Справа № 803/2369/15
Суддя: Александрова Марія Ананіївна
Дата ухвалення: 2015-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2015 року Справа № 803/2369/15

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Александрової М.А.,

при секретарі судового засідання Веремчуку В.В.,

за участю представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача Крижановської О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 до Волинської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості та картки відмови в митному оформленні товарів,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_4 21 серпня 2015 року звернулася з адміністративним позовом до Волинської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості та картки відмови в митному оформленні товарів.

Позовні вимоги обґрунтовано наступними обставинами.

Відповідачем безпідставно та неправомірно було відмовлено у здійсненні митного оформлення товару - сала без пісних частин свинячого, бокового, обваленого, замороженого, без шкіри, різної форми та товщини, без спецій, без теплової кулінарної обробки, без консервування, без харчових добавок та приправ, в поліблоках, вагою 21 000 кг, на загальну суму 5 880 євро (0,28 євро/кг), придбаного позивачем згідно з контрактом № 28/2015/DE від 16 лютого 2015 року, укладеним із компанією "Sebastiano Pinzone " (Німеччина), за інвойсом (рахунком-фактурою) № G006543 від 23 лютого 2015 року.

Відповідно до товарносупровідних документів поставка товару здійснювалась автотранспортом на територію України на умовах EXW згідно з Правилами Інкотермс-2010.

Для митного оформлення й митного контролю товарів відповідачу було надано усі необхідні документи. В графах 12, 45 митної декларації (МД-2) № 205070000/2015/007408 від 24 лютого 2015 року позивачем вказано митну вартість в сумі 215 322, 55 грн., що є еквівалентом 5 880 євро.

При цьому позивачем за правилами статті 58 Митного кодексу (МК України) застосовано основний метод визначення митної вартості - за ціною договору (контракту) товарів, що імпортуються (вартість операції).

За результатами розгляду наданих документів митний орган у графі "Для відміток митного органу" декларації митної вартості (ДМВ) № 205070000/2015/007408 від 24 лютого 2015 року вказав на необхідність підтвердження заявленої митної вартості товару відповідно до статті 53 МК України шляхом подання: висновку про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; прайс-листа виробника товару; банківських платіжних документів про оплату товару; транспортних (перевізних) документів: рахунку оплати транспортних послуг, акта виконаних робіт; розрахунку ціни. Уповноваженою декларантом особою зроблений запис в ДМВ про ознайомлення з вимогами; про неможливість надання додаткових документів; про випуск товару у вільний обіг.

24 лютого 2015 року митний пост "Луцьк" Волинської митниці ДФС видав позивачу картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення (картка відмови) № 205070000/2015/00019 з підстав невідповідності заповнення граф 12, 45 МД-2 вимогам статті 53 МК України та прийняття рішення про визначення митної вартості товару від 24 січня 2015 року № 205000011/2015/000012/2. Також в картці відмови відповідач роз'яснив вимоги, виконання яких забезпечує можливість митного оформлення товарів: приведення рівня митної вартості в графах 12, 45 МД у відповідність до рішення про визначення митної вартості № 205000011/2015/000012/2 від 24 січня 2015 року.

Згідно із рішенням митного органу про коригування митної вартості товару від 24 лютого 2015 року № 205000011/2015//000012/2 митна вартість була визначена в розмірі 0, 7081 євро за 1 кг, що становить 14 870, 10 євро за партію товару вагою 21 000 кг, що імпортувалася. У графі 33 рішення зазначено, що митна вартість товару не може бути визнана у зв'язку з тим, що документи, подані для підтвердження митної вартості, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом обраним декларантом, а саме - не всі подані документи для підтвердження митної вартості відповідно до статті 53 МК України. Декларанту запропоновано надати додаткові документи: прайс-лист виробника товару, висновок про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованими експертними організаціями, банківські платіжні документи про оплату товару, транспортні (перевізні) документи (рахунок оплати транспортних послуг, акт виконаних робіт), розрахунок ціни. Подані документи містять розбіжності - різний код товару в CMR (міжнародна товарно-транспортна накладна) та в експортній декларації. Декларант від подачі всіх документів відмовився. За результатом проведеної процедури консультації з декларантом досягнуто згоди щодо неможливості застосування наступних методів визначення митної вартості, а саме: методу 2а (стаття 59 МК) та методу 2б (стаття 60 МК) з причини відсутності у митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (стаття 62 МК) та методу 2г (стаття 63 МК) з причини відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в митного органу та декларанта. митну вартість визначено за резервним методом згідно зі статтею 64 МК на підставі цінової інформації МД № 205070000/2015/6664 від 18 лютого 2015 року, № 205070000/2015/7144 від 21 лютого 2015 року, наявної в митного органу (стаття 33 МК). Декларант має право звернутися до митного органу з проханням випустити товари, що декларуються, у вільний обіг за умови надання гарантій відповідно до розділу Х Митного кодексу.

З метою запобігання псуванню товару та нарахуванню штрафних санкцій за можливий простій автомобіля, який перевозив товар, 24 лютого 2015 року позивачем було подано нову МД-2 № 205070000/2015/007512 із зазначенням у графах 12, 45 митної вартості товару, розрахованої за ціною одиниці товару, наведеної у інвойсі (рахунок-фактура) № G006543 від 23 лютого 2015 року. Митне оформлення проведено за другорядним резервним методом із застосуванням гарантійних зобов'язань - грошової застави. Товар, що декларувався, було випущено у вільний обіг. Отже, відповідно до частини восьмої статті 55 МК України позивач мав право на протязі 80 днів з дня випуску товару у вільний обіг подати митному органу документи і відомості, які той витребував.

06 квітня 2015 року позивачем подано запит відповідачу про надання роз'яснень, зокрема: чи встановлено взаємозв'язок між покупцем товару позивачем і продавцем товару компанією "Sebastiano Pinzone " (Німеччина) та чи має вплив такий взаємозв'язок на ціну товару; правомірність витребування розрахунку ціни; надання для ознайомлення цінової інформації: МД № 205070000/2015/6664 від 18 лютого 2015 року, № 205070000/2015/7144 від 21 лютого 2015 року; чи була зафіксована письмово відмова декларанта від подання додаткових документів; чому за наявною ціновою інформацією неможливо визначити митну вартість за методами 2а чи 2б (статті 59, 60 МК України); надання копії рішення про визначення митної вартості від 24 січня 2015 року № 205000011/2015//000012/2, на яке зроблене посилання у картці відмови в митному оформленні товару № 205070000/2015/00019 від 24 лютого 2015 року; чому заповнення граф 12, 45 МД-2 не відповідає вимогам статті 53 МК України. Відповідь відповідач надав 17 квітня 2015 року.

13 травня 2015 року позивачем було надано відповідачу додаткові документи: копію прайс-листа виробника товару від 10 лютого 2015 року; копію платіжного доручення від 04 березня 2015 року № 1620; копію SWIFT повідомлення № 1269TJ86902UBGB від 04 березня 2015 року; копію висновку санітарно-епідеміологічної експертизи № 05.03.02-03/103017 від 13 листопада 2013 року; копію висновку Волинської торгово-промислової палати № В-346/2 від 12 травня 2015 року; копію сертифікату № DE 04 від 23 лютого 2015 року; копію рахунку № 10 від 23 лютого 2015 року; копію акта здавання-виконання виконаних робіт № 10 від 25 лютого 2015 року; копію платіжного доручення № 745 від 26 березня 2015 року. Крім того, в заяві позивач звертав увагу митниці на неправомірність витребування розрахунку ціни; просив митницю скасувати рішення про коригування митної вартості товару від 24 лютого 2015 року.

Листом від 25 травня 2015 року відповідач поінформував позивача про неможливість застосування митної вартості, заявленої декларантом у МД-2 від 24 лютого 2015 року № 205070000/2015/007512. Стосовно додатково поданих декларантом документів відповідач зазначив, що висновок Волинської торгово-промислової палати № В-346/2 від 12 травня 2015 року носить консультаційний характер і не може бути використаний для підтвердження заявленої вартості товару, оскільки відповідно до Генеральної угоди з тарифів і торгівлі оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна ґрунтуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на яку розраховується мито, або подібного товару і не повинна ґрунтуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості, тому при проведенні контролю заявленої декларантом митної вартості товарів митницями не застосовуються ціни внутрішнього ринку та товарів українського походження. Також у листі зазначено про розбіжності в поданих позивачем документах: різний код товару в CMR і експортній декларації.

Позивач вважав, що у Волинської митниці ДФС не було підстав для відмови у митному оформленні товару через невідповідність заповнення граф 12, 45 МД-2 вимогам статті 53 МК України.

Вимога відповідача про надання додаткових документів виконана належним чином, при цьому претензій з приводу наданих документів у контролюючого органу не виникало.

Оскільки на день здійснення митного оформлення товар оплачений не був, що допускалося умовами контракту, банківські платіжні документи митному органу не надавались, що не суперечить положенням частини другої статті 53 МК України, адже в даному випадку такі документи могли бути взяті до уваги контролюючим органом лише у випадку сплати рахунку. Зазначені платіжні документи були надані митниці разом із заявою 13 травня 2015 року, а саме: копія платіжного доручення від 04 березня 2015 року № 1620; копія SWIFT повідомлення № 1269TJ86902UBGB від 04 березня 2015 року.

Якісні характеристики товару підтверджено наданими до митного оформлення ветеринарним свідоцтвом від 24 лютого 2015 року ЄРД-00 № 084359, сертифікатом якості від 23 лютого 2015 року. Крім того, для підтвердження якісних і вартісних характеристик товару додатково було надано митниці 13 травня 2015 року копію висновку санітарно-епідеміологічної експертизи № 05.03.02-03/103017 від 13 листопада 2013 року; копію висновку Волинської торгово-промислової палати (Волинська ТПП) № В-346/2 від 12 травня 2015 року, копію сертифікату № DE 04 від 23 лютого 2015 року. Згідно з висновком Волинської ТПП вартість товару, зазначена в інвойсі № G006543 від 23 лютого 2015 року компанії "Sebastiano Pinzone " (Німеччина), може відповідати рівню цін, який панує на ринку продажу субпродуктів свинячих, а саме: сала свинячого бокового, замороженого, без шкіри, в обрізках, і складає 0, 28 євро за 1 кг. Відповідно до частин першої і другої статті 11 Закону України "Про торгово-промислові палати" торгово-промислові палати мають право проводити на замовлення українських та іноземних підприємців експертизу, контроль якості, кількості, комплектності товарів (у тому числі експортних та імпортних) і визначати їх вартість. Методичні та експертні документи, видані торгово-промисловими палатами в межах їх повноважень, є обов'язковими для застосування на всій території України.

До митного оформлення надавався прайс-лист продавця товару компанії "Sebastiano Pinzone" (Німеччина) від 19 лютого 2015 року, в якому ціна товару 0, 28 євро за 1 кг. Відповідно до графи 31 МД-2 від 24 лютого 2015 року № 205070000/2015/007408 виробником товару є фірма "Danish Grown" (Німеччина), тому на вимогу митниці додатково надано прайс-лист виробника товару фірми "Danish Grown" (Німеччина) від 10 лютого 2015 року, в якому ціна товару за 1 кг - 0, 24 євро.

Також на вимогу митного органу надано транспортні (перевізні) документи: рахунок № 10 від 23 лютого 2015 року на оплату фізичній особі-підприємцю ОСОБА_5 29 000 грн. за перевезення вантажу, акт здачі-приймання виконаних робіт № 10 від 23 лютого 2015 року (транспортування вантажу), платіжне доручення № 745 від 26 березня 2015 року про оплату позивачем фізичній особі-підприємцю ОСОБА_5 29 000 грн. Крім того, до митного оформлення на підтвердження вартості послуг перевезення товару надавалася довідка про транспортні витрати від 24 лютого 2015 року.

Разом з тим, позивачем не надано митниці розрахунку ціни, оскільки митниця не вправі була витребовувати такий документ. Відповідно до частин четвертої і п'ятої статті 53 МК України у разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв'язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: розрахунок ціни (калькуляцію). Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті. Проте, відповідачем не доведено, що існуючий взаємозв'язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість.

Отже, позивач вважав, що при здійсненні митного оформлення товару, його митна вартість правильно визначена позивачем за основним першим методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операцій). Відповідно до частин третьої і четвертої статті 57 МК України кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності. Однак, відповідач не довів неможливості визначення митної вартості товару в послідовному порядку, не надав позивачеві цінової інформації, яка була використана при визначенні митної вартості за резервним методом; не провів процедури консультацій.

Витрати на навантаження товару до митної вартості декларантом не включались, оскільки згідно з пунктом 3.5 Контракту № 28/2015/DE від 16 лютого 2015 року вартість пакування, маркування, навантаження на транспортні засоби входить у вартість товару. Крім того, митниця не вимагала надання документів на підтвердження понесених витрат на навантаження товару.

З наведених підстав позивач просив визнати протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів від 24 лютого 2015 року № 205000011/2015/000012/2 та картку відмови в митному оформленні товарів № 205070000/2015/00019 від 24 лютого 2015 року.

В письмових запереченнях проти адміністративного позову від 01 вересня 2015 року № 03-70-10/15-847 (а.с. 92-96) Волинська митниця ДФС адміністративний позов не визнала з наступних мотивів.

Відповідно до пункту 2а статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (ГАТТ - Міжнародний документ від 30 жовтня 1947 року в редакції від 15 квітня 1994 року) оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна базуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито, або аналогічного товару і не повинна

базуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості.

Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, відповідно до статті 49 МК України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з положеннями частин першої, другої, пункту 1 частини четвертої статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов'язаний: здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Крім того, відповідно до частин першої і четвертої статті 337 МК України перевірка документів та відомостей, які відповідно до статті 335 цього Кодексу подаються органам доходів і зборів під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, здійснюється візуально, із застосуванням інформаційних технологій (шляхом проведення формато-логічного контролю, контролю співставлення, контролю із застосуванням системи управління ризиками) та в інші способи, передбачені цим Кодексом.

Контроль із застосуванням системи управління ризиками (СУР) - це оцінка ризику шляхом аналізу (у тому числі з використанням інформаційних технологій) поданих документів у конкретному випадку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України з метою обрання форм та обсягу митного контролю, достатніх для забезпечення додержання вимог законодавства України з питань державної митної справи.

Згідно з пунктом 7.1 розділу VII Порядку здійснення аналізу та оцінки ризиків, розроблення і реалізації заходів з управління ризиками в митній службі України за результатами оцінки ризику у конкретному випадку переміщення товарів та транспортних засобів через митний кордон України, в тому числі за результатами контролю із застосуванням СУР, що здійснюється відповідно до статті 337 Митного кодексу України, митні органи обирають форми та обсяг митного контролю. При цьому формується перелік митних формальностей, визначених за результатами застосування зазначених у пункті 1.10 розділу І цього Порядку інструментів з управління ризиками (далі - Перелік митних формальностей за результатами застосування СУР).

За поданою позивачем 24 лютого 2015 року для здійснення митного контролю та митного оформлення товару МД-2 № 205070000/2015/007408 автоматизованою системою аналізу та управління ризиками Державної митної служби України (АСАУР) в автоматичному режимі було згенеровано ризик за кодом 105-2 "Контроль правильності визначення митної вартості товарів" згідно з яким "необхідно перевірити достовірність складових митної вартості товарів, а саме додаткові нарахування до ціни угоди. Відповідно до умов поставки до ціни угоди не включені витрати на транспортування та/або навантаження. При цьому відповідні витрати не включені до митної вартості (не зазначені у ДМВ). Перевірити повноту декларування складових митної вартості".

Дійсно під час перевірки відповідачем поданих позивачем до митного контролю та митного оформлення документів було встановлено, що відповідно до пункту 5.1 Контракту № 28/2015/DE від 16 лютого 2015 року поставка товару покупцю здійснюється автотранспортом на територію України згідно з Правилами Інкотермс-2010 на умовах FCA, EXW, CPT, DDU. В митній декларації № 205070000/2015/007408 від 24 лютого 2015 року в графі 20 вказано умови поставки товару EXW, які передбачають, що ризики і витрати переходять до покупця після того, як продавець надав товар в розпорядження покупця на своєму підприємстві. Продавець зобов'язаний надати товар у розпорядження покупця у названому місці поставки, без завантаження на будь-який транспортний засіб, в узгоджений день чи в межах погодженого періоду або, якщо такого часу не обумовлено, у строк, звичайний для поставки аналогічних товарів; продавець зобов'язаний нести витрати, пов'язані з діями щодо перевірки товару (такими як перевірка якості, розмірів, ваги, кількості), необхідних для надання товару у розпорядження покупця. Тобто, всі витрати, пов'язані з навантаженням товару, перевезенням товару, його страхуванням несе саме покупець товару. Відповідно до пункту 2.2.2 контракту на перевезення товару № 13/2015 від 10 січня 2015 року замовник (позивач) зобов'язаний забезпечити оперативне пакування і маркування вантажу і перед подачею транспортного засобу підготувати вантаж до навантаження, забезпечити оперативне навантаження/розвантаження транспортного засобу. Проте, позивачем надано довідку про транспортні витрати від 24 лютого 2015 року згідно з якою витрат по навантаженню понесено не було, що не відповідає умовам поставки EXW.

Частиною другою статті 58 МК України визначено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.

Крім того, в експортній митній декларації MRN 15DE19E8 від 23 лютого 2015 року зазначено код товару 02091011, а в міжнародній товарно-транспортній накладній CMR від 23 лютого 2015 року - 02091010.

Відповідно до частини п'ятої статті 54 МК України орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Тому позивачеві відповідно до частини третьої статті 53 МК України запропоновано надати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості. Проте, уповноваженою декларантом особою після ознайомлення з письмовою вимогою митниці була надана письмова відповідь про неможливість подання додаткових документів і заявлене прохання про випуск товару у вільний обіг.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 54 МК України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Враховуючи встановлений частиною першою статті 255 МК України строк здійснення митного оформлення товарів (4 години), неподання декларантом додаткових документів, які витребовувалися митницею, розбіжності в документах, що були подані для здійснення митного контролю та митного оформлення, було відмовлено позивачу в митному оформленні товару.

Картка відмови в митному оформленні товару оформлена відповідно до вимог частини другої статті 256 МК України, у ній зазначені причини відмови та наведені вичерпні роз'яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість митного оформлення товару.

За результатами здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості з врахуванням наявної цінової інформації ЄАІС було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів від 24 лютого 2015 року № 205000011/2015/000012/2.

Відповідачем з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості відповідно до правил статті 55 МК України було проведено процедуру консультацій з декларантом. Результати даної процедури та неприйнятність застосування методів визначення митної вартості товарів, що передують резервному, відображені в графі 33 рішення про коригування митної вартості товарів від 24 лютого 2015 року № 205000011/2015/000012/2. В цьому випадку відповідач діяв в межах повноважень і на підставі статті 57 МК України. Митна вартість визначена із застосуванням резервного методу, з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями ГАТТ, яка ґрунтується на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях, зазначених в рішенні про коригування митної вартості товарів від 24 лютого 2015 року № 205000011/2015/000012/2, за митними деклараціями № 205070000/2015/6664 від 18 лютого 2015 року, № 205070000/2015/7144 від 21 лютого 2015 року.

24 лютого 2015 року декларантом подано нову митну декларацію № 205070000/2015/007512 за якою товар випущений у вільний обіг.

13 травня 2015 року позивач надав додаткові документи, які були розглянуті митним органом в порядку, визначеному частиною дев'ятою статті 55 МК України, і листом від 25 травня 2015 року № 3448/03-70-05-01 митний орган надав відповідь щодо причин відмови у визнанні митної вартості з урахуванням додаткових документів.

Так, висновок Волинської ТПП № В-346/2 від 12 травня 2015 року містить відомості з інтернет-сайтів, що містять інформацію щодо реалізації товару "сало свиняче, хребтове, заморожене, без шкіри" на території України. Відповідно до статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (ГАТТ) оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна базуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито, або аналогічного товару і не повинна базуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості, тому при проведенні контролю заявленої декларантом митної вартості товарів не застосовуються ціни внутрішнього ринку та товарів українського походження. Наведені у висновку дані були прийняті митним органом виключно як джерело довідкової інформації і носять консультаційний характер, не можуть бути використані для підтвердження вартості на вищевказаний товар.

Крім того, в пункті 4.1 Контракту № 28/2015/DE від 16 лютого 2015 року вказано, що оплата здійснюється шляхом перерахунку суми на рахунок продавця на основі 100% передоплати на підставі проформи-інвойсу (попередній рахунок) за день до завантаження товару чи по факту поставки товару. В інвойсі (рахунок-фактура) № G006543 від 23 лютого 2015 року міститься інформація про передоплату товару, в проформі-інвойсі (попередній рахунок на оплату товару) № 201288 від 20 лютого 2015 року - також інформація про передоплату товару. Отже, позивач на момент митного оформлення товару повинен був оплатити товар і надати документ про оплату митному органу, оскільки відповідно до частини другої статті 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів є банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, якщо рахунок сплачено. Тому посилання позивача на те, що документи про оплату товару митному органу не надавалися, оскільки на день митного оформлення товар не був оплачений, що допускається умовами контракту, не заслуговують на увагу з огляду на умови, визначені в інвойсі № G006543 від 23 лютого 2015 року і в проформі-інвойсі № 201288 від 20 лютого 2015 року.

З наведених мотивів відповідач просив повністю відмовити в задоволенні адміністративного позову.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 позовні вимоги підтримує з підстав, викладених в адміністративному позові.

Представник відповідача Крижановська О.В. адміністративний позов заперечує з мотивів, наведених у письмових запереченнях проти позову.

Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, з'ясувавши всі обставини у справі та перевіривши їх доказами, прийшов до висновку, що адміністративний позов задоволенню не підлягає з наступних мотивів та підстав.

Так, судом встановлено, що 16 лютого 2015 року між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 (покупець) та компанією "Sebastiano Pinzone" (Німеччина) (продавець) укладено контракт № 28/2015/DE (а.с. 20-21). Відповідно до умов вказаного договору продавець зобов'язався передати, а покупець прийняти та оплатити товар: заморожене м'ясо птиці (включаючи субпродукти), а також м'ясо свинини, сало, субпродукти, кістки та інші м'ясопродукти свиней відповідно до інвойсу на кожну окрему партію товару, який є невід'ємною частиною цього контракту. Розділами 4, 5 контракту визначено, що оплата здійснюється у формі 100% передоплати на підставі проформи-інвойса за день до відвантаження або за фактом поставки товару. Поставка товару здійснюється автотранспортом на територію України на умовах Правил Інкотермс-2010, а саме - FCA, EXW, CPT або DDU, вказаних у інвойсах.

24 лютого 2015 року позивач ввезла на митну територію України, товар: сало без пісних частин свиняче, бокове, обвалене, заморожене, без шкіри, різної форми та товщини, без спецій, без теплової кулінарної обробки, без консервування, без харчових добавок та приправ, в поліблоках, вагою 21 000 кг, на загальну суму 5 880 євро (0,28 євро/кг), придбаний позивачем згідно з контрактом № 28/2015/DE від 16 лютого 2015 року, укладеним із компанією "Sebastiano Pinzone " (Німеччина), за інвойсом (рахунком-фактурою) № G006543 від 23 лютого 2015 року (а.с. 16-18, 19).

Для митного оформлення вказаного товару декларантом були подані на митний пост "Луцьк" Волинської митниці ДФС наступні документи: контракт № 28/2015/DE від 16 лютого 2015 року, інвойс (рахунок-фактуру) від 23 лютого 2015 року № G006543, митну декларацію МД-2 № 205070000/2015/007408 від 24 лютого 2015 року, декларацію митної вартості ДМВ від 24 лютого 2015 року № 205070000/2015/007408, міжнародну товарнотранспортну накладну CMR від 23 лютого 2015 року, сертифікат про походження товару № L15483782 від 23 лютого 2015 року, сертифікат якості від 23 лютого 2015 року, контракт на перевезення товару № 13/2015 від 10 січня 2015 року, довідку про транспортні витрати від 24 лютого 2015 року, прайс-лист від 19 лютого 2015 року, копію декларації країни відправлення № MRN15DE19E8 від 23 лютого 2015 року та інші документи, зазначені у графі 44 МД-2 (а.с. 15,16).

В графах 12, 45 митної декларації (МД-2) № 205070000/2015/007408 від 24 лютого 2015 року позивачем визначена митна вартість в сумі 215 322, 55 грн., що є еквівалентом 5 880 євро. При цьому позивачем застосовано основний метод визначення митної вартості - за ціною договору (контракту) товарів, що імпортуються (вартість операції), що підтверджується графою 6 ДМВ від 24 лютого 2015 року № 205070000/2015/007408 (а.с. 16, 17).

За результатами розгляду наданих документів митний орган у графі "Для відміток митного органу" декларації митної вартості (ДМВ) № 205070000/2015/007408 від 24 лютого 2015 року вказав на необхідність підтвердження заявленої митної вартості товару відповідно до статті 53 МК України шляхом подання додаткових документів: висновків про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлених спеціалізованими експертними організаціями; прайс-листа виробника товару; банківських платіжних документів про оплату товару; транспортних (перевізних) документів: рахунку оплати транспортних послуг, акта виконаних робіт; розрахунку ціни (а.с. 99, 100). Уповноваженою декларантом особою зроблений запис в ДМВ про ознайомлення з вимогами; про неможливість надання додаткових документів; про випуск товару у вільний обіг (а.с. 100).

24 лютого 2015 року Волинською митницею ДФС прийнято рішення про коригування митної вартості товару № 205000011/2015//000012/2, в якому митна вартість визначена в розмірі 0, 7081 євро за 1 кг, що становить 14 870, 10 євро за партію товару вагою 21 000 кг, що імпортувався (а.с.111). У графі 33 рішення зазначено, що митна вартість товару не може бути визнана у зв'язку з тим, що документи, подані для підтвердження митної вартості, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом обраним декларантом, а саме - не всі подані документи для підтвердження митної вартості відповідно до статті 53 МК України. Декларанту запропоновано надати додаткові документи: прайс-лист виробника товару, висновок про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованими експертними організаціями, банківські платіжні документи про оплату товару, транспортні (перевізні) документи (рахунок оплати транспортних послуг, акт виконаних робіт), розрахунок ціни. Подані документи містять розбіжності - різний код товару в CMR (міжнародна товарно-транспортна накладна) та в експортній декларації. Декларант від подачі всіх документів відмовився. За результатом проведеної процедури консультації з декларантом досягнуто згоди щодо неможливості застосування наступних методів визначення митної вартості, а саме методу 2а (стаття 59 МК України) та 2б (стаття 60 МК України) з причин відсутності у митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (стаття 62 МК України) та методу 2г (стаття 63 МК України) з причини відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в митного органу та декларанта. Митну вартість визначено за резервним методом згідно із статтею 64 МК України на підставі цінової інформації МД № 205070000/2015/6664 від 18 лютого 2015 року, № 205070000/2015/7144 від 21 лютого 2015 року, наявної в митного органу (стаття 33 МК України). Декларант має право звернутися до митного органу з проханням випустити товари, що декларуються, у вільний обіг за умови надання гарантій відповідно до розділу Х Митного кодексу України (а.с. 112).

Крім того, 24 лютого 2015 року митний пост "Луцьк" Волинської митниці ДФС видав позивачу картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення (картка відмови) № 205070000/2015/00019 з підстав невідповідності заповнення граф 12, 45 МД-2 вимогам статті 53 МК України та прийняття рішення про визначення митної вартості товару від 24 січня 2015 року № 205000011/2015/000012/2. Також в картці відмови відповідач роз'яснив вимоги, виконання яких забезпечує можливість митного оформлення товарів: приведення рівня митної вартості в графах 12, 45 МД у відповідність до рішення про визначення митної вартості № 205000011/2015/000012/2 від 24 січня 2015 року (а.с. 15).

Позивачем 24 лютого 2015 року подано нову ДМ-2 № 205070000/2015/007512 за якою товар випущений у вільний обіг (а.с. 29).

13 травня 2015 року позивачем було надано відповідачу додаткові документи: копію прайс-листа виробника товару від 10 лютого 2015 року (а.с. 38); копію платіжного доручення від 04 березня 2015 року № 1620 (а.с.39); копію SWIFT повідомлення № 1269TJ86902UBGB від 04 березня 2015 року (а.с. 40); копію висновку санітарно-епідеміологічної експертизи № 05.03.02-03/103017 від 13 листопада 2013 року (41); копію висновку Волинської торгово-промислової палати № В-346/2 від 12 травня 2015 року (а.с. 42); копію сертифікату № DE 04 від 23 лютого 2015 року (а.с. 43-46); копію рахунку № 10 від 25 лютого 2015 року (а.с. 47); копію акта здавання-виконання виконаних робіт № 10 від 25 лютого 2015 року (а.с. 48); копію платіжного доручення № 745 від 26 березня 2015 року (а.с. 49). Крім того, в заяві позивач звертав увагу митниці на неправомірність витребування розрахунку ціни; просив митницю скасувати рішення про коригування митної вартості товару від 24 лютого 2015 року (а.с. 34-37).

Листом від 25 травня 2015 року Волинською митницею ДФС надано обґрунтовану відмову у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів (а.с. 50-53). Стосовно додатково поданих декларантом документів відповідач зазначив, що висновок Волинської торгово-промислової палати № В-346/2 від 12 травня 2015 року носить консультаційний характер і не може бути використаний для підтвердження заявленої вартості товару, оскільки відповідно до Генеральної угоди з тарифів і торгівлі оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна ґрунтуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на яку розраховується мито, або подібного товару і не повинна ґрунтуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості, тому при проведенні контролю заявленої декларантом митної вартості товарів митницями не застосовуються ціни внутрішнього ринку та товарів українського походження. Також у листі зазначено про розбіжності в поданих позивачем документах: різний код товару в CMR і експортній декларації; надано обгрунтування витребування розрахунку ціни.

Відповідно до частини першої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України) кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких грунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Згідно з частиною другою статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд вважає, що відповідачем Волинською митницею ДФС доведено правомірність прийнятих 24 лютого 2015 року рішення про коригування митної вартості № 205000011/2015/000012/2 та картки відмови в митному оформленні товарів № 205070000/2015/00019.

Так, відповідно до частин першої, другої статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 1 частини четвертої статті 54 МК України орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов'язаний: здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Суд визнає правомірними дії відповідача щодо застосування при перевірці документів і відомостей, поданих позивачем для митного контролю та митного оформлення товару, системи управління ризиками (СУР), оскільки відповідно до частин першої і четвертої статті 337 МК України перевірка документів та відомостей, які відповідно до статті 335 цього Кодексу подаються органам доходів і зборів під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, здійснюється візуально, із застосуванням інформаційних технологій (шляхом проведення формато-логічного контролю, контролю співставлення, контролю із застосуванням системи управління ризиками) та в інші способи, передбачені цим Кодексом.

Контроль із застосуванням системи управління ризиками (СУР) - це оцінка ризику шляхом аналізу (у тому числі з використанням інформаційних технологій) поданих документів у конкретному випадку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України з метою обрання форм та обсягу митного контролю, достатніх для забезпечення додержання вимог законодавства України з питань державної митної справи.

Згідно з пунктом 7.1 розділу VII Порядку здійснення аналізу та оцінки ризиків, розроблення і реалізації заходів з управління ризиками в митній службі України, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 2012 року № 597 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 01 червня 2012 року за № 882/21194), за результатами оцінки ризику у конкретному випадку переміщення товарів та транспортних засобів через митний кордон України, в тому числі за результатами контролю із застосуванням СУР, що здійснюється відповідно до статті 337 Митного кодексу України, митні органи обирають форми та обсяг митного контролю. При цьому формується перелік митних формальностей, визначених за результатами застосування зазначених у пункті 1.10 розділу І цього Порядку інструментів з управління ризиками (далі - Перелік митних формальностей за результатами застосування СУР).

Відповідачем з використанням автоматизованої системи аналізу та управління ризиками Державної митної служби України (АСАУР) в автоматичному режимі було згенеровано ризик за кодом 105-2 "Контроль правильності визначення митної вартості товарів" згідно з яким "необхідно перевірити достовірність складових митної вартості товарів, а саме додаткові нарахування до ціни угоди. Відповідно до умов поставки до ціни угоди не включені витрати на транспортування та/або навантаження. При цьому відповідні витрати не включені до митної вартості (не зазначені у ДМВ). Перевірити повноту декларування складових митної вартості".

Як встановлено із пункту 5.1 Контракту № 28/2015/DE від 16 лютого 2015 року (а.с. 20-21, 104-107) поставка товару покупцю здійснюється автотранспортом на територію України згідно з Правилами Інкотермс-2010 на умовах FCA, EXW, CPT, DDU.

В митній декларації (МД-2) № 205070000/2015/007408 від 24 лютого 2015 року (а.с. 16) в графі 20 вказано умови поставки товару EXW, які передбачають, що ризики і витрати переходять до покупця після того, як продавець надав товар в розпорядження покупця на своєму підприємстві. Продавець зобов'язаний надати товар у розпорядження покупця у названому місці поставки, без завантаження на будь-який транспортний засіб, в узгоджений день чи в межах погодженого періоду або, якщо такого часу не обумовлено, у строк, звичайний для поставки аналогічних товарів; продавець зобов'язаний нести витрати, пов'язані з діями щодо перевірки товару (такими як перевірка якості, розмірів, ваги, кількості), необхідних для надання товару у розпорядження покупця. Тобто, всі витрати, пов'язані з навантаженням товару, перевезенням товару, його страхуванням несе саме покупець товару.

Відповідно до пункту 2.2.2 контракту на перевезення товару № 13/2015 від 10 січня 2015 року, укладеного між позивачем і фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5 (а.с. 25), замовник (позивач) зобов'язаний забезпечити оперативне пакування і маркування вантажу і перед подачею транспортного засобу підготувати вантаж до навантаження, забезпечити оперативне навантаження/розвантаження транспортного засобу.

Проте, з наданої позивачем довідки про транспортні витрати від 24 лютого 2015 року (а.с. 26), вбачається, що витрат по навантаженню понесено не було, що не відповідає умовам поставки EXW.

Крім того, як встановлено з експортної митної декларації MRN 15DE19E8 від 23 лютого 2015 року (а.с. 27 зворот), код товару зазначено 02091011, а в міжнародній товарно-транспортній накладній CMR від 23 лютого 2015 року (а.с. 22-23) - 02091010.

Також встановлено із пункту 4.1 Контракту № 28/2015/DE від 16 лютого 2015 року (а.с. 20-21, 104-107), що оплата здійснюється у формі 100% передоплати на підставі проформи-інвойса за день до відвантаження або за фактом поставки товару.

Проте, із наданих позивачем проформи-інвойса (попередній рахунок) № 201288 від 20 лютого 2015 року (а.с. 83) та інвойса (рахунок-фактура) № G006543 від 23 лютого 2015 року (а.с. 19, 79), встановлено, що мала бути проведена попередня оплата товару.

Суд погоджується з висновком відповідача про те, що на момент проведення митного оформлення товару позивач повинен був оплатити товар і надати документ про оплату митному органу, оскільки відповідно до частини другої статті 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, якщо рахунок сплачено. Тому посилання позивача на те, що документи про оплату товару митному органу не надавалися, оскільки на день митного оформлення товар не був оплачений, що допускається умовами контракту, не заслуговують на увагу з огляду на умови, визначені в інвойсі № G006543 від 23 лютого 2015 року і в проформі-інвойсі № 201288 від 20 лютого 2015 року.

Як встановлено із SWIFT повідомлення № 1269TJ86902UBGB від 04 березня 2015 року (а.с. 40), наданого позивачем як додатковий документ на письмову вимогу митниці, оплата товару позивачем продавцю - компанії "Sebastiano Pinzone " (Німеччина) проведена 04 березня 2015 року.

Отже, Волинською митницею ДФС дійсно було встановлено розбіжності у поданих позивачем документах і непідтвердження ним достовірності складових митної вартості товару, а саме: до ціни угоди не включені витрати на навантаження.

Відповідно до частини другої статті 58 МК України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.

Згідно з пунктами 1 і 2 частини п'ятої статті 54 МК України орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Таким чином, відповідачем правомірно було витребувано від позивача додаткові документи на підставі частини третьої статті 53 МК України, згідно з положеннями якої у разі якщо подані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.

Однак, відповідно до частини четвертої статті 53 МК України у разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв'язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) визначені в ній документи, зокрема, розрахунок ціни (калькуляцію).

Тому суд погоджується з запереченнями позивача стосовно витребування митницею розрахунку ціни (калькуляції), оскільки митниця не вважала, що існуючий взаємозв'язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість.

Згідно з пунктом 2 частини шостої статті 54 МК України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Отже, з врахуванням того, що декларантом не було надано всіх документів, а в наданих документах були відсутні всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів; декларант просив про випуск товару у вільний обіг; з врахуванням встановленого частиною першою статті 255 МК України часу проведення митного оформлення, суд прийшов до висновку, що відповідачем правомірно, за наявності обгрунтованих підстав, тобто за наявності у митного органу обгрунтованого сумніву у правильності визначення декларантом митної вартості, відмовлено декларанту у митному оформленні товару за заявленою декларантом митною вартістю.

Відповідно до частини другої статті 256 МК України у рішенні про відмову у митному оформленні повинні бути зазначені причини відмови та наведені вичерпні роз'яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення. Зазначене рішення повинно також містити інформацію про порядок його оскарження.

Суд вважає, що рішення про відмову у митному оформленні - картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 205070000/2015/00019 від 24 лютого 2015 року (а.с. 15) відповідає встановленим вимогам.

Згідно з частиною третьою статті 54 МК України за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Відповідачем за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товару прийнято рішення про коригування митної вартості № 205000011/2015/000012/2 від 24 лютого 2015 року (а.с. 14, 111).

До прийняття такого рішення митним органом, як встановлено в судовому засіданні і підтверджено графою 33 рішення про коригування митної вартості, проведено відповідно до частини п'ятої статті 55 МК України процедуру консультацій між митницею і декларантом з метою обгрунтованого вибору методу визначення митної вартості (а.с. 112).

Відповідно до статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Суд вважає, що в графі 33 рішення про коригування митної вартості товарів від 24 лютого 2015 року відповідачем відповідно до правил статті 57 МК України обгрунтовані підстави неможливості застосування наступних методів визначення митної вартості: а саме методу 2а (стаття 59 МК України) та 2б (стаття 60 МК України) з причин відсутності у митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (стаття 62 МК України) та методу 2г (стаття 63 МК України) з причини відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в митного органу та декларанта (а.с. 112).

Відповідно до частини другої статті 64 МК України митна вартість, визначена на основі резервного методу, повинна грунтуватись на раніше визнаних (визначених) митними органами вартостях.

Згідно із статтею 33 МК України інформаційні ресурси органів доходів і зборів складаються із відомостей, що містяться у документах, які надаються під час проведення митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів, та інших документах. Інформаційні ресурси органів доходів і зборів - це сукупність електронної інформації, що включає електронні дані, створені, оброблені та накопичені в інформаційних системах органів доходів і зборів. Порядок використання інформаційних ресурсів, що знаходяться у віданні органів доходів і зборів, визначається цим Кодексом та іншими законодавчими актами України.

Отже, суд вважає, що при здійсненні митного оформлення товару за митною декларацією від 24 лютого 2015 року № 205070000/2015/007408 Волинською митницею ДФС правильно митну вартість визначено за резервним методом згідно із статтею 64 МК України на підставі цінової інформації МД № 205070000/2015/6664 від 18 лютого 2015 року, № 205070000/2015/7144 від 21 лютого 2015 року, наявної в митного органу (стаття 33 МК України).

Суд погоджується з висновками відповідача про неможливість застосування на підтвердження якісних та вартісних характеристик товару, наданого позивачем до митного оформлення, висновку Волинської торгово-промислової палати № В-346/2 від 12 травня 2015 року (а.с. 42), який містить відомості з інтернет-сайтів про інформацію щодо реалізації товару "сало свиняче, хребтове, заморожене, без шкіри" на території України. Так, відповідно до пункту 2а статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (ГАТТ - Міжнародний документ від 30 жовтня 1947 року в редакції від 15 квітня 1994 року) оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна базуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито, або аналогічного товару і не повинна базуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості. Тому при проведенні контролю заявленої декларантом митної вартості товару не застосовуються ціни внутрішнього ринку та товарів українського походження.

Також суд вважає доведеним, що відповідно до пункту 3 частини четвертої статті 54 МК України відповідачем надавалася позивачу письмова інформація про причини, за яких заявлена ним митна вартість не може бути визнана, а також інформація щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих у разі коригування митної вартості, а також щодо підстав здійснення такого коригування.

Щодо ненадання інформації декларанту під час процедури консультацій, а саме цінової інформації МД № 205070000/2015/6664 від 18 лютого 2015 року, № 205070000/2015/7144 від 21 лютого 2015 року , то суд вважає, що митний орган діяв відповідно до статті 56 МК України, якою визначено, що інформація, що стосується митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, не може без спеціального дозволу особи чи органу, які подають таку інформацію, розголошуватися або передаватися третім особам, включаючи інші органи державної влади, крім подання її в порядку, визначеному цим Кодексом та іншими законами України.

Отже, судом встановлено, що при прийнятті оскаржуваних рішень Волинська митниця ДФС діяла в межах повноважень, на підставі Митного кодексу України, а тому адміністративний позов про визнання протиправними і скасування цих рішень задоволенню не підлягає.

Керуючись частиною 3 статті 160, статтями 162, 163 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Митного кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 до Волинської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості № 205000011/2015/000012/2 від 24 лютого 2015 року та картки відмови в митному оформленні товарів № 205070000/2015/00019 від 24 лютого 2015 року відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, яка буде складена у повному обсязі 09 вересня 2015 року. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Головуючий М.А. Александрова