Справа № 820/9551/15
Суддя: Бездітко Д.В.
Дата ухвалення: 2015-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

24 вересня 2015 р. № 820/9551/15

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого Судді Бездітка Д.В.,

при секретарі судового засідання Ділбарян А.О.,

за участю: представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду адміністративну справу

за позовом Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття в особі Харківського міського центру зайнятості

до Державної фінансової інспекції в Харківській області

про визнання незаконними дій, визнання протиправною вимоги та зобов'язання вчинити певні дії ,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Фонд загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття в особі Харківського міського центру зайнятості, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до відповідача, Державної фінансової інспекції в Харківській області, в якому, з урахуванням уточнень, просить суд:

- визнати незаконними дії Державної фінансової інспекції в Харківській області щодо включення до вимоги № 810-17/1641 від 16.06.2015 року безпідставних відомостей стосовно збитків завданих ТОВ «Укравтотранс Плюс»;

- визнати протиправною вимогу Державної фінансової інспекції в Харківській області щодо усунення порушень законодавства від 16.06.2015 року № 810-17/1641 в частині включення безпідставних відомостей стосовно збитків завданих ТОВ «Укравтотранс Плюс»;

- зобовязати Державну фінансову інспекцію в Харківській області виключити з вимоги щодо усунення порушень законодавства від 16.06.2015 року №810-17/1641 безпідставні відомості стосовно завданих збитків ТОВ «Укравтотранс Плюс».

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що вимога Державної фінансової інспекції в Харківській області від 16.06.2015 року №810-17/1641 в частині включення безпідставних відомостей стосовно збитків завданих ТОВ «Укравтотранс Плюс» є необґрунтованою та такою, що суперечить вимогам чинного законодавства.

В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити, виходячи із доводів позовної заяви та уточнень.

Представник відповідача у судове засідання не прибув, був повідомлений своєчасно та належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Згідно наданих до суду письмових заперечень вказав, що позовні вимоги Фонду є необґрунтованими та просив суд відмовити в їх задоволенні.

Розглянувши матеріали справи, вивчивши доводи позову, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що Державною фінансовою інспекцією в Харківській області проведено ревізію використання коштів Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття в особі Харківського міського центру зайнятості за період з 01.10.2011 року по 01.02.2015 року, за результатами якої складено акт від 08.05.2015 року №810-40/07(а.с.8-9).

У висновках акту від 08.05.2015 року №810-40/07 вказано, що внаслідок допущених установою порушень, про які зазначено у попередніх розділах акту до фінансової звітності внесено недостовірні дані, а саме:

- за 2011 рік у формі №2д «Звіт про надходження та використання коштів загального фонду» завищені касові та фактичні видатки за КЕКВ 1160 «Оплата комунальних послуг та електроенергії» на 69,59 грн.;

- за 2012 рік у формі №2д «Звіт про надходження та використання коштів загального фонду» завищені касові та фактичні видатки за КЕКВ 1160 «Оплата комунальних послуг та електроносіїв» на 323,88 грн.;

- за 2013 рік формі №2д «Звіт про надходження та використання коштів загального фонду» завищені касові та фактичні видатки за КЕКВ 2110 «Оплата праці» на 1945, 26 грн. за КЕКВ 2120 «Нарахування на оплату праці» на 715,86 грн., за КЕКВ 2270 «Оплата комунальних послуг та енергоносіїв» на 352,09 грн. за КЕКВ 2600 «Поточні трансферти» на 74379,80 грн.;

- за 2014 рік у формі №2д «Звіт про надходження та використання коштів загального фонду» завищені касові та фактичні видатки за КЕКВ 2110 «Оплата праці» на 609,0 грн., за КЕКВ 2120 «Нарахування на оплату праці» на 224,11 грн., за КЕКВ 2270 «Оплата комунальних послуг та енергоносіїв» на 551,08 грн., за КЕКВ 3130 «Капітальний ремонт» на 3440,40 грн., за КЕКВ 2600 «Поточні трансферти» на 118800,20 грн.;

- за 2015 рік у формі №2д «Звіт про надходження та використання коштів загального фонду» завищені касові та фактичні видатки за КЕКВ 2270 «Оплата комунальних послуг та електроносіїв» на 8,61 грн.

Позивач не погодився з висновками Державної фінансової інспекції в Харківській області викладених у акті від 08.05.2015 року та 21.05.2015 року листом направив письмові заперечення на «Акт ревізії використання коштів Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття в особі Харківського міського центру зайнятості за період з 01.10.2011 року по 01.02.2015 року» від 08.05.2015 року №810-40/07.

З метою усунення виявлених порушень законодавства Державною фінансовою інспекцією в Харківській області направлено на адресу позивача вимогу щодо усунення порушень законодавства від 16.06.2015 року №810-17/1641, в якій вказано термін для усунення порушень законодавства до 01.07.2015 року.

У п. 8 вимоги від 16.06.2015 року №810-17/1641 вказано, що в порушення вимог ст. 526 Цивільного Кодексу України, п. 2.1 Порядку надання платних освітніх послуг державними та комунальними навчальними закладами, затвердженого наказом Міністерства освіти і науки України, Міністерством економіки України, Міністерством фінансів України від 23.07.2010 № 736/902/758, п. 4.1, п. 2.2.3 умов договорів про професійне навчання безробітного у роботодавця, укладених між Харківським міським центром зайнятості та ТОВ «Укравтотранс Плюс», останнім завищено суми фактичних видатків на заробітну плату, паливно-мастильні матеріали, відсутні бухгалтерські і первинні документи, які підтверджують фактичні видатки на канцелярське приладдя та капітальні витрати, що призвело до матеріальних збитків Фонду на суму 79287.97 грн.

Вищевказана вимога від 16.06.2015 року надійшла на адресу Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття в особі Харківського міського центру зайнятості 17.06.2015 року, про що свідчить вхідний штамп №894/02.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» здійснення державного фінансового контролю забезпечує центральний орган виконавчої влади, уповноважений Президентом України на реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

Положенням про Державну фінансову інспекцію України, затвердженим Указом Президента України від 23.04.2011 року № 499/2011, визначено, що Державна фінансова інспекція є центральним органом виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

Відповідно до пп. 15, 18, 21 п. 6 Положення про Державну фінансову інспекцію України, затвердженого Указом Президента України від 23.04.2011 року № 499/2011 Державна фінансова інспекція має право в установленому порядку, зокрема: предявляти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обовязкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства; у судовому порядку стягувати у дохід держави кошти, отримані підконтрольними установами за незаконними договорами, без установлених законом підстав та з порушенням законодавства; при виявленні збитків, завданих державі чи обєкту контролю, визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.

Положенням про Державну фінансову інспекцію України, затвердженим Указом Президента України від 23.04.2011 року № 499/2011установлено, що Державна фінансова інспекція відповідно до покладених на неї завдань вживає в установленому порядку заходів щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб і, у разі якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів, має право звернутися до суду в інтересах держави.

Зазначені норми узгоджуються з положеннями ст. 10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні», якою визначено права органу державного фінансового контролю. Зокрема, п. 7 передбачено право предявляти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обовязкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

Згідно п. 10 ст. 10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» органу державного фінансового контролю надано право звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів, а відповідно до пункту 13 цієї норми при виявленні збитків, завданих державі чи підприємству, установі, організації, що контролюється, визначати їх розмір у встановленому законодавством порядку.

Відповідно ч. 2 ст. 15 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» законні вимоги службових осіб органу державного фінансового контролю є обовязковими для виконання службовими особами обєктів, що контролюються.

Таким чином, орган державного фінансового контролю здійснює державний фінансовий контроль за використанням коштів державного і місцевих бюджетів та у разі виявлення порушень законодавства має право предявляти обовязкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих державі чи обєкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на приведення роботи підконтрольної організації у відповідність із вимогами законодавства у майбутньому і є обовязковою до виконання. Що ж стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи обєкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово відшкодовані шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення органу державного фінансового контролю до суду з відповідним позовом.

Отже, орган державного фінансового контролю має право заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обовязкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути кошти на відшкодування виявлених в ході перевірки збитків.

У порядку адміністративного судочинства може бути оскаржене лише таке рішення, яке порушує безпосередньо права чи обовязки позивача.

У справі, що розглядається, інспекція пред'явила вимоги, які вказують на виявлені збитки, їхній розмір та їх стягнення.

Крім того, суд зазначає, що у вимозі лише запропоновано позивачу стягнути кошти, а не зобовязано це зробити.

Зважаючи на те, що збитки стягуються у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю, правильність їх обчислення перевіряє суд, який розглядає цей позов.

Правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у постановах від 15.04.2014 року (справи №№ 21-40а14, 21-63а14), 13.05.2014 року (21-89а14) та інших.

Стосовно першої та другої позовної вимоги, суд зазначає, що включення до вимоги відомостей є безпосереднім правом відповідача по справі, яке визначено в чинному законодавстві України, а тому позов в цій частині не підлягає задоволенню.

За змістом ч. ч. 1, 2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги за заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Частиною 1 ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Статтею 86 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні (ч.1 ст.86); ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили (ч.2 ст.86); суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності (ч.3 ст.86).

Відповідно до п. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень суди перевіряють чи прийняті вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи не справедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

На підставі вищевикладеного суд вважає, що позовні вимоги позивача необґрунтовані та не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 4 ст. 94 КАС України судові витрати з відповідача не стягуються.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 160,161,162,163 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття в особі Харківського міського центру зайнятості до Державної фінансової інспекції в Харківській області про визнання незаконними дій, визнання протиправною вимоги та зобов'язання вчинити певні дії - відмовити в повному обсязі.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено КАС України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 29 вересня 2015 року.

Суддя Д.В. Бездітко