Справа № 713/758/13-а
Суддя: Кириляк А. Ю.
Дата ухвалення: 2013-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 713/758/13-а
Провадження №2-а/713/30/13
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.06.2013 м. Вижниця

Вижницький районний суд Чернівецької області в складі головуючого судді Кириляк А.Ю. при секретарі Матейчук Л.Ю. за участю сторін , розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вижниця адміністративну справу за позовом Мар»янчук ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Карапчівської сільської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, ОСОБА_3 державного архітектурно-будівельного контролю Чернівецької області, Вижницька районна державну адміністрацію, відділ Держземагенства у Вижницькому районі, відділ містобудування та архітектури Вижницької РДА, про скасування рішення та зобовязання прийняти рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулися в суд з позовом до Карапчівської сільської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_3 державного архітектурно-будівельного контролю Чернівецької області, Вижницька районна державна адміністрація, відділ Держземагенства у Вижницькому районі, відділ містобудування та архітектури Вижницької РДА, про скасування рішення та зобовязання прийняти рішення.

В позові вказували, що ОСОБА_4 та ОСОБА_2 є власниками нежитлової будівлі, що знаходиться по вул. Тракторній 606 в с. Карапчів Вижницького району.

26.11.2012р. позивачі звернулись до Карапчівської сільської ради із заявою про надання дозволу на переведення власного нежитлового приміщення в житлове з метою проживання у ньому. Рішенням № 10 від 05.12.2012р. Карапчівської сільської ради Позивачам відмовлено у наданні дозволу на переведення нежитлового приміщення по вул. Тракторній 606 в с. Карапчів Вижницького району під житлове у і в зв»язку із тим, що приміщення знаходиться за межами населеного пункту.

Позивачі вважають відмову в наданні дозволу на переведення власного нежитлового приміщення в житлове неправомірною, а рішення відповідача незаконним і таким, що підлягає скасуванню з наступних підстав. Вказували на те, що мають нагальну потребу в житловій площі по вул. Тракторній 606 в с. Карапчів. ОСОБА_4 перебуває в пенсійному віці (1936 р.н.), з віком у нього погіршився стан здоров'я та працездатності, а тому він потребує сторонньої допомоги по догляду за господарством та за ним особисто.

Діти ОСОБА_5, на даний момент проживають в ІНФОРМАЦІЯ_1, і не мають змогу та можливість надати йому таку щоденну допомогу, проте для цього вони повинні проживати с. Карапчів та мати житло. ОСОБА_6 потребує поліпшення житлових умов, оскільки вимушена проживати у батьківському домі разом з іншою сім'єю. Тому, вони, володіючи нежитловим приміщенням по вул. Тракторній 606 в с. Карапчів Вижницького району вирішили перевести його в житлове. Технічним висновком від 17.05.2012р. арх. № 6726, встановлено, що переобладнання нежитлової будівлі в житлову по вул. Тракторній 606 в с. Карапчів Вижницького району технічно можливе. Враховуючи технічну можливість переведення зазначеної будівлі з нежитлової в житлову, позивачі 26.11.2012 р. звернулись до Відповідача з приводу отримання дозволу на таке переведення, але отримали рішення про відмову, що і є предметом оскарження в цьому позові. Вважали, що рішенням відповідача, як суб'єкта владних повноважень, порушені майнові та немайнові права позивачів, оскільки останні володіючи приміщенням не можуть здійснити усі правомочності власника - володіти, користуватись та розпоряджатись власним майном. Просили рішення Карапчівської сільської ради № 10 від 05.12.2012р. про відмову ОСОБА_4 та ОСОБА_2 у наданні дозволу на переведення житлового приміщення по вул. Тракторній 606 в с. Карапчів Вижницького району у слове скасувати повністю. Зобов'язати Карапчівську сільську раду прийняти нове рішення, яким надати ОСОБА_4 та ОСОБА_2 дозвіл на переведення нежитлового приміщення по вул. Тракторній 606 в с. Карапчів Вижницького району в житлове.

Позивачі та їх представник в судовому засіданні позов підтримали просили його задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні в судовому засіданні позов не визнав, вважав дії сільської ради правомірні.

Представник Вижницької районної державної адміністрації в судовому засіданні позов не визнав, вказував, що дії Карапчівської сільської ради були правомірними, а рішення прийнято відповідно до вимог чинного законодавства.

Представник відділу Держземагенства у Вижницькому районі в судовому засіданні позов не визнав просив в його задоволенні відмовити .

Представник відділу містобудування та архітектури Вижницької РДА в судовому засіданні заперечував, щодо задоволення позову вважав його безпідставним.

Представник інспекції державного архітектурно-будівельного контролю Чернівецької області, в судове засідання не з»явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи.

Суд заслухавши доводи сторін , дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ст.17 КАС України спори фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності підлягає розгляду у порядку адміністративного судочинства.

За змістом п.1 ст.3 КАС України, справа адміністративної юрисдикції переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший субєкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

В силу підпункту 10 п. «б» ст. 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», до віддання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить, зокрема, делеговане повноваження щодо обліку та реєстрації відповідно до закону обєктів нерухомого майна незалежно від форм власності.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії САА №052998 від 23.04.2003 р. Мар»ярчук ОСОБА_7 належить на праві спільної часткової власності 43/100 частки нежитлової будівлі с. Карапчів по вул. Тракторна, 606 Вижницького району . (а.с.8)

Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії САВ №793485 від 12.03.2008 р. ОСОБА_2 належить на праві спільної часткової власності 43/100 частки нежитлової будівлі с. Карапчів по вул. Тракторна, 606 Вижницького району .(а.с.9).

26.11.2012 р. позивачі звернулись до Карапчівської сільської ради із заявою про надання дозволу на переведення власного нежитлового приміщення в житлове з метою проживання у ньому.

Рішенням двадцять другої сесії VI скликання № 10 від 05.12.2012р. Карапчівської сільської ради позивачам відмовлено у наданні дозволу на переведення нежитлового приміщення по вул. Тракторній 606 в с. Карапчів Вижницького району під житлове у і в зв»язку із тим, що приміщення знаходиться за межами населеного пункту.

Згідно ст.122 ч.1 Земельного кодексу України, сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Відповідно до ст.38 Земельного кодексу України, до земель житлової та громадської забудови належать земельні ділянки в межах населених пунктів, які використовуються для розміщення житлової забудови, громадських будівель і споруд, інших об'єктів загального користування.

Для віднесення земельної ділянки до земель житлової та громадської забудови закон передбачає дві умови: (1) земельна ділянка має бути розташована в межах населеного пункту; (2) вона повинна "використовуватися для розміщення житлової забудови, громадських будівель і споруд, інших об'єктів загального користування". Вичерпного переліку "об'єктів загального користування" законодавство не визначає.

Ст.39 ЗК України передбачає, що використання земель житлової та громадської забудови здійснюється відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно-господарського устрою з дотриманням будівельних норм, державних стандартів і норм.

Згідно ст. 24 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» у разі відсутності плану зонування або детального плану території ,затвердженого відповідно до вимог цього Закону, передача (надання ) земельних ділянок із земель державної або комунальної власності у власність чи користування фізичним та юридичним особам для містобудівних потреб забороняється.

Ст.120 ЗК України передбачено,що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Істотною умовою договору, який передбачає набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, є кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв'язку з набуттям права власності на ці об'єкти. Укладення договору, який передбачає набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що пов'язане з переходом права на частину земельної ділянки, здійснюється після виділення цієї частини в окрему земельну ділянку та присвоєння їй окремого кадастрового номера.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку, у тому числі, органів державної влади. У справах щодо оскарження рішень суди перевіряють чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 статті 24 Закону України від 21 травня 1997 року №280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні» (далі - Закон №280/97-ВР) визначено, що органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.

Згідно із частиною 1 статті 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, виходячи з вищезазначеного, суд вважає, що вимоги позивачів безпідставні. Відповідач діяв в межах своїх повноважень у відповідності з діючим законодавством України.

Отже, зважаючи на викладене вище, у задоволенні позову Мар»янчук ОСОБА_1, ОСОБА_2, слід відмовити.

Згідно ст. 94, ч. 1 ст. 256 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа), оскільки в позові позивачу відмовлено, судові витрати не підлягають стягненню.

Керуючись ст.ст. 9, 11, 17, 69-72, 86, 94, 158-163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову Мар»янчук ОСОБА_1, ОСОБА_2 доКарапчівської сільської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, ОСОБА_3 державного архітектурно-будівельного контролю Чернівецької області, Вижницька районна державну адміністрацію, відділ Держземагенства у Вижницькому районі, відділ містобудування та архітектури Вижницької РДА, про скасування рішення та зобовязання прийняти рішення ,- відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Вінницького адміністративного апеляційного суду через Вижницький районний суд Чернівецької області шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її проголошення, а стороною, яка була відсутня в судовому засідання, протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: ОСОБА_8