Справа № 2а/0270/4043/12
Суддя: Вільчинський Олександр Ванадійович
Дата ухвалення: 2012-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

15 листопада 2012 р. Справа № 2а/0270/4043/12

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Вільчинського Олександра Ванадійовича,

за участю:

секретаря судового засідання: Ковцун Ольги Мірчевни

позивача: ОСОБА_1,

представника відповідача: ОСОБА_2,

представника третьої особи ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: Жмеринського міжрайонного прокурора

до: Жмеринської міської ради, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_4

про: визнання незаконним та скасування рішення

ВСТАНОВИВ :

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся Жмеринський міжрайонний прокурор (далі - позивач) із адміністративним позовом до Жмеринської міської ради (далі - відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_4 про визнання протиправним та скасування рішення.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що під час перевірки виявлено, що рішенням Жмеринської міської ради № 844 від 23.06.2010 року внесено доповнення до програми приватизації комунального майна м. Жмеринка на 2010-2012 роки та включено до складу майна, яке підлягало приватизації підвальне приміщення, розташоване по вул. Київська, 1а у м. Жмеринка. Однак, на момент прийняття рішення № 844 від 23.06.2010 року вказане підвальне приміщення не перебувало у комунальній власності територіальної громади м. Жмеринка.

Позивач зазначає, що в ході перевірки встановлено, що вказаний обєкт нерухомого майна належить на праві власності власникам приватизованих квартир даного будинку.

Посилаючись на положення ст. 60, 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», а також на норми статтей 1, 3 Закону України «Про приватизацію державного майна», позивач просить суд визнати протиправним та скасувати рішення Жмеринської міської ради № 844 від 23.06.2010р.

У судовому засіданні представник Жмеринської міжрайонної прокуратури позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві.

Від Жмеринської міської ради письмових заперечень проти позову до канцелярії суду не надходило.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував, просив суд відмовити у його задоволенні, посилаючись на те, що рішенням Вінницького апеляційного адміністративного суду від 27.06.2012 року залишено без змін рішення Жмеринського міськрайонного суду від 04.04.2012 року, яким визнано протиправним та скасовано рішення Жмеринської міської ради від 15.10.2011 року № 259 «Про розгляд протесту Жмеринської міжрайонної прокуратури № 73/4016 вих -11 від 18.10.2011року на рішення 31 сесії 5 скликання Жмеринської міської ради від 23.06.2010р. № 844».

Представник третьої особи у судовому засіданні проти позову також заперечував, просив суд відмовити у його задоволенні, також посилаючись на рішення Вінницького апеляційного адміністративного суду від 27.06.2012 року.

Заслухавши пояснення представників сторін та третьої особи, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

23 червня 2010 року на 31-ій сесії Жмеринською міською радою пятого скликання прийнято рішення № 844 «Про внесення доповнень до рішення 27 сесії 5 скликання від 18.12.2009 року № 761 «Про затвердження програми приватизації комунального майна м. Жмеринка на 2010-2012 роки».

29 жовтня 2010 року відповідно до протоколу № 84 аукціону № 53 з відчуження майна комунальної власності ОСОБА_4 за договором купівлі-продажу від 29.0.201 року придбав у територіальної громади м. Жмеринка підвальне приміщення, яке знаходиться по вул. Київська, 1а.

Рішенням Жмеринського міськрайонного суду від 16.02.2011 року договір купівлі-продажу від 29.10.2010 року, згідно якого територіальна громада продала, а ОСОБА_4 придбав нежитлове приміщення № 135 літ. А по вул. Київська, 1а у м. Жмеринка, визнано дійсним.

На підставі статті 21 Закону України «Про прокуратуру» 18.10.2011р. Жмеринською міжрайонною прокуратурою внесено протест на рішення Жмеринської міської ради № 844 «Про внесення доповнень до рішення 27 сесії 5 скликання від 18.12.2009 року 3 761 «Про затвердження програми приватизації комунального майна м. Жмеринка на 2010-2012 роки».

За результатами розгляду даного протесту Жмеринською міською радою прийнято рішення № 259 від 25.11.2011 року «Про розгляд протесту Жмеринської міжрайонної прокуратури № 73/4016 вих-11 від 18.10.2011 року на рішення 31 сесії міської ради 5 скликання від 23.06.2011 року № 844».

Вказаним рішенням Жмеринська міська рада задовольнила протест Жмеринської міжрайонної прокуратури та скасувала рішення 31 сесії міської ради 5 скликання від 23.06.2010 року № 844.

Не погоджуючись із даним рішенням, ОСОБА_4 звернувся до Жмеринського міськрайонного суду з метою визнання протиправним та скасування рішення Жмеринської міської ради № 259 від 25.11.2011 року.

Постановою Жмеринського міськрайонного суду від 04.04.2012 року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено повністю та скасовано вищезазначене рішення міської ради.

Ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 27.04.2012 року постанову Жмеринського міськрайонного суду від 04.04.2012 року залишено без змін.

При прийнятті рішення суд апеляційної інстанції врахував правову позицію Конституційного суду України, викладену в рішенні від 16.04.2009 року у справі № 7 рп/2009, відповідно до якої органи місцевого самоврядування є відповідальними за свою діяльність перед юридичними і фізичними особами. Таким чином, органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Це є "гарантією стабільності суспільних відносин" між органами місцевого самоврядування і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення.

Ненормативні правові акти органу місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, тому вони не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання.

Таким чином, при прийнятті рішення Жмеринський міськрайонний суд виходив виключно із того, що оскільки рішення № 259 Жмеринської міської ради є ненормативним актом одноразового застосування, а відтак не може бути скасовано органом місцевого самоврядування.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог та наданих у справу доказів, суд виходить з наступного.

Система та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування визначені Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні".

Так, відповідно до п. 30 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування» до виключної компетенції місцевих рад належить прийняття рішень щодо відчуження відповідно до закону комунального майна; затвердження місцевих програм приватизації, а також переліку об'єктів комунальної власності, які не підлягають приватизації; визначення доцільності, порядку та умов приватизації об'єктів права комунальної власності.

Відповідно до п. 5 ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування» органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об'єктами права комунальної власності.

Крім того, правові, економічні та організаційні основи приватизації державного майна визначені Законом України "Про приватизацію державного майна".

Відповідно до ст.1 Закону України «Про приватизацію державного майна» приватизація державного майна - платне відчуження майна, що перебуває у державній власності, у тому числі разом із земельною ділянкою державної власності, на якій розташований об'єкт, що підлягає приватизації, на користь фізичних та юридичних осіб, які можуть бути покупцями відповідно до цього Закону, з метою підвищення соціально-економічної ефективності виробництва та залучення коштів для здійснення структурної перебудови національної економіки.

Згідно ст. 3 Закону України «Про приватизацію державного майна» відчуження майна, що є у комунальній власності, регулюється положеннями цього Закону, інших законів з питань приватизації і здійснюється органами місцевого самоврядування

Суд бере до уваги пояснення представника позивача про те, що на порушення зазначених вимог законодавства рішенням Жмеринської міської ради 31 сесії 5 скликання за № 844 від 23.06.2010 року «Про внесення доповнень до рішення 27 сесії 5 скликання від 18 грудня 2009 року №761 «Про затвердження програми приватизації комунального майна м. Жмеринка на 2010-2012 роки» до списку об'єктів приватизації включене підвальне приміщення по вул. Київській 1а, м Жмеринка, яке не перебувало на момент прийняття рішення в комунальній власності територіальної громади м. Жмеринка.

Водночас, суд вроаховує правову позицію Конституційного Суду України, викладену в рішенні від 02.03.2004 №4-рп/2004 у справі про офіційне тлумачення положень пункту 2 статті 10 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" та про офіційне тлумачення положень статей 1, 10 цього Закону (справа про права співвласників на допоміжні приміщення багатоквартирних будинків)", відповідно до якої допоміжні приміщення (підвали, сараї, кладовки, горища, колясочні і т. ін.) передаються безоплатно у спільну власність громадян одночасно з приватизацією ними квартир (кімнат у квартирах) багатоквартирних будинків. Підтвердження права власності на допоміжні приміщення не потребує здійснення додаткових дій, зокрема створення об'єднання співвласників багатоквартирного будинку, вступу до нього. Власник (власники) неприватизованих квартир багатоквартирного будинку є співвласником (співвласниками) допоміжних приміщень нарівні з власниками приватизованих квартир.

На підтвердження зазначеного, представник Жмеринської міжрайонної прокуратури зазначив, що підвальні приміщення за вказаною адресою перебувають у власності жителів будинку, що підтверджується відповідними свідоцтвами про право власності та технічними паспортами на квартири жителів будинку №1 по вул. Київській.

Виходячи з наведеного, рішення 31 сесії 5 скликання Жмеринської міської ради від 23.06.2010 № 844 «Про внесення доповнень до рішення 27 сесії 5 скликання від 18 грудня 2009 року №761 «Про затвердження програми приватизації комунального майна м. Жмеринка на 2010-2012 роки» суперечить вимогам закону, а саме пункту 2 статті 10 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду", так як позбавляє громадян-співвласників квартир будинку по вул. Київська, 1а у м. Жмеринка, а отже і співвласників допоміжного підвального приміщення, можливості користуватись допоміжним приміщенням будинку.

Суд не бере до уваги посилання представника третьої особи на пункт 4 частини 1 статті 157 КАС України, зокрема наявність постанови Жмеринського міськрайонного суду від 04.04.2012р., яка набрала законної сили з того самого спору, як підставу для закриття провадження у справі.

Суд вважає за необхідне зазначити, що в ході розгляду справи Жмеринським міськрайонним судом не досліджувалось по суті правомірність прийняття Жмеринською міською радою рішення № 844 від 23.06.2010р. Предметом судового розгляду справи № 2-а/0205/36/2012 було визнання протиправним та скасування рішення Жмеринської міської ради від 15.11.2011р. № 259 "Про розгляд протесту Жмеринської міжрайоннної прокуратури № 73/4016 вих-11 від 18.10.2011 року на рішення 31 сесії 5 скликання Жмеринської міської ради від 23.06.2010р. № 844", зокрема наявність порушень процесуальних норм з боку Жмеринської міської ради при прийнятті оскаржуваного рішення.

У судовому засіданні ні представником Жмеринської міської ради, ні представником ОСОБА_4 не було доведено правомірність включення до складу майна, що підлягало приватизації відповідно до програми приватизації комунального майна м. Жмеринка на 2010-2012 роки підвального приміщення, розташованого по вул. Київській, 1а у м. Жмеринка.

В силу ч. 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд також бере до уваги, що згідно з ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони зокрема: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. ст. 11, 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

У ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем не було надано суду достатньо належних доказів, які б свідчили про правомірність включення до складу майна, що підлягало приватизації підвального приміщення по вул. Київській, 1а у м. Жмеринка, та, як наслідок, про правомірність прийнятого рішення № 844 від 23 червня 2010 року на 31-ій сесії Жмеринською міською радою пятого скликання прийнято рішення № 844 «Про внесення доповнень до рішення 27 сесії 5 скликання від 18.12.2009 року № 761 «Про затвердження програми приватизації комунального майна м. Жмеринка на 2010-2012 роки».

Суд вважає, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими, відповідають дійсним обставинам, встановленим у справі, підтверджуються належними, достовірними та допустимими доказами, дослідженими у судовому засіданні за участю присутніх учасників процесу, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі із розподілом судових витрат відповідно до ст. 94 КАС України.

Відповідно до ч.2 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ :

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Жмеринської міської ради 31 сесії 5 скликання № 844 від 23.06.2010р. "Про внесення доповнень до рішення 27 сесії 5 скликання від 18 грудня 2009 року № 761 "Про затвердження програми приватизації комунального майна м. Жмеринка на 2010-2012 роки".

Постанова може бути оскаржена в порядку та в строки визначені ст. 186 КАС України. Набрання судовим рішенням законної сили визначено ст. 254 КАС України.

Суддя Вільчинський Олександр Ванадійович