення про стягнення заборгованості з Харківської державної наукової бібліотеки ім. В.Г.Короленка на користь Позивача, а саме: рішення від 25.11.2013 року у справі №922/4105/13 про стягнення з Харківської державної наукової бібліотеки ім. В.Г.Короленка на користь Приватного акціонерного товариства «Інформаційні комп'ютерні системи» 632 854,56 грн основної заборгованості за договором від 17.10.2012 року №СХр-0769, 13 396,00 грн - 3% річних, 12 925,02 грн судового збору; рішення від 28.02.2014 року у справі №922/5375/13 про стягнення з Харківської державної наукової бібліотеки ім. В.Г.Короленка на користь Приватного акціонерного товариства «Інформаційні комп'ютерні системи» 124 929,52 грн заборгованості за договором від 04.10.2012 року №СХр-0767, 3 860,84 грн - 3% річних, 2 575,81 грн судового збору; рішення від 29.01.2014 року у справі №922/5376/13 про стягнення з Харківської державної наукової бібліотеки ім. В.Г.Короленка на користь Приватного акціонерного товариства «Інформаційні комп'ютерні системи» 76 266,00 грн основної заборгованості за договором від 21.12.2012 року №СХр-0799, 2 219,00 грн - 3% річних, 10 405,60 грн пені та 1 777,82 грн судового збору.

На виконання зазначених судових рішень, Господарським судом Харківської області видано відповідні накази: наказ від 13.12.2013 року справа №922/4105/13, наказ від 17.03.2014 року справа №922/5375/13, наказ від 11.02.2014 року №922/5376/13.

З наявних в матеріалах справи копій платіжних доручень та виписок по особовому рахунку Позивача вбачається, що Харківською державною науковою бібліотекою ім. В.Г.Короленка здійснено часткову оплату боргу, а саме: за рішенням Господарського суду Харківської області від 28.02.2014 року по справі №922/5375/13 боржником 03.07.2014 року сплачено частину боргу у розмірі 49 912,46 грн; за рішенням Господарського суду Харківської області від 29.01.2014 року по справі №922/5376/13 боржником сплачено частину боргу у розмірі 69 876,00 грн.

07 серпня 2014 року Позивачем на адресу Головного управління Державної казначейської служби у Харківській області надіслано заяви №ФХ-14/64, №ФХ-14/65, №ФХ-14/66 щодо виконання наказів Господарського суду Харківської області від 17 березні 2014 року №922/5375/13, від 11 лютого 2014 року №922/5376/13, від 13 грудня 2013 року №922/4105/13.

Згідно наявних в матеріалах справи копій рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення, вказані заяви отримані Головним управлінням Державної казначейської служби у Харківській області 13 серпня 2014 року.

18 лютого 2015 року Позивачем на адресу Головного управління Державної казначейської служби у Харківській області направлено запит про надання інформації вих.№1253 щодо стану виконання вищезазначених наказів Господарського суду Харківської області.

За наслідками розгляду поданого запиту, Головне управління Державної казначейської служби у Харківській області повідомило Позивача, що на виконання вимог п.п.1 п.47 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 року №845, Головним управлінням Державної казначейської служби у Харківській області листами від 15.10.2014 року №16-18/802-16084, №16-18/803-16086, №16-18/804-16087 направлено документи для виконання рішень Господарського суду Харківської області у справах №922/5375/13, №922/4105/13, №922/5376/13 про стягнення коштів з Харківської державної наукової бібліотеки ім. В.Г.Короленка на користь Позивача до Державної казначейської служби України.

12 лютого 2015 року Позивачем направлено до Державної казначейської служби України запит про надання інформації №1083/1 щодо стану виконання наказів Господарського суду Харківської області від 17 березні 2014 року №922/5375/13, від 11 лютого 2014 року №922/5376/13, від 13 грудня 2013 року №922/4105/13 та про строки перерахування коштів на рахунок Позивача.

05 березня 2015 року у відповідь на поданий запит Відповідач у листі №5-08/712-3921 зазначив, що після виконання рішень судів, що надійшли раніше наказів Господарського суду Харківської області по справам №922/5375/13, №922/5376/13, №922/4105/13 Державне казначейство України здійснить заходи щодо перерахування коштів на користь Позивача.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначаються Законом України «Про виконавче провадження» та Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/ 5.

Порядок виконання судових рішень господарських судів регламентується положеннями Розділу ХІV Господарського процесуального кодексу України та Законом України «Про виконавче провадження» (далі - Закон).

Так, статтею 115 розділу ХІV Господарського процесуального кодексу України передбачено, що рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Згідно ст.116 Господарського процесуального кодексу України виконання рішення господарського суду провадиться на підставі виданого ним наказу, який є виконавчим документом. Після набрання судовим рішенням законної сили наказ видається за заявою стягувачу чи прокурору, який здійснював у цій справі представництво інтересів громадянина або держави в суді, або надсилається стягувачу рекомендованим чи цінним листом. Накази про стягнення судового збору надсилаються до державних податкових інспекцій.

Відповідно ст.1 Закону виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) являє собою сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Закони, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.2 Закону примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України «Про державну виконавчу службу».

Положеннями ст.17 Закону передбачено, що примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою такі виконавчі документи, зокрема, судові накази.

Статтею 45 Закону передбачено, що грошові суми, стягнуті з боржника, зараховуються державним виконавцем на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби.

Згідно ст.2 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов'язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є: державний орган; державні підприємство, установа, організація (далі - державне підприємство); юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства (далі - юридична особа).

Відповідно ч.1, 2 ст.3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Стягувач за рішенням суду про стягнення коштів з державного органу звертається до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у строки, встановлені Законом України «Про виконавче провадження», із заявою про виконання рішення суду.

Разом із заявою стягувач подає до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, документи та відомості, необхідні для перерахування коштів, згідно з переліком, затвердженим Кабінетом Міністрів України.

Положеннями ч.ч.1, 2 ст.4 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» передбачено, що виконання рішень суду про стягнення коштів з державного підприємства або юридичної особи здійснюється в порядку, визначеному Законом України «Про виконавче провадження», з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом.

У разі якщо рішення суду про стягнення коштів з державного підприємства або юридичної особи не виконано протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, його виконання здійснюється за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Відповідно частин 6, 7, 8 статті 4 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» перерахування коштів за рішенням суду здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у тримісячний строк з дня надходження документів та відомостей, необхідних для цього, з одночасним направленням повідомлення про виплату коштів державному виконавцю, державному підприємству або юридичній особі.

Державний виконавець протягом десяти днів з дня отримання такого повідомлення виносить постанову про заміну стягувача на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, з одночасним направленням повідомлення такому органу.

Державне підприємство або юридична особа, які визнані боржниками за рішеннями суду, зобов'язані протягом десяти днів з дня перерахування коштів відкрити рахунки в органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, та проводити розрахунки виключно з цих рахунків. Положення цієї частини не поширюються на банки, сто відсотків або частка статутного капіталу яких належить державі.

Пунктом 9 Прикінцевих та перехідних положень Бюджетного кодексу України передбачено, що рішення суду про стягнення (арешт) коштів державного бюджету (місцевих бюджетів) виконується виключно Казначейством України. Зазначені рішення передаються до Казначейства України для виконання.

Безспірне списання коштів державного бюджету (місцевих бюджетів) здійснюється Казначейством України у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, за черговістю надходження таких рішень, щодо видатків бюджету - в межах відповідних бюджетних призначень та наданих бюджетних асигнувань.

Аналізуючи наведенні правові норми, колегія суддів вважає, що якщо рішення суду про стягнення коштів з державного підприємства або юридичної особи не виконано протягом шести місяців, то протягом 10 днів з дня встановлення цього факту керівник державної виконавчої служби подає до Державної казначейської служби України документи та відомості, необхідні для перерахування коштів.

Проте, перерахування коштів за рішенням суду здійснюється Державною казначейською службою України у тримісячний строк з дня надходження документів та відомостей в порядку черговості надходження судових рішень для виконання.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, боржником в даному випадку є Харківська державна наукова бібліотека ім. В.Г.Короленка ( державна установа), тому при виконанні судових наказів слід застосовувати положення Закону України «Про виконавче провадження» та ст.4 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень».

З огляду на вказане, колегія суддів дійшла висновку, що Позивачем обрано непередбачений законом спосіб захисту своїх прав та інтересів, оскільки Позивач звернувся до суду з позовом про зобов»язання Відповідача перерахувати грошові кошти та компенсацію за порушення строку перерахування коштів за рішенням суду не у спосіб визначений Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» та Законом України «Про виконавче провадження».

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 01 вересня 2015 року №К/800/19383/14.

Щодо позовних вимог стосовно нарахування та виплати Відповідачем компенсації в розмірі трьох відсотків річних від несплаченої Позивачу суми, колегія суддів зазначає наступне.

Приписами статті 5 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» передбачено, що у разі якщо центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, протягом трьох місяців не перерахувала кошти за рішенням суду про стягнення коштів, крім випадку, зазначеного в частині четвертій статті 4 цього Закону, стягувачу виплачується компенсація в розмірі трьох відсотків річних від несплаченої суми за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Компенсація за порушення строку перерахування коштів за рішенням суду про стягнення коштів з державного органу нараховується центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів.

Компенсація за порушення строку перерахування коштів за рішенням суду про стягнення коштів з державного підприємства або юридичної особи нараховується державним виконавцем протягом п'яти днів з дня отримання ним повідомлення центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, про перерахування коштів, крім випадку, коли кошти перераховуються на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби.

Колегія суддів звертає увагу, що зазначена компенсація нараховується та виплачується виключно у разі перерахування коштів за рішення суду із порушенням встановленого строку, тобто передумовою її застосування є факт виконання судового рішення.

Лише після виплати коштів на підставі виконавчого документа можливе вирішення питання щодо компенсації.

Отже, питання щодо виплати компенсації в розмірі трьох відсотків річних від несплаченої Позивачу суми, у зв»язку з порушенням термінів перерахування коштів за рішеннями суду, може бути розглянуто Відповідачем після виконання судових рішень в установленому законом порядку.

З врахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Суд першої інстанції на наведене уваги не звернув та помилково дійшов висновку про необхідність часткового задоволення адміністративного позову.

Відповідно до ч.1 ст.198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду суд апеляційної інстанції має право, зокрема, скасувати постанову суду та прийняти нову постанову.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є, зокрема, порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що порушення норм матеріального та процесуального права призвели до неправильного вирішення справи, тому рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог слід скасувати та постановити нове, про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 198, 202, 205, 207, 212 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державної казначейської служби України задовольнити.

Постанову Окружного адміністративного суду м.Києва від 26 серпня 2015 року в частині задоволення позовних вимог скасувати та прийняти в цій частині нову постанову наступного змісту.

Приватному акціонерному товариству «Інформаційні комп'ютерні системи» у задоволенні адміністративного позову до Державної казначейської служби України про визнання незаконною бездіяльності та зобов'язати вчинити дії - відмовити в повному обсязі.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, передбачені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя Твердохліб В.А.

Судді Костюк Л.О.

Троян Н.М.

Постанова складена в повному обсязі 01 жовтня 2015 року.

Головуючий суддя Твердохліб В.А.

Судді: Троян Н.М.

Костюк Л.О.