Справа № 2а-16240/10/2670
Суддя: Вєкуа Н.Г.
Дата ухвалення: 2010-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

15 листопада 2010 року № 2а-16240/10/2670

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Вєкуа Н.Г., розглянувши

позовну заяву ОСОБА_1

до Верховної Ради України

про визнання незаконним нормативно-правового акту

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду м. Києва надійшов позов ОСОБА_1 (далі Позивач) до Верховної Ради України про визнання нормативно-правового акту незаконним чи таким, що не відповідає правовому акту вищої юридичної сили, повністю ст. 41 з абзацом до неї Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»від 13.01.2005р. №2343; зобовязати Управління пенсійного фонду України у Звенигородському районі перерахувати пенсію відповідно до наданих довідок про отримані зарплати та дохід від підприємницької діяльності та сумісної діяльності відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»від 13.01.2005р. №234, розрахунок провести з моменту виходу на пенсію 25.04.2008 року.

У першій вимозі своєї позовної заяви Позивач просить визнати нормативно-правовий акт незаконним чи таким, що не відповідає правовому акту вищої юридичної сили, повністю ст. 41 з абзацом до неї Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»від 13.01.2005р. №2343.

За правилами статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України компетенція адміністративних судів поширюється на розгляд адміністративних справ щодо законності (крім конституційності) постанов та розпоряджень Кабінету Міністрів України, постанов Верховної Ради Автономної Республіки Крим; законності та відповідності правовим актам вищої юридичної сили нормативно-правових актів міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування, інших суб'єктів владних повноважень.

У відповідності до ст. 13 Закону України від 16.10.1996р. № 422/96-ВР "Про Конституційний Суд України"ё Конституційний Суд України приймає рішення та дає висновки у справах щодо:

1) конституційності законів та інших правових актів Верховної Ради України, актів Президента України, актів Кабінету Міністрів України, правових актів Верховної Ради Автономної Республіки Крим;

2) відповідності Конституції України чинних міжнародних договорів України або тих міжнародних договорів, що вносяться до Верховної Ради України для надання згоди на їх обов'язковість;

3) додержання конституційної процедури розслідування і розгляду справи про усунення Президента України з поста в порядку імпічменту в межах, визначених статтями 111 та 151 Конституції України;

4) офіційного тлумачення Конституції та законів України;

5) відповідності проекту закону про внесення змін до Конституції України вимогам статей 157 і 158 Конституції України;

6) порушення Верховною Радою Автономної Республіки Крим Конституції України або законів України.

Таким чином, вимога Позивача щодо визнання нормативно-правового акту незаконним чи таким, що не відповідає правовому акту вищої юридичної сили, повністю ст. 41 з абзацом до неї Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»від 13.01.2005р. №2343 не підсудна адміністративним судам України.

За захистом своїх прав Позивач може звернутися до Конституційного суду України.

Окрім цього, в позовній заяві міститься вимога про зобовязання Управління пенсійного фонду України у Звенигородському районі перерахувати пенсію відповідно до наданих довідок про отримані зарплати та дохід від підприємницької діяльності та сумісної діяльності відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»від 13.01.2005р. №234, розрахунок провести з моменту виходу на пенсію 25.04.2008 року.

Щодо вказаної вимоги позивача, суд зазначає наступне.

Частиною 1 Закону України від 25.12.2008, № 808-VI "Про внесення змін до статті 18 Кодексу адміністративного судочинства України щодо предметної підсудності адміністративних справ місцевим загальним судам як адміністративним судам", було внесено зміни до ст. 18 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: частину першу вказаної статті доповнено пунктом 3 такого змісту:

«усі адміністративні справи у спорах фізичних осіб з суб'єктами владних повноважень з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням та інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг».

Частиною 2 Закону України від 18.02.2010, № 1691-VI "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвідомчості справ, пов'язаних із соціальними виплатами", було виключено пункт 3 частини першої статті 18 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішенням Конституційного Суду від 09.09.2010, № 19-рп/2010 "У справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвідомчості справ, пов'язаних із соціальними виплатами" (далі Рішення КСУ), було вирішено:

1. Визнати такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвідомчості справ, пов'язаних із соціальними виплатами" від 18 лютого 2010 року N 1691-VI, а саме:

- пункту 2 розділу I: "Пункт 3 частини першої статті 18 Кодексу адміністративного судочинства України (Відомості Верховної Ради України, 2005 р., NN 35 - 37, ст. 446) виключити".

2. Визнати таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), пункт 2 частини першої статті 15 Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвідомчості справ, пов'язаних із соціальними виплатами" від 18 лютого 2010 року N 1691-VI.

3. Положення Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвідомчості справ, пов'язаних із соціальними виплатами" від 18 лютого 2010 року N 1691-VI та Цивільного процесуального кодексу України, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

4. Рішення Конституційного Суду України є обов'язковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене.

Таким чином, після ухвалення Рішення КСУ (з 09.09.2010р.) діє пункт 3 частини першої статті 18 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якого: місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи у спорах фізичних осіб з суб'єктами владних повноважень з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням та інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Враховуючи викладене вище, вимога ОСОБА_1 щодо зобовязання Управління пенсійного фонду України у Звенигородському районі перерахувати пенсію відповідно до наданих довідок про отримані зарплати та дохід від підприємницької діяльності та сумісної діяльності, відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»від 13.01.2005р. №234, розрахунок провести з моменту виходу на пенсію 25.04.2008 року, підсудна загальним судам як адміністративним судам.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 109 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 17, 18, 109, 160 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд м. Києва,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження.

Ухвала набирає сили у відповідності до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст. ст. 185-187, Кодексу адміністративного судочинства України, зі змінами та доповненнями. Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. Якщо ухвалу було постановлено у письмовому провадженні або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Н.Г. Вєкуа