Справа № 806/3243/15
Суддя: Черноліхов Сергій Вікторович
Дата ухвалення: 2015-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2015 року м.Житомир справа № 806/3243/15

час прийняття: 15 год. 10 хв. категорія 12.2

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Черноліхова С.В.,

при секретарі судового засідання Павлюк В.О.,

за участю: представника позивача Малого М.С.,

представника відповідача Іваненка М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання незаконною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,

встановив:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 по невидачі нового посвідчення ветерана військової служби, а також зобов`язати відповідача видати таке посвідчення. В обгрунтування своїх вимог зазначив, що в жовтні 2012 року у нього було викрадене посвідчення "Ветеран військової служби", видане 09 вересня 2005 року. Звернувшись до відповідача із заявою про видачу дубліката вказаного посвідчення, ОСОБА_1 отримав відмову. Відмову Житомирського обласного військового комісаріату у видачі посвідчення "Ветеран військової служби" позивач вважає протиправною, оскільки вона протирічить положенням статті 5 Закону України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справи і деяких інших осіб та їх соціальний захист».

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю і просив їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав і просив у їх задоволенні відмовити. Пояснив, що підстави, передбачені статтею 5 Закону України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справи і деяких інших осіб та їх соціальний захист» і пунктом 1 Порядку видачі посвідчення і вручення нагрудного знака "Ветеран військової служби", для видачі ОСОБА_1 посвідчення "Ветеран військової служби" відсутні, а втрачене ним посвідчення було видане помилково.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Встановлено, що 09 травня 2005 року ОСОБА_1 було видане посвідчення "Ветеран військової служби" серії НОМЕР_1 .

У зв`язку з втратою вказаного посвідчення позивач 10 липня 2015 року звертався до Житомирського обласного військового комісаріату із листом-зверненням, у якому просив видати йому дублікат втраченого (викраденого) посвідчення "Ветеран військової служби" і вказати причини відсутності відповіді на попередню заяву від 20 травня 2013 року.

На дане звернення відповідач надав відповідь № 4897 від 21 липня 2015 року про те, що 19 серпня 2013 року за вих. № 3118 позивачеві було направлено лист з роз`ясненнями згідно з чинним законодавством по визначенню статусу ветерана військової служби і про відсутність підстав для видачі дубліката посвідчення "Ветеран військової служби".

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із слідуючого.

Закон України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист» (далі - Закон) встановлює статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів податкової міліції, ветеранів державної пожежної охорони, ветеранів Державної кримінально-виконавчої служби України, ветеранів служби цивільного захисту, ветеранів Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, визначає основні засади державної політики щодо соціального захисту громадян, звільнених з військової служби, служби в органах внутрішніх справ, державній пожежній охороні, Державній кримінально-виконавчій службі України, органах і підрозділах цивільного захисту, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, та членів їх сімей, визначає гарантії, які забезпечують їм гідне життя, активну діяльність, шану та повагу в суспільстві.

Відповідно до статті 5 Закону, ветеранами військової служби, ветеранами органів внутрішніх справ, ветеранами податкової міліції, ветеранами державної пожежної охорони, ветеранами Державної кримінально-виконавчої служби України, ветеранами служби цивільного захисту, ветеранами Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України визнаються громадяни України:

1) які бездоганно прослужили на військовій службі, в органах внутрішніх справ, податковій міліції, державній пожежній охороні, Державній кримінально-виконавчій службі України, органах і підрозділах цивільного захисту, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України 25 і більше років у календарному або 30 та більше років у пільговому обчисленні (з яких не менше 20 років становить вислуга у календарному обчисленні) і звільнені в запас або у відставку відповідно до законодавства України або колишнього Союзу РСР чи держав СНД;

2) інваліди I та II групи, інвалідність яких настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби чи при виконанні службових обов`язків по охороні громадського порядку, боротьбі із злочинністю та ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій;

3) інваліди I та II групи, інвалідність яких настала внаслідок захворювання, одержаного в період проходження військової служби і служби в органах внутрішніх справ, податковій міліції, державній пожежній охороні, Державній кримінально-виконавчій службі України, органах і підрозділах цивільного захисту, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, і які мають вислугу військової служби і служби в органах внутрішніх справ, державній пожежній охороні, Державній кримінально-виконавчій службі України, органах і підрозділах цивільного захисту, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України 20 років і більше;

4) військові пенсіонери, нагороджені медаллю "Ветеран Збройних Сил СРСР" за законодавством колишнього Союзу РСР;

5) які бездоганно прослужили на військовій службі 20 і більше років у календарному або 25 та більше років у пільговому обчисленні і звільнені з військової служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України.

Згідно з статтею 10 Закону, ветеранам військової служби, ветеранам органів внутрішніх справ, ветеранам податкової міліції, ветеранам державної пожежної охорони, ветеранам Державної кримінально-виконавчої служби України, ветеранам Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України вручаються посвідчення та нагрудні знаки.

Зразки посвідчень, нагрудних знаків та порядок їх виготовлення і вручення визначаються Кабінетом Міністрів України.

На виконання вимог вказаної статті Постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 1999 року № 1601 затверджено Порядок видачі посвідчення і вручення нагрудного знака «Ветеран військової служби» (далі - Порядок № 1601).

Пунктом 1 Порядку № 1601 передбачено, що посвідчення та нагрудні знаки «Ветеран військової служби» видаються (вручаються) особам, які набули статусу ветеранів військової служби відповідно до Закону України «Про статус ветеранів військової служби та їх соціальний захист».

При цьому, посвідчення «Ветеран військової служби» є документом, що підтверджує статус ветерана військової служби і його право на отримання відповідних пільг згідно із Законом України «Про статус ветеранів військової служби та їх соціальний захист», іншими актами законодавства (пункт 2 Порядку № 1601).

Відповідно до пункту 3 Порядку № 1601, підставою для видачі посвідчення і вручення нагрудного знака «Ветеран військової служби» є один з таких документів: наказ про звільнення з військової служби в запас або у відставку; довідка медико-соціальної експертної комісії про встановлення інвалідності I чи II групи, яка настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби; посвідчення про нагородження медаллю «Ветеран Вооруженных Сил СССР».

Згідно з пунктом 4 Порядку № 1601, посвідчення та нагрудний знак "Ветеран військової служби" вручаються ветеранові військової служби або за його дорученням рідним чи іншим особам військовими комісаріатами та органами пенсійного забезпечення Адміністрації Держприкордонслужби, Адміністрації Держспецтрансслужби, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, МВС, Управління державної охорони за місцем проживання ветерана, за що одержувач посвідчення та нагрудного знака розписується у відповідному обліковому документі.

Відповідно до пункту 6 Порядку № 1601, якщо посвідчення стало непридатним або було втрачене, за заявою ветерана військової служби видається нове посвідчення відповідно до цього порядку.

Із змісту наведених правових норм слідує, що у разі втрати посвідчення «Ветеран військової служби» ветеранові видається нове посвідчення. Така видача здійснюється за умови підтвердження наявності статусу ветерана військової служби і подання особою одного з передбачених пунктом 3 Порядку № 1601 документів.

Встановлено, що, згідно з висновком військово-лікарської комісії від 17 березня 2005 року, ОСОБА_1 було визнано непридатним до військової служби в мирний час, обмежено придатним у воєнний час, у зв`язку з чим звільнено з військової служби в запас за станом здоров`я.

На момент звільнення вислуга років позивача становила 22 роки 01 місяць 19 днів, медаллю «Ветеран Вооруженных Сил СССР» ОСОБА_1 не нагороджувався.

Із викладеного вбачається, що позивач не підпадає під жодну з категорій осіб, які згідно з статтею 5 Закону, визнаються ветеранами військової служби. Протилежного ним, всупереч статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, не доведено.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що Житомирським обласним військовим комісаріатом не було допущено бездіяльності при відмові ОСОБА_1 у видачі посвідчення «Ветеран військової служби», а тому позовні вимоги є необгрунтованими і задоволенню не підлягають.

Керуючись статтями 86, 158-163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

постановив:
У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Постанова набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, і може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції у порядку, визначеному статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя С.В. Черноліхов

Повний текст постанови виготовлено: 17 вересня 2015 р.