Справа № 805/3196/15-а
Суддя: Смагар С.В.
Дата ухвалення: 2015-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 вересня 2015 р. Справа № 805/3196/15-а

приміщення суду за адресою: 84112, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 2

11 год. 50 хв.

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Смагар С.В. розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Маріупольського міського центру зайнятості

до ОСОБА_1

про стягнення незаконно одержаних матеріальних коштів в сумі 11139 грн. 54 коп. (допомога по безробіттю)

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача, Товариства з обмеженою відповідальністю «Охоронний холдинг»

ВСТАНОВИВ:

Маріупольським міським центром зайнятості заявлено позов до ОСОБА_1 про стягнення незаконно одержаних матеріальних коштів в сумі 11139 грн. 54 коп. (допомога по безробіттю).

Позивач в обґрунтування позовних вимог посилається на те, що при звірці даних з податковими органами за 3 квартал 2014 року було встановлено, що відповідач отримав дохід від ТОВ «Охоронний холдинг» відповідно до умов договору від 18 липня 2014 року в період перебування на обліку в центрі зайнятості як безробітним з 17 квітня 2014 року по 19 січня 2015 року. Позивач зазначає, що відповідачем порушені частини 2, 3 статті 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», пункт 2 частини 1 статті 1 Закону України «Про зайнятість населення», внаслідок чого відповідачем незаконно одержані матеріальні кошти в сумі 11139 грн. 54 коп., які є допомогою по безробіттю за період з 18 липня 2014 року по 18 січня 2015 року. Позивач 20 серпня 2015 року, 8 вересня 2015 року, 25 вересня 2015 року до суду подав заяви про розгляд справи без участі представника, будь-яких додаткових доказів, крім тих, що приєднані до позову, в тому числі на виконання ухвали суду від 7 вересня 2015 року, позивач суду не надсилав.

Відповідач у письмових запереченнях проти позову заперечував, посилається на те, що не отримував будь-якого доходу від ТОВ «Охоронний холдинг» та не вчиняв будь-яких дій, які свідчать про умисне невиконання своїх обовязків як застрахованої особи, що впливають на умови виплати допомоги по безробіттю.

Від третьої особи надійшла 28 вересня 2015 року заява про розгляд справи в порядку письмового провадження. 25 вересня 2015 року до суду від третьої особи надійшли засвідчені копії договору від 18 липня 2014 року, протоколу узгодження договірної ціни, переліку порушень та майнової відповідальності як додаток до договору, акт прийому-передачі від 18 липня 2014 року, додаткової угоди від 31 липня 2015 року, пояснювальної записки від 27 липня 2014 року, рапорту начальника відділу охорони від 27 липня 2014 року, звіту за формою 1-ДФ за 3 квартал 2014 року, квитанції про отримання звіту податковим органом, звіту про відрахування єдиного соціального внеску за липень 2014 року, підтвердження про отримання звіту.

Відповідно до частини 6 статті 128 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта. Таким чином, суд дійшов висновку щодо можливості розгляду даної справи у письмовому провадженні на підставі наявних у матеріалах справи доказів

Дослідивши та оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, суд встановив наступне.

17 квітня 2014 року відповідачем подана заява до Маріупольського міського центру зайнятості про надання статусу безробітного. Наказом від 17 квітня 2014 року № НТ140417 відповідачу наданий статус безробітного. Наказом від 24 квітня 2014 року № НТ140424 відповідачу призначена допомога по безробіттю, виплата якої розпочата з 24 квітня 2014 року. Наказом від 14 травня 2014 року № НТ140514 відповідачу скорочена виплата допомоги по безробіттю у звязку із недотриманням безробітнім рекомендацій щодо сприяння працевлаштуванню на строк з 13 травня по 13 червня 2014 року. Наказом від 17 червня 2014 року №НТ140617 відповідачу поновлена виплата допомоги по безробіттю з 14 червня 2014 року. 19 січня 2015 року відповідачем подана заява до позивача щодо зняття з обліку у звязку із відмовою від послуг служби зайнятості. Наказом від 19 січня 2015 року №НТ150119 позивачем припинена виплата відповідачу допомоги по безробіттю та припинена реєстрація як безробітного.

Відповідно до наказу позивача № НТ150414 від 19 червня 2015 року у відношенні відповідача позивачем прийнято рішення про повернення коштів у встановленому порядку відповідно до пункту 6.14 Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики від 20 листопада 2000 року № 307 з 18 липня 2014 року по 18 січня 2015 року в сумі 11139 грн. 54 коп. Згідно з довідкою позивача від 18 червня 2015 року відповідачу була виплачена за період з 18 липня 2014 року по 18 січня 2015 року допомога по безробіттю в загальній сумі 11139 грн. 54 коп., в тому числі за липень 2014 року в сумі 1024 грн. 04 коп., за серпень 2014 року в сумі 1925 грн. 83 коп., за вересень 2014 року в сумі 1880 грн. 77 коп., за жовтень 2014 року в сумі 1857 грн. 47 коп., за листопад 2014 року в сумі 1694 грн. 08 коп., за грудень 2014 року в сумі 1778 грн. 90 коп., за січень 2015 року в сумі 978 грн. 45 коп.

З акту розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» від 19 червня 2015 року № 288 вбачається, що позивачем під час розслідування було встановлено отримання доходу відповідачем від ТОВ «Охоронний холдинг» у вигляді винагороди на умовах договору цивільно-правового характеру, що підтверджується звіркою з Державною податковою службою за 3 квартал 2014 року. За висновком даного акту позивач вважає підтвердженим факт отримання доходу у 3 кварталі 2014 року ОСОБА_1 від ТОВ «Охоронний холдинг» в період перебування на обліку в центрі зайнятості. Даний висновок позивачем здійснений на підставі документів, які надійшли на запит центру зайнятості від ТОВ «Охоронний холдинг», а саме: договір від 18 липня 2014 року № 418/180714, акт виконаних робіт від 1 серпня 2014 року.

Відповідно до частини 1 статті 4 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» від 2 березня 2000 року № 1533-III (надалі Закон № 1533) страхуванню на випадок безробіття підлягають особи, які працюють на умовах трудового договору (контракту), цивільно-правового договору, включаючи тих, які проходять альтернативну (невійськову) службу, а також тих, які працюють неповний робочий день або неповний робочий тиждень, та на інших підставах, передбачених законодавством про працю, військовослужбовці (крім військовослужбовців строкової служби), особи, які забезпечують себе роботою самостійно, та фізичні особи - підприємці. Згідно з нормою частини 1 статті 6 Закону № 1533 право на матеріальне забезпечення на випадок безробіття (далі - забезпечення) та соціальні послуги мають застраховані особи.

Відповідно до частини 2 статті 36 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг.

Частиною 3 статті 36 Закону № 1533 закріплено, що сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

25 вересня 2015 року до суду від третьої особи надійшли засвідчені копії договору від 18 липня 2014 року № 418/180714, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Охоронний холдинг» як замовником та ОСОБА_1 як виконавцем, протоколу узгодження договірної ціни від 18 липня 2014 року, переліку порушень та майнової відповідальності як додаток до договору. З даних документів вбачається, що обєктом надання послуг є збереження майна на обєкті, що знаходиться по вул. Лепорського,1 в м. Маріуполі. Також третьою особою надані суду засвідчені копії акту прийому-передачі від 18 липня 2014 року, додаткової угоди від 31 липня 2015 року, пояснювальної записки від 27 липня 2014 року, рапорту начальника відділу охорони від 27 липня 2014 року, звіту за формою 1-ДФ за 3 квартал 2014 року, квитанції про отримання звіту податковим органом, звіту про відрахування єдиного соціального внеску за липень 2014 року, підтвердження про отримання звіту. З акту прийому-передачі результатів наданих послуг за липень 2014 року від 1 серпня 2014 року вбачається, що розмір винагороди виконавця складає 342 грн., з яких розмір оподаткування складає 58 грн. 86 коп. та розмір утримання за матеріальні цінності складає 283 грн. 14 коп., до виплати винагорода виконавця складає 0 грн. Згідно з додатковою угодою від 31 липня 2014 року, наданою суду третьою особою, ТОВ «Охоронний холдинг» в односторонньому порядку розірвав договір з ОСОБА_1 від 18 липня 2014 року.

В розумінні частини 3 статті 36 Закону № 1533 сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі стягується з цієї особи внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними.

Суд не приймає посилання позивача у позовній заяві про встановлення факту повідомлення відповідачем неправдивих відомостей під час реєстрації в Маріупольському міському центрі зайнятості як безробітного з огляду на той факт, статус безробітного відповідачу був наданий 17 квітня 2014 року, та позивачем не надано суду жодного документу, який би підтверджував надання відповідачем під час реєстрації у квітні 2014 року неправдивих відомостей.

Суд також не приймає посилання позивача, що під час розслідування, висновки якого викладені в акті від 19 червня 2015 року, було встановлено отримання доходу відповідачем від ТОВ «Охоронний холдинг», що підтверджується звітом форми 1ДФ, поданої даним підприємством до податкового органу, з огляду на таке. Згідно з договором від 18 липня 2014 року (пункти 2.5-2.6) виплата винагороди здійснюється у безготівковій формі або готівкою з каси підприємства. Ухвалою від 7 вересня 2015 року суд витребував у третьої особи по справі докази фактичної сплати коштів ОСОБА_1 у безготівковій формі або готівкою з каси підприємства. Однак, такі докази третьою особою надані суду не були. З акту прийому-передачі результатів наданих послуг за липень 2014 року від 1 серпня 2014 року вбачається, що розмір винагороди виконавця складає 342 грн., з яких розмір оподаткування складає 58 грн. 86 коп. та розмір утримання за матеріальні цінності складає 283 грн. 14 коп., до виплати винагорода виконавця складає 0 грн. Отже, докази отримання відповідачем будь-якого доходу у вигляді коштів в матеріалах справи відсутні. Третьою особою також не надано суду доказів отримання відповідачем будь-яких інших матеріальних цінностей, за які було здійснено утримання. Таких доказів не було і у позивача під час проведення розслідування та складення акту від 19 червня 2015 року. Подання підприємством до податкового органу звіту форми 1ДФ не є єдиним та достовірним доказом отримання доходу фізичною особою.

Як визначено, частиною 2 статті 36 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. В розумінні частин 2 та 3 статті 36 Закону № 1553 сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі стягується у випадку умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними, а також неподання відомостей про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг.

Відповідно до частини 1 статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Отже, за сукупністю доказів суд дійшов висновку, що позивачем не доведене умисне невиконання відповідачем своїх обов'язків та зловживання ними, а також отримання відповідачем доходу, що вплинуло б на умови виплати допомоги по безробіттю.

Враховуючи вищевикладене, у суду відсутні підстави вважати отримані кошти відповідачем як допомогу по безробіттю від позивача як незаконно одержані.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню у повному обсязі.

Керуючись статтями 2-15, 17-18, 33-35, 41-42, 47-51, 56-59, 69-71, 79, 86, 87, 94, 99, 104-107, 110, 122-143, 151-154, 158, 160, 162, 163, 167, 185-186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову Маріупольського міського центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення незаконно одержаних матеріальних коштів в сумі 11139 грн. 54 коп. (допомога по безробіттю) відмовити повністю.

Постанова прийнята у нарадчій кімнаті 28 вересня 2015 року.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Смагар С.В.