Справа № 820/7187/15
Суддя: Горшкова О.О.
Дата ухвалення: 2015-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

15 вересня 2015 р. № 820/7187/15

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді - Горшкової О.О.,

при секретарі судового засідання - Сальніковій Г.А.,

за участю представників сторін: позивач - ОСОБА_1, відповідач не прибув,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом Західної об`єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області до Приватної виробничо-будівельної фірми "Україна" про надання дозволу на проведення позапланової перевірки,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Західна об`єднана державна податковя інспекція м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Приватної виробничо-будівельної фірми "Україна", в якому просить суд надати дозвіл на проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ПВБФ "Україна".

В обґрунтування позовних вимог вказує, що фактичною передумовою проведення документальної позапланової перевірки слугує необхідність реалізації контролюючим органом його функцій, передбачених п.п. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України, з огляду на наявність залишку незавершених капітальних інвестицій, основних фондів, виробничих запасів та готової продукції та наявність інформації від податкової міліції щодо не встановлення місцезнаходження Приватної виробничо-будівельної фірми "Україна" . Таким чином, податковий орган вважає, що саме наявність таких залишків та не встановлення підприємства за місцезнаходження, з урахуванням вимог передбачених п.п. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України, обєктивно вказує на необхідність проведення відповідної документальної перевірки, а відтак позовні вимоги, на думку позивача, підлягають задоволенню в повному обсязі.

У судовому засіданні 15.09.2015 року представник позивача підтримав свою правову позицію по спарві.

Представник відповідача, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, у зазначене судове засідання не прибув.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Як було встановлено під час розгляду справи з пояснень представника позивача фактичною підставою для звернення податкого органу до суду із даним позовом сгугував факт проведення робочою групою ДФС України на підставі наказу від 11.03.2015 року № 158 "Про проведення комплексної перевірки територіальних органів ДФС у Харківській області" перевірки територіальних органів ГУ ДФС у Харківській області з метою вивчення стану оргнізаціх роботи, щодо виконання індикативних показників і надходження платижів до державного бюджету, відпрацювання "ризикових" платників податків, адміністрування податків та зборів з юридичних осіб та фізичних осіб, дотримання порядку відшкодування податкку на додану варність, вжиття контрольно-перевірочниз заходів, повноти застосуванння заходів щодо погашення податкового боргу, виконання розпорядчих документів та з інших питань (акт перевірки від 27.03.2015 року № 1/8).

З огляду на вище викладені обставини, податковим органом згідно п.п. 20.1.1 ст. 20.1 ст. 20 та п. 184.7 ст. 184 ПК України на адресу підприємства засобами поштового зв`язку направлено запит від 13.02.2015 року № 2344/10/20-33-15-01-21 про надання пояснень та документального підтвердження щодо включення даних залишків до податкового кредиту (а.с. 11). Вказаний запит повернувся на адресу контролюючого органу без вручення адресату, з поштовою відміткою «за закінченням терміну зберігання» .

З огляду на неможлисвіть вручення адресату вказаного запиту, Західною ОДПІ складено акт від 27.03.2015 року № 707/20-33-15-014109077 "Про неможливість вручення листа Приватній виробничо-будівельній фірмі "Україна" про надання пояснень та документального підтвердження щодо нарахування умовного продажу".

Як з'ясовано судом, юридичною підставою для призначення перевірки суб'єкт владних повноважень обрав положення п.п.78.1.1 п.78.1 ст.78 ПК України, а фактичною підставою слугували факти проведення перевірки робочою групою ДФС України територіальних органів ДФС у Харківській області на піставі наказу від 11.03.2015 року № 158 "Про проведення комплексної перевірки територіальних органів ДФС у Харківській області" та не визначення підприємством у грудні 2014 року податкового зобовязання, відповідно до п. 184.7 ст. 184 ПК Україниа, а також відсутність платника податків за місцезнаходженням.

Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість мотивів, які покладені суб'єктом владних повноважень в основу необхідності щодо проведення перевікри на відповідність вимогам ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд дійшов висновку про наступне.

У відповідності до вимог п.п.19-1.1.2 п.19-1.1 ст.19 Податкового кодексу України, контролюючі органи виконують такі функції, зокрема, здійснюють контроль за своєчасністю подання передбаченої законом звітності (податкових декларацій, розрахунків та інших документів, пов'язаних з обчисленням податків та зборів), а також перевіряють достовірність цих документів щодо правильності визначення об'єктів оподаткування і обчислення податків і зборів.

Відповідно до п.п.20.1.5 - 20.1.6 п.20.1 ст.20 ПК України, контролюючі органи мають право запитувати та вивчати під час проведення перевірок первинні документи, що використовуються в бухгалтерському обліку, регістри, фінансову, статистичну та іншу звітність, пов'язану з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, виконанням вимог законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи; для здійснення функцій, визначених законом, отримувати безоплатно від платників податків, у тому числі благодійних та інших неприбуткових організацій, усіх форм власності у порядку, визначеному законодавством, довідки, копії документів, засвідчені підписом платника або його посадовою особою та скріплені печаткою (за наявності), про фінансово-господарську діяльність, отримані доходи, видатки платників податків та іншу інформацію, пов'язану з обчисленням та сплатою податків, зборів, платежів, про дотримання вимог законодавства, здійснення контролю за яким покладено на контролюючі органи, а також фінансову і статистичну звітність у порядку та на підставах, визначених законом.

Відповідно до п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Системно проаналізувавши положення ПК України, суд доходить висновку, що такий випадок визначений п.73.3 ст.73 Кодексу, згідно з яким контролюючі органи мають право звернутися до платників податків та інших суб'єктів інформаційних відносин із письмовим запитом про подання інформації (вичерпний перелік та підстави надання якої встановлено законом), необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій, завдань, та її документального підтвердження. Такий запит підписується керівником (заступником керівника) контролюючого органу і повинен містити:1) підстави для надіслання запиту відповідно до цього пункту, із зазначенням інформації, яка це підтверджує; 2) перелік інформації, яка запитується, та перелік документів, які пропонується надати; 3) печатку контролюючого органу. Письмовий запит про подання інформації надсилається платнику податків або іншим суб'єктам інформаційних відносин за наявності хоча б однієї з таких підстав: 1) за результатами аналізу податкової інформації, отриманої в установленому законом порядку, виявлено факти, які свідчать про порушення платником податків податкового, валютного законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи; 2) для визначення рівня звичайних цін на товари (роботи, послуги) під час проведення перевірок та в інших випадках, передбачених статтею 39 цього Кодексу; 3) виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків; 4) щодо платника податків подано скаргу про ненадання таким платником податків податкової накладної покупцю або про порушення правил заповнення податкової накладної; 5) у разі проведення зустрічної звірки; 6) в інших випадках, визначених цим Кодексом. Запит вважається врученим, якщо його надіслано поштою листом з повідомленням про вручення за податковою адресою або надано під розписку платнику податків або іншому суб'єкту інформаційних відносин або його посадовій особі. Платники податків та інші суб'єкти інформаційних відносин зобов'язані подавати інформацію, визначену у запиті контролюючого органу, та її документальне підтвердження протягом одного місяця з дня, що настає за днем надходження запиту (якщо інше не передбачено цим Кодексом). У разі коли запит складено з порушенням вимог, викладених в абзацах першому та другому цього пункту, платник податків звільняється від обов'язку надавати відповідь на такий запит.

Таким чином, платник податків звільняється від обов'язку надавати відповідь на запит лише у разі, коли: запитується інформація не передбачена законом; за відсутності законних підстав для направлення запиту; за відсутності підпису керівника (заступником керівника); за відсутності переліку інформації та документів, запитується; у разі не зазначення підстав для надіслання запиту.

Порядок отримання інформації органами державної податкової служби за їх письмовим запитом визначається Кабінетом Міністрів України.

Так, відповідно до підпункту 2 пункту 1 Порядку періодичного подання інформації органам державної податкової служби та отримання інформації зазначеними органами за письмовим запитом, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2010, № 1245, податкова інформація визначається, як сукупність відомостей і даних, що створені або отримані суб'єктами інформаційних відносин у процесі діяльності і необхідні для реалізації покладених на органи державної податкової служби завдань і функцій.

Поряд з цим, відповідно до п. 9-11 Порядку № 1245, органи державної податкової служби мають право звернутися до суб'єктів інформаційних відносин із письмовим запитом про подання інформації (вичерпний перелік та підстави надання якої встановлено законом), необхідної для виконання покладених на органи державної податкової служби функцій, завдань, та документального підтвердження такої інформації. В окремих випадках зазначений запит може надсилатися з використанням засобів телекомунікаційного зв'язку з накладенням електронного цифрового підпису органу державної податкової служби. Запит щодо отримання податкової інформації від платників податків та інших суб'єктів інформаційних відносин оформляється на бланку органу державної податкової служби та підписується керівником (заступником керівника) зазначеного органу. У запиті зазначаються: посилання на норми закону, відповідно до яких орган державної податкової служби має право на отримання такої інформації; підстави для надіслання запиту; опис інформації, що запитується, та в разі потреби перелік документів, що її підтверджують. Перед тим, як направити запит, орган державної податкової служби перевіряє: наявність законодавчих підстав для отримання податкової інформації; наявність інформації в системі органів державної податкової служби; відсутність підстав для періодичного подання зазначеної інформації відповідно до цього Порядку.

Відповідно до вимог п. 12 Порядку № 1245, письмовий запит про подання інформації надсилається суб'єкту інформаційних відносин за наявності хоча б однієї з таких підстав: виявлення за результатами аналізу податкової інформації, отриманої в установленому законом порядку, фактів, які свідчать про порушення платником податків податкового, валютного законодавства, законодавства у сфері протидії легалізації (відмиванню) доходів, отриманих злочинним шляхом, та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби; виникнення потреби у визначенні рівня звичайних цін на товари (роботи, послуги) під час проведення перевірок; виявлення недостовірності даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків; подання щодо платника податків скарги про ненадання таким платником податків податкової накладної покупцю або про порушення правил заповнення податкової накладної; проведення зустрічної звірки; в інших випадках, визначених Податковим кодексом України.

Згідно до п.п.78.1.1 п.78.1 ст.78 Податкового кодексу України документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема, за наслідками перевірок інших платників податків або отримання податкової інформації виявлено факти, що свідчать про можливі порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов'язковий письмовий запит контролюючого органу протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту.

Отже, законодавцем в п.78.1 ст.78 Податкового кодексу України визначено вичерпний перелік обставин за наявності яких може здійснюватися документальна позапланова перевірка, зокрема, у випадку наявності факти, що свідчать про порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Як було встановлено під час розгляду справи, представник Західної ОДПІ м. Харкова зазначив, що фактичною підставою для звернення податкого органу до суду із даним позовом з метою надання дозволу на проведення позапланової перевірки ПВБФ "Україна" сгугував факт проведення робочою групою ДФС України на підставі наказу від 11.03.2015 року № 158 "Про проведення комплексної перевірки територіальних органів ДФС у Харківській області" перевірки територіальних органів ГУ ДФС у Харківській області з метою вивчення стану оргнізаціх роботи, щодо виконання індикативних показників і надходження платижів до державного бюджету, відпрацювання "ризикових" платників податків, адміністрування податків та зборів з юридичних осіб та фізичних осіб, дотримання порядку відшкодування податкку на додану варність, вжиття контрольно-перевірочниз заходів, повноти застосуванння заходів щодо погашення податкового боргу, виконання розпорядчих документів та з інших питань (акт перевірки від 27.03.2015 року № 1/8).

Таким чином, зі змісту вищезазначеного наказу вбачається, що його дія поширюється виключно на територіальні органи ГУ ДФС у Харківській області та стосується лише перевірки роботи вищезазначеного суб`єкта владних повноважень.

Водночас, суд вважає за необхідне зазначити, що, по-перше, позивачем не надано до суду належним чином засвідчених копій наказу від 11.03.2015 року № 158 "Про проведення комплексної перевірки територіальних органів ДФС у Харківській області" та акту перевірки від 27.03.2015 року № 1/8, а по - друге, позивачем не надано до суду жодних пояснень та відповідних доказів на підтвердження наявнсоті підстав у розумінні ст. 78 ПК України для проведення перевірки підприємства та залежності необхідності проведення такої перевірки ПВБФ "Україна" від проведення перевірки ДФС України організації роботи Західної ОДПІ, як відповідного територіального органу ДФС України.

Також, з правового аналізу вищезазначених норм права випливає, що запит податкового органу в обов'язковому порядку повинен містити викладення визначених Податковим кодексом України підстав, зокрема, зазначення фактів порушення платником податків законодавства.

Однак, як вбачається зі змісту запиту контролюючого органу від 13.02.2015 року № 2344/10/20-33-15-01-21, податковим органом, всупереч вищезазначених норм права не зазначено жодних конкретних фактів порушень податкового законодавства зі сторони підприємства, що в свою чергу могло б вказувати на наявність безпосередньої необхідності у проведенні відповідної перевірки, як того вимагають приписи п.п 78.1.1 п. 78.1 ст. 78 ПК України.

Таким чином, суд вважає з потрібне зауважити, що у матеріалах справи відсутній запит в розумінні положень Порядку № 1245, який би містив інформацію про необхідність проведення документальної перевірки ПВБФ "Україна".

Поряд з цим, суд критично ставиться до посилань контролюючого органу на п. 184.7 ст. 184 ПК України, як на підставу для направлення платнику податків вищезазначеного запиту від 13.02.2015 року № 2344/10/20-33-15-01-21, оскільки вказана норма законодавства передбачає лише випадки дії реєстрації платника податків до дати анулювання реєстрації такого субєкта господарювання, яка проводиться шляхом виключення з реєстру платників податку та, водночас, не містить ані жодних посилань на можливі випадки порушення таким платником податків приписів діючого податкового законодавства та відповідальності за такі порушення, ані прямої вказівки на необхідність проведення відповідної перевірки суб`єкта господарювання.

Також, суд вважає за необхідне зазначити, що контролюючим органом, як під час подання даного адміністративного позову, так і в ході судових засідань, не буду надано до суду жодних пояснень щодо наявності конкретних зафіксованих фактів порушення відповідачем вимог діючого податкового законодавства, що слугувало б достатніми правовими підставами для реалізації податковим органом своїх повноважень щодо проведення документальної перевірки ПВБФ "Україна".

Окрім того, як вбачається з матеріалів справи, наявність права на проведення перевірки Західна ОДПІ мотивує положеннями п.п.20.1.2. п.20.1 ст.20 Податкового кодексу України, відповідно до змісту якого контролюючі органи, зокрема, мають право для здійснення функцій, визначених законом, отримувати безоплатно від платників податків, у тому числі благодійних та інших неприбуткових організацій, усіх форм власності у порядку, визначеному законодавством, довідки, копії документів, засвідчені підписом платника або його посадовою особою та скріплені печаткою (за наявності), про фінансово-господарську діяльність, отримані доходи, видатки платників податків та іншу інформацію, пов'язану з обчисленням та сплатою податків, зборів, платежів, про дотримання вимог законодавства, здійснення контролю за яким покладено на контролюючі органи, а також фінансову і статистичну звітність у порядку та на підставах, визначених законом.

Згідно п.3 розділу "Прикінцеві положення" Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" від 28 грудня 2014 року №71-VIII у 2015 та 2016 роках перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб-підприємців з обсягом доходу до 20 мільйонів гривень за попередній календарний рік контролюючими органами здійснюються виключно з дозволу Кабінету Міністрів України, за заявою суб'єкта господарювання щодо його перевірки, згідно з рішенням суду або згідно з вимогами Кримінального процесуального кодексу України. Дані обставини і стали підставою для звернення Світловодської ОДПІ з даним позовом.

Як вбачається з матеріалів справи, що відповідач має обсяг доходу менший ніж 20 мільйонів гривень, що не ставилось під сумнів контролюючим органом (а.с.70).

В якості підстави для проведення перевірки Західна ОДПІ вказує на не визначення Приватною виробничо-будівельною фірмою "Україна" податкового зобовязання за незавершеними капітальними інвестиціями, основними фондами, виробничими запасами та готовою продукцією.

Суд вважає за необхідне вказати, що стаття 78 Податкового кодексу України, яка містить вичерпний перелік підстав для проведення документальної позапланової перевірки, не надає податковому органу права провести перевірку за наявності припущення щодо не визначення Приватною виробничо-будівельною фірмою "Україна" податкового зобовязання за незавершеними капітальними інвестиціями, основними фондами, виробничими запасами та готовою продукцією, без зазначення перевіряючим органом конкретних фактів порушень податкового законодавства зі сторони підприємства, а відтак зазначені обставини вказують на відсутність підстав для проведення перевірки платника податків.

Окрім того, податковий орган, як на підставу для проведення перевірки також посилається на не встановлення місцезнаходження підприємства, що пов`язується позивачем з моментом направлення до начальника ГОВ ДПІ у Дзержинському районі м. Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області запиту № 1148/20-33-15-01-14 від 09.10.2014 року про встановлення місцезнаходження (місце проживання) платника податків (а.с. 14).

Згідно п. 45.2. ст. 45 Податкового кодексу України - податковою адресою юридичної особи (відокремленого підрозділу юридичної особи) є місцезнаходження такої юридичної особи, відомості про що містяться у Єдиному державному реєстрі.

В силу ст.18 Закону України " Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців", якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін.

В свою чергу, суд зауважує, що знаходження відповідача за податковою адресою м. Харків, вул. Котлова, буд. 1/2 підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, яка міститься в матеріалах справи.

Таким чином, суд зазначає, що контролюючим органом не надано суду ані жодних доказів на підтвердження проведення заходів щодо встановленя фактичного місцезнаходження платника податків, як то виходу співробітників податкової служби саме за адресою місцезнаходження підприємства або проживання засновників і керівників платника податків, ні доказів на підтвердження відсутності платника податків за місцезнаходженням або виявлення підрозділами податкової міліції невідповідності фактичного місцезнаходження платника податків відомостям ЄДРПОУ.

Окрім того, суд вважає за необхідне звернути увагу, що матеріали справи не містять, а позивачем в обґрунтування своєї правової позиції не надано до суду належних доказів на підтвердження, як надіслання/вручення начальнику ГОВ ДПІ у Дзержинському районі м. Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області запиту № 1148/20-33-15-01-14 від 09.10.2014 року про встановлення місцезнаходження (місце проживання) платника податків, так і надання відповіді вказаним субєктом владних повноважень на вищезазначений запит Західної ОДПІ м. Харкова.

Що стосується дозволу на проведення перевірки, що може бути наданий в розумінні п.3 розділу "Прикінцеві положення" Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" від 28 грудня 2014 року №71-VIII, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Правовий зміст такого дозволу базується на сутності всього пункту 3 розділу "Прикінцеві положення" Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" від 28 грудня 2014 року №71-VIII, яким є мораторій (заборона) на проведення перевірок контролюючим органом, що свідчить про можливість контролюючого органу провести відповідну перевірку з дозволу суду, який може бути наданий тільки у виключних випадках.

Правова природа мораторію (заборони) на проведення перевірки в системному зв'язку з можливістю отримати дозвіл суду на її проведення передбачає обов'язок податкового органу довести той факт, що для проведення такої перевірки ( за наявності підстав, визначених ст.78 ПК України) є саме ті виключні обставини, про які вказано вище, а тому думка податкового органу про те, що рішення суду про надання дозволу на проведення перевірки носить формальний характер не узгоджується зі змістом всього пункту 3 "Прикінцеві положення" Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" від 28 грудня 2014 року №71-VIII.

В силу ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено наявності підстав для проведення документальної позапланової виїзної перевірки Приватної виробничо-будівельної фірми "Україна", а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до положень ч. 1 ст. 94 КАС України

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 9, 11, 94, 128, 159, 160 163, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Західної об`єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області до Приватної виробничо-будівельної фірми "Україна" про надання дозволу на проведення позапланової перевірки - залишити без задоволення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги у десятиденний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України з дня отримання копії постанови. Якщо постанову було проголошено у відсутності особи, яка бере участь у справі, то строк подання апеляційної скарги обчислюється з дня отримання нею копії постанови.

Постанова набирає законної сили у порядку, передбаченому ст. 254 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 22.09.2015 року.

Суддя Горшкова О.О.