Справа № 2а/0270/3697/11
Суддя: Вільчинський Олександр Ванадійович
Дата ухвалення: 2011-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

2а/0270/3697/11

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2011 р. м. Вінниця Справа № 2а/0270/3697/11

Вінницький окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Вільчинського Олександра Ванадійовича, розглянувши в порядку скороченого провадження матеріали справи

за позовом: Державної податкової інспекції у м. Вінниці

до: товариства з обмеженою відповідальністю ВКП "Еліс"

про: стягнення податкової заборгованості

ВСТАНОВИВ :

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулась Державна податкова інспекція у м. Вінниці (далі - ДПІ у м. Вінниці, позивач) із адміністративним позовом до товариства з обмеженою відповідальністю ВКП "Еліс" (далі – ТОВ ВКП "Еліс", відповідач) про стягнення податкової заборгованості.

Позовні вимоги мотивовано тим, що станом на 02.08.2011 року ТОВ ВКП "Еліс» має заборгованість перед бюджетом зі сплати податку на доходи фізичних осіб в сумі 840,72 грн.

Узгоджена сума заборгованості по податку на доходи фізичних осіб відповідачем добровільно у встановлений законодавством строк не сплачена, що і стало причиною звернення ДПІ у м. Вінниці до суду з проханням стягнути з ТОВ ВКП "Еліс" вказану вище заборгованість.

Суд, розглянувши матеріали позовної заяви та встановивши, що відповідно до положень ст. 183-2 КАС України у даній адміністративній справі застосовується скорочене провадження, ухвалою від 05.08.2011 року відкрив скорочене провадження у даній справі та запропонував відповідачу в 10-денний термін надати письмові заперечення проти позову або заяву про визнання позову.

Відповідач у строк, передбачений ч. 3 ст. 183-2 КАС України заперечень проти позову не направив. Копію ухвали суду про відкриття скороченого провадження у адміністративній справі від 05.08.2011 року направлено відповідачу рекомендованим листом за адресою, вказаною позивачем та внесеною до ЄДРПОУ. Вказана ухвала не отримана відповідачем по причині "за зазначеною адресою не знаходиться" (а.с.18)

Частиною 4 ст. 33 КАС України передбачено, що у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх поштової адреси судовий виклик або судове повідомлення надсилаються юридичним особам та фізичним особам-підприємцям - за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Відповідно до ч.11ст.35 КАС України, у разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином.

Згідно ч. 3 ст. 183-2 КАС України, якщо справа розглядається судом за місцезнаходженням відповідача, то заперечення проти позову чи заява про визнання позову мають бути подані безпосередньо до канцелярії суду.

Пунктом 2 ч. 5 ст. 183-2 КАС України визначено, що дана адміністративна справа повинна бути розглянута у порядку скороченого провадження не пізніше трьох днів з дня закінчення строку, передбаченого частиною третьою цієї статті, якщо до суду не було подано заперечення відповідача та за умови, що справа розглядається судом за місцезнаходженням відповідача.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, дійшов висновку про наявність достатніх підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

Однак вказану суму в повному обсязі позивачем сплачено не було, у зв’язку з чим за ТОВ ВКП «Еліс» рахується заборгованість з податку на додану вартість в сумі 840,72 грн.

Факт заборгованості ТОВ ВКП «Еліс» підтверджується розрахунком суми заборгованості (а.с.4) та обліковою карткою платника податків (а.с.5-6).

Крім того, судом встановлено, що на виконання вимог Податкового кодексу України податковим органом на адресу відповідача направлялась податкова вимога форми "Ю" за № 526 від 06.04.2011 р., яка отримана відповідачем 16.05.2011р. (а.с.9).

Вказана податкова вимога залишилась без виконання. Заходи, спрямовані на погашення податкової заборгованості, не призвели до добровільного погашення недоїмки відповідачем.

Водночас судом досліджувався витяг про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна (а.с.8), відповідно до якого судом встановлено, що активи платника податків на підставі п.п.89.1.1 п.89.1. ст.89 Податкового кодексу України, а також згідно акту опису № 134 від 23.05.2011р. перебувають у податковій заставі, термін дії – до 25.05.2016р.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог та наданих у справу доказів, суд виходить з наступного.

Відповідно до п.57.1.,57.3 ст.57 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1-54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

За положеннями п.59.1., 59.3 ст. 59 Податкового кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов'язання.

Відповідно до ст.87 Податкового кодексу України джерелами самостійної сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів.

Сплата грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків з відповідного платежу може бути здійснена також за рахунок надміру сплачених сум такого платежу (без заяви платника) або за рахунок помилково та/або надміру сплачених сум з інших платежів (на підставі відповідної заяви платника) до відповідних бюджетів.

Джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами.

Крім того, за ст.88 Податкового кодексу України з метою забезпечення виконання платником податків своїх обов'язків, визначених цим Кодексом, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу.

Зі змісту п.п.89.1.1. п.89.1. Податкового кодексу України випливає, що право податкової застави виникає у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов'язання, самостійно визначеної платником податків у податковій декларації, - з дня, що настає за останнім днем зазначеного строку.

Відповідно до п.95.3. ст.95 Податкового кодексу України стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням

суду, яке направляється до виконання органам державної податкової служби, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Орган державної податкової служби звертається до суду щодо надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі.

Стаття 67 Конституції України визначає, що кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законами.

Відповідно до п.87.11 ст. 87 Податкового кодексу України орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.

На момент подачі позивачем адміністративного позову до суду, відповідачем заборгованість по сплаті податку на додану вартість, у загальній сумі 840,72 грн. не сплачена.

Враховуючи вищевикладене та з урахуванням того, що на день розгляду справи відповідач податковий борг, який підтверджується матеріалами справи не сплатив, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Що стосується розподілу судових витрат, то згідно з ч. 4 ст. 94 КАС України у справах, в яких позивачем є суб’єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійсненні позивачем, з відповідача не стягуються.

Керуючись ст.ст. 86, 94, 158, 162, 183-2, 256 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ :

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Порядок і строки апеляційного оскарження ухвали визначені ст. 186 КАС України. Набрання судовим рішенням законної сили визначено ст. 254 КАС України.

Постанова підлягає негайному виконанню.

Суддя Вільчинський Олександр Ванадійович