Справа № 816/2345/15
Суддя: О.В. Гіглава
Дата ухвалення: 2015-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2015 року м. ПолтаваСправа № 816/2345/15

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Гіглави О.В.,

за участю:

секретаря судового засідання - Дубінчина О.М.,

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідачів - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області, Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області про визнання протиправними, скасування вимоги та рішень, -

В С Т А Н О В И В:

26 червня 2015 року фізична особа-підприємець ОСОБА_3 (далі за текстом - позивач, ФОП ОСОБА_3В.) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області (далі за текстом - відповідач, Кременчуцька ОДПІ, контролюючий орган), в якому з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог від 26 серпня 2015 року (т. І а.с. 236), просив визнати протиправними та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 21 травня 2015 року № Ф-/737, рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 09 червня 2015 року № /9854 та податкові повідомлення-рішення від 09 червня 2015 року №/9853, № /9856, № /9857, а податкове повідомлення-рішення від 09 червня 2015 року №/9855 просив визнати протиправним та скасувати в частині застосування штрафних санкцій на суму 248166,80 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач наполягає на тому, що контролюючий орган протиправно ставить йому у вину завищення витрат, пов'язаних з господарською діяльністю, та як наслідок - заниження суми податку на доходи фізичних осіб та зобов'язань зі сплати єдиного внеску, а відтак визначення суми недоїмки, податкових зобов'язань та застосування штрафу за несвоєчасне нарахування єдиного внеску вважає безпідставним. З приводу наявності порушення, що полягає у реалізації алкогольних напоїв за цінами, нижче законодавчо встановлених, не погоджується з розміром застосованих штрафних (фінансових) санкцій. Наявність порушення Порядку ведення касових операцій не заперечував, наполягав на тому, що випадки невиконання друку фіскальних звітних чеків та випадки незабезпечення їх зберігання є продовжуваним та триваючим правопорушенням відповідно, а отже, застосуванню штрафних санкцій підлягає не кожний окремий епізод такого незабезпечення/невиконання, а сукупність правопорушень. Щодо порушень, пов'язаних зі здійсненням розрахункових операцій з використанням платіжних карток, зазначає, що контролюючий орган вказані порушення пов'язує з відсутністю в розрахункових документах окремих реквізитів платіжної картки, проте не конкретизує зазначені недоліки, а відтак, висновки Кременчуцької ОДПІ з цього приводу є упередженими та необґрунтованими.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

В ході розгляду справи в якості другого відповідача судом залучено Кременчуцьку ОДПІ ГУ ДФС у Полтавській області, якою прийнято оскаржувані податкові повідомлення-рішення, на відміну від оскаржуваної вимоги та рішення про застосування штрафних санкцій, які прийняті Кременчуцькою ОДПІ ГУ Міндоходів у Полтавській області.

Представник відповідачів позов не визнав та просив суд відмовити у його задоволенні, свої заперечення мотивує тим, що позивачем допущено порушення правил формування витрат, пов'язаних з господарською діяльністю, що призвело до заниження позивачем податку з доходів фізичних осіб та негативно вплинуло на визначення розміру єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування. Крім того, ФОП ОСОБА_3 порушено порядок ведення касових операцій та вимог Законів України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" та "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів". Спірні рішення Кременчуцької ОДПІ вважає обґрунтованими та правомірними, а позовні вимоги - безпідставними.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні факти та відповідні до них правовідносини.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 (ідентифікаційний код НОМЕР_1), зареєстрований як фізична особа-підприємець Кременчуцьким міським управлінням юстиції 08 жовтня 2007 pоку, номер запису про реєстрацію 0011553, перебуває на податковому обліку в Кременчуцькій ОДПІ з 10 жовтня 2007 року.

В період з 21 квітня 2015 року по 14 травня 2015 року працівниками Кременчуцької ОДПІ проведено документальну планову виїзну перевірку ФОП ОСОБА_3 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками за період з 01 січня 2013 року по 31 грудня 2014 року, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01 січня 2013 року по 31 грудня 2014 року, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01 січня 2013 року по 31 грудня 2014 року.

За результатами перевірки складено акт від 21 травня 2015 року № 658/16-03-17-01-08/НОМЕР_1 (т І а.с. 17-46), яким зафіксовано порушення позивачем вимог:

- пункту 177.4 статті 177, підпункту 14.1.138 пункту 14.1 статті 14, підпункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок з доходів фізичних осіб на 542748,08 грн;

- пункту 2 статті 7, пункту 11 статті 8, статті 9 розділу ІІІ Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", що стало наслідком заниження суми єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування на 39970,60 грн, в тому числі: за 2013 рік - на 39565,29 грн, за 2014 рік - на 405,31 грн;

- пункту 1, 9 статті 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг";

- пункту 2.6 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні;

- статті 18 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів".

На підставі акта перевірки від 21 травня 2015 року № 658/16-03-17-01-08/НОМЕР_1 Кременчуцькою ОДПІ прийнято:

- вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 21 травня 2015 року № Ф-/737 (т. І а.с. 8), якою позивача зобов'язано сплатити суму недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у розмірі 39970,60 грн.

- рішення від 09 червня 2015 року № /9854 (т. І а.с. 9) про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску в розмірі 3997,06 грн;

- податкове повідомлення-рішення від 09 червня 2015 року № /9853 (т. І а.с. 11), яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем "податок з доходів фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування" на загальну суму 678435,10 грн., в тому числі: за основним платежем 542748,08 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 135687,02 грн.;

- податкове повідомлення-рішення від 09 червня 2015 року № /9855 (т. І а.с. 15), яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції (штраф) в розмірі 248506,8 грн.;

- податкове повідомлення-рішення від 09 червня 2015 року № /9856 (т. І а.с. 14), яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції (штраф) у розмірі 4719,5 грн.;

- податкове повідомлення-рішення від 09 червня 2015 року № /9857 (т. І а.с. 13), яким застосовано штрафні (фінансові) санкції (штраф) в розмірі 10000,00 грн.

Позивач, не погоджуючись з даними рішеннями, звернувся до суду з позовом про їх скасування.

Надаючи оцінку спірним вимозі про сплату боргу (недоїмки) від 21 травня 2015 року №Ф-/737, рішенню про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 09 червня 2015 року № /9854 та податковому повідомленню-рішенню від 09 червня 2015 року № /9853, суд виходить з наступного.

Судом встановлено, що контролюючий орган винесення спірної вимоги та рішень пов'язує з встановленим в ході проведення перевірки фактом порушення позивачем протягом 2013-2014 років порядку формування витрат на суму 3192635,77 грн, що стало наслідком заниження податкових зобов'язань ФОП ОСОБА_3 з податку на доходи фізичних осіб за період, охоплений перевіркою, на 542748,08 грн. Зважаючи на те, що єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування фізичними особами-підприємцями нараховується за наслідками визначення розміру доходу, отриманого від діяльності, яка оподатковується податком на доходи фізичних осіб, Кременчуцькою ОДПІ виявлено заниження розміру єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування на загальну суму 39970,60 грн. та за несвоєчасне нарахування єдиного внеску застосовано штраф в розмірі 3997,06 грн.

Матеріалами справи підтверджено, що контролюючий орган ставить у вину позивачу неправильність визначення витрат за період з 01 січня 2013 року по 31 грудня 2014 року внаслідок відсутності документального підтвердження пов'язаності понесених витрат з одержанням доходу від надання маркетингових послуг, інформаційних послуг, послуг з просування товару, консультаційних послуг, послуг за розміщення на торгівельному обладнанні рекламних матеріалів, послуг з дослідження кон'юктури ринку, послуг з передпродажної підготовки, послуг з забезпечення наявності продукції та інших подібних послуг та послуг оренди.

Згідно з пунктом 164.1 статті 164 Податкового кодексу України чистий річний оподатковуваний дохід визначається відповідно до пункту 177.2 статті 177 Податкового кодексу України, а саме, об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи-підприємця, та пункту 178.3 статті 178 Податкового кодексу України, згідно з яким оподатковуваним доходом вважається сукупний чистий дохід, тобто різниця між доходом і документально підтвердженими витратами, необхідними для провадження певного виду незалежної професійної діяльності.

Пунктом 177.4 статті 177 Податкового кодексу України передбачено, що до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать документально підтверджені витрати, що включаються до витрат операційної діяльності згідно з розділом III цього Кодексу.

Перелік витрат, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, закріплений у статті 138 Податкового кодексу України.

Так, за правилами пункту 138.1 статті 138 Податкового кодексу України витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті: інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу; крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

Пунктом 138.2 статті 138 Податкового кодексу України визначено, що витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

В письмовому запереченні на позов (т. І а.с. 190) відповідач не заперечує факту понесення позивачем витрат згідно з документами, наданими на перевірку, та визнає пов'язаність зазначених витрат з господарською діяльністю ФОП ОСОБА_3, зокрема, з діяльністю щодо реалізації товарів. При цьому вказує на відсутність понесення витрат, які пов'язані з отриманням доходу від надання в оренду майна, надання маркетингових, інформаційних та інших подібних послуг, а понесені витрати на оплату комунальних послуг та заробітної плати вважає витратами, які безпосередньо пов'язані з одержаним доходом від реалізації товарів.

В ході розгляду справи представник Кременчуцької ОДПІ не зміг пояснити суду, які саме витрати, на думку відповідача, не підлягають визнанню витратами, що пов'язані з господарською діяльністю платника податків, які саме документи відсутні чи не надавались до перевірки або є неналежним чином оформленими та на підставі яких відомостей контролюючим органом сформовано висновок про завищення позивачем витрат в перевіреному періоді.

Суд зауважує, що акт перевірки від 21 травня 2015 року № 658/16-03-17-01-08/НОМЕР_1 також не містить конкретизації операцій, на підставі яких позивачем безпідставно сформовано витрати, та відомостей про досліджені в ході перевірки первинні документи.

На переконання суду, висновок контролюючого органу про те, що позивачу потрібно було визначати чистий оподатковуваний дохід від надання в оренду майна та від надання маркетингових, інформаційних та інших подібних послуг з урахуванням безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів витрат, а витрати, понесені на оплату комунальних послуг та заробітної плати, потрібно було визначити та задекларувати витратами, які безпосередньо пов'язані з доходом від реалізації товарів, не може свідчити про фактичне заниження позивачем загальної суми оподаткованого доходу та завищення витрат, пов'язаних з провадженням господарської діяльності. Крім того, суд наголошує на тому, що Кременчуцькою ОДПІ не ставиться під сумнів реальність та документальне підтвердження спірних витрат.

Суд також бере до уваги, що відповідачем в акті перевірки зазначено лише про факт заниження ФОП ОСОБА_3 об'єкту оподаткування по одному виду діяльності, але не вказано про факт завищення податкових зобов'язань по іншому виду діяльності. Фактично вказане в акті порушення не впливає на визначення загальної суми чистого оподаткованого доходу, як об'єкта оподаткування, від здійснення всіх видів економічної діяльності.

Аналізуючи викладене, судом підтверджено, що контролюючим органом безпідставно занижено суму витрат, пов'язаних з господарською діяльністю, збільшено податок на доходи фізичних осіб, визначено суму недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та застосовано штраф за несвоєчасне нарахування єдиного внеску, що у свою чергу зумовлює висновок про обґрунтованість позовних вимог в частині визнання протиправними та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 21 травня 2015 року № Ф-/737, рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 09 червня 2015 року № /9854 та податкового повідомлення-рішення від 09 червня 2015 року № /9853 про збільшення грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб та застосування штрафних санкцій.

Надаючи правову оцінку податковому повідомленню рішенню Кременчуцької ОДПІ від 09 червня 2015 року № /9857, яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції за порушення вимог Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" в розмірі 10000,00 грн, суд дійшов наступних висновків.

В ході розгляду справи судом встановлено, що позивачем в періоді, охопленому перевіркою, допущено порушення статті 18 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" та постанови Кабінету Міністрів України "Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв" від 30.10.2008 №957.

Так, матеріалами справи підтверджено факт реалізації ФОП ОСОБА_3 у період з 01 серпня по 03 серпня 2014 року алкогольних напоїв за цінами, нижче встановлених Кабінетом Міністрів України мінімальних роздрібних цін на алкогольні напої (т. І а.с. 213-215).

За правилами частини другої статті 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" (в редакції, чинній на дату допущення вказаного правопорушення) у разі оптової або роздрібної торгівлі коньяком, алкогольними напоями, горілкою, лікеро-горілчаними виробами та вином за цінами, нижчими за встановлені мінімальні оптово-відпускні або роздрібні ціни на такі напої до суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів в розмірі 100 відсотків вартості отриманої партії товару, розрахованої виходячи з мінімальних оптово-відпускних або роздрібних цін, але не менше 5000 гривень.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що до позивача належить застосувати штраф у розмірі 5000,00 грн., в той час коли контролюючим органом застосовано штрафні санкції в розмірі 10000,00 грн.

Відтак, податкове повідомлення-рішення Кременчуцької ОДПІ від 09 червня 2015 року № /9857 підлягає частковому скасуванню в частині застосування штрафних санкцій в розмірі 5000,00 грн.

Доводи відповідача про правомірне застосування до позивача санкцій в розмірі 10000,00 грн відповідно до редакції статті 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", чинній станом на дату прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, суд вважає необґрунтованими, оскільки станом на дату допущення порушення позивачем вимог закону мінімальний розмір санкції становив 5000,00 грн. В даному випадку відповідачем допущено порушення статті 58 Конституції України шляхом застосування норми, яка посилила відповідальність особи.

Що стосується податкового повідомлення-рішення від 09 червня 2015 року №/9855, яким до позивача за порушення вимог Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" застосовані штрафні (фінансові) санкції в сумі 248506,80 грн., належить звернути увагу, що до нього увійшли санкції за два порушення:

1) непроведення розрахункових операцій на повну суму покупки через реєстратори розрахункових операцій при продажу товарів з використанням платіжних карток, сума санкцій за яке складає 241026,80 грн;

2) невиконання щоденного друку на реєстраторах розрахункових операцій фіскальних звітних чеків, не забезпечення їх зберігання в книгах обліку розрахункових операцій, сума санкцій за яке складає 7480,00 грн.

Так, перевіркою встановлено факт непроведення розрахункових операцій на повну суму покупки через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій при продажу товарів з використанням спеціального платіжного засобу (платіжних карток) на загальну суму 48239,88 грн. (т. І а.с. 197-208), а саме:

- у період з 19 квітня по 21 жовтня 2013 року позивачем через реєстратор розрахункових операцій № НОМЕР_2 не проведено розрахункові операції на суму 32546,58 грн.;

- у період з 12 липня по 17 вересня 2013 року позивачем через реєстратор розрахункових операцій № НОМЕР_3 не проведено розрахункові операції на суму 15693,30 грн.

При цьому, звітом банківської установи, що обслуговує рахунок позивача (т І а.с. 197-208, т. ІІ а.с. 45-58 та 77-114), підтверджується факт внесення коштів на рахунок ФОП ОСОБА_3 в безготівковій формі, проте через відповідні реєстратори розрахункових операцій зазначену реалізацію товарів на вказані суми не проведено.

Аналізуючи зміст зазначених документів, судом підтверджено факт незабезпечення позивачем проведення розрахункових операцій на повну суму покупки через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій на загальну суму 48239,88 грн.

Суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов'язані проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок (пункт 1 стаття 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг").

Належить також відзначити, що доводи позивача про те, що контролюючий орган пов'язує факт встановлення вищеописаного порушення з відсутністю певних реквізитів платіжних карток в розрахунковому документі, не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом, натомість матеріали справи містять докази про те, що Кременчуцькою ОДПІ ставиться у вину платнику саме факт непроведення через реєстратори розрахункових операцій сум грошових коштів, що надійшли від розрахунків із застосуванням платіжних карток.

Оскільки допущення позивачем зазначеного порушення підтверджується матеріалами справи (т. ІІ а.с. 43-58), суд погоджується з правомірністю притягнення ФОП ОСОБА_3 до відповідальності шляхом накладення штрафу, проте, суд не визнає правомірним накладення за вищевказане порушення штрафних санкцій в розмірі 241026,80 грн, зазначаючи про таке.

Згідно з пунктом 1 статті 17 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" (в редакції, що діяла на дату виникнення спірних правовідносин), за порушення вимог цього Закону до суб'єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням відповідних органів доходів і зборів застосовуються фінансові санкції у таких розмірах: у разі встановлення протягом календарного року в ході перевірки факту: проведення розрахункових операцій з використанням реєстраторів розрахункових операцій або розрахункових книжок на неповну суму вартості проданих товарів (наданих послуг); непроведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи; невідповідності суми готівкових коштів на місці проведення розрахунків сумі коштів, зазначеній у денному звіті, а в разі використання розрахункової книжки - загальній сумі продажу за розрахунковими квитанціями, виданими з початку робочого дня; нероздрукування відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції, або проведення її без використання розрахункової книжки на окремому господарському об'єкті такого суб'єкта господарювання: вчинене вперше - 1 гривня; вчинене вдруге - 100 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим підпунктом, товарів (послуг); за кожне наступне вчинене порушення - у п'ятикратному розмірі вартості проданих з порушеннями, встановленими цим підпунктом, товарів (послуг).

Таким чином, для застосування штрафу за друге порушення в 100 відсотковому розмірі, а за кожне наступне - у п'ятикратному розмірі вартості проданих з порушеннями, встановленими цим підпунктом, товарів (послуг), - контролюючим органом має бути зафіксовано перше порушення та винесено податкове повідомлення-рішення про застосування штрафної санкції в розмірі 1 гривня.

Судом встановлено, що на протязі календарного року відповідачем перевірки позивача не проводились та порушення не фіксувались, а тому до ФОП ОСОБА_3 за вперше допущене порушення мав бути застосований штраф в розмірі 01,00 грн.

Аналогічна правова позиція підтримана Харківським апеляційним адміністративним судом в ухвалі від 16.02.2015 у справі №816/4537/14 та Вищим адміністративним судом України /ухвала від 03.03.2015/ (том 2 а.с. 9-35).

Відтак, податкове повідомлення-рішення від 09 червня 2015 року №/9855 про застосування до позивача штрафу за непроведення розрахункових операцій на повну суму покупки через РРО в частині застосування штрафних санкцій в розмірі 241026,80 грн підлягає скасуванню на суму 241025,80 грн.

Крім того, досліджуваним податковим повідомленням-рішенням до позивача, окрім іншого, застосовано штраф за не забезпечення виконання друку на РРО фіскальних звітних чеків (15 епізодів) та незабезпечення зберігання фіскальних звітних чеків в КОРО (7 епізодів) в розмірі 7480,00 грн (340 грн х 22).

Пунктом 9 статті 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" передбачено, що cуб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язані щоденно друкувати на реєстраторах розрахункових операцій (за виключенням автоматів з продажу товарів (послуг) фіскальні звітні чеки і забезпечувати їх зберігання в книгах обліку розрахункових операцій.

Відповідно до пункту 4 статті 17 вказаного Закону до суб'єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням відповідних органів доходів і зборів застосовуються фінансові санкції у розмірі двадцять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі невиконання щоденного друку фіскального звітного чеку або його незберігання.

Суд зазначає, що позивач у адміністративному позові не заперечував факту допущення порушення вимог пункту 9 статті 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", проте вказував на неправомірність визначення розміру штрафної (фінансової) санкції.

Суд погоджується з такими запереченнями ФОП ОСОБА_3 з огляду на наступне.

Аналіз положень пункту 9 статті 3 та пункту 4 статті 17 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" дає підстави для висновку, що зазначена фінансова санкція встановлена за порушення суб'єктами підприємницької діяльності вимоги закону щоденно друкувати фіскальний звітний чек та зберігати його в книзі обліку розрахункових операцій.

Не виконуючи, протягом певного періоду, обов'язок щодня друкувати фіскальний звітний чек, суб'єкт підприємницької діяльності вчиняє продовжуване порушення, а не зберігаючи цей чек у книзі обліку розрахункових операцій - триваюче.

Згідно зі статтею 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, за дії (бездіяльність), які у своїй сукупності складають єдине продовжуване чи триваюче правопорушення, суб'єкта господарювання, у даному випадку, можливо притягнути до відповідальності лише один раз.

Відтак, у разі вчинення суб'єктом підприємницької діяльності порушення, відповідальність за яке передбачено пунктом 4 статті 17 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", відповідний контролюючий орган може застосувати до порушника лише одну фінансову санкцію в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (340,00 грн) незалежно від кількості випадків невиконання щоденного друку фіскального звітного чека та/або його незберігання в книзі обліку розрахункових операцій.

Вказану правову позицію наведено у постановах Верховного Суду України від 16 квітня 2013 року (справа № 21-89а13), від 04 червня 2013 року (справа № 21-155а13) та від 17 грудня 2013 року (справа № 21-442а13).

Враховуючи наведене вище, суд дійшов висновку про те, що контролюючим органом безпідставно застосовано до позивача фінансові санкції за порушення вимог пункту 9 статті 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" в розмірі 7480,00 грн, адже розмір таких санкцій має становити 340,00 грн.

Зважаючи на те, що позивач не заперечує факту вчинення ним зазначеного вище порушення вимог пункту 9 статті 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" та визнає правомірність застосування штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 340,00 грн., позовні вимоги ФОП ОСОБА_3 про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Кременчуцької ОДПІ податкового повідомлення-рішення від 09 червня 2015 року №/9855 в частині застосування штрафних санкцій на суму 7140,00 грн. підлягають задоволенню.

Щодо податкового повідомлення-рішення від 09 червня 2015 року №/9856 про накладення на ФОП ОСОБА_3 штрафних санкцій за порушення вимог Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні в розмірі 4719,50 грн, суд зазначає наступне.

Зазначеним податковим повідомлення-рішенням до позивача за порушення вимог пункту 2.6 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, що полягає у неоприбуткуванні готівкових коштів в повній сумі їх фактичного надходження в книгах обліку розрахункових операцій на загальну суму 943,90 грн, на підставі абзацу 3 статті 1 Указу Президента України "Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки" застосовано фінансові санкції в п'ятикратному розмірі від суми неоприбуткованих коштів, що складає 4719,50 грн (943,90 грн х 5).

Мотивуючи позовні вимоги в даній частині, позивач виходив з того, що ним забезпечено збереження фіскальних звітних чеків та безперебійне надіслання на сервер ДФС України інформації щодо сум грошових коштів, що надійшли до каси, на підставі фіскальних звітних чеків, а відтак платник податків вважає, що зазначені дії виключають можливість приховування фактично одержаної суми готівки та жодним чином не завдають збитків дохідній частині державного бюджету.

Вказані доводи, на думку суду, є обґрунтованими з огляду на наступне.

За приписами пункту 2.6 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15 грудня 2004 року № 637 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 13 січня 2005 року за № 40/10320, уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній сумі оприбутковуватися.

У разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням реєстратора розрахункових операцій або використанням розрахункової книжки оприбуткуванням готівки є здійснення обліку зазначених готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у книзі обліку розрахункових операцій на підставі фіскальних звітних чеків реєстратора розрахункових операцій (даних розрахункової книжки).

Суми готівки, що оприбутковуються, мають відповідати сумам, визначеним у відповідних касових (розрахункових) документах.

Згідно пунктів 1 та 7 статті 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі громадського харчування та послуг" суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язані:

проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок;

подавати до органів доходів і зборів звітність, пов'язану із застосуванням реєстратора розрахункових операцій та розрахункових книжок, не пізніше 15 числа наступного за звітним місяця у разі, якщо цим пунктом не передбачено подання інформації по дротових або бездротових каналах зв'язку.

Постановою Кабінету Міністрів України "Про затвердження вимог щодо реалізації фіскальних функцій реєстраторами розрахункових операцій для різних сфер застосування" від 18 лютого 2002 року № 199 затверджено вимоги щодо реалізації фіскальних функцій реєстраторами розрахункових операцій для різних сфер застосування, відповідно до яких реєстратор розрахункових операцій повинен забезпечувати формування та друкування таких денних звітів як Х-звіт та Z-звіт.

За приписами пункту 2 постанови "Про затвердження вимог щодо реалізації фіскальних функцій реєстраторами розрахункових операцій для різних сфер застосування" від 18 лютого 2002 року № 199, Z-звіт - це денний звіт з обнулінням інформації в оперативній пам'яті та занесенням її до фіскальної пам'яті РРО. Для РРО, у Z-звіті яких не зазначається інформація про операції "службового внесення" або "службової видачі" сум готівки, Z-звіт означає сукупність Х-звіту та Z-звіт, при цьому першим виконується Х-звіт.

Аналіз вищевказаного нормативно-правового акта дає підстави вважати, що Z-звіт має містити основну інформацію, в тому числі і фінансову щодо наданих послуг.

Відповідачем в ході розгляду справи не спростовано того, що ФОП ОСОБА_3 забезпечено своєчасне роздрукування та збереження фіскальних звітних чеків від 17 вересня 2013 року та від 21 листопада 2013 року на суму 943,90 (т. І а.с. 244, 248), а також забезпечено безперебійне надіслання інформації до сервера ДФС України щодо сум надходження готівки до каси на підставі фіскальних звітних чеків, проте на момент проведення перевірки позивачем не забезпечено повне відображення у книгах обліку розрахункових операцій відомостей про готівку, яка надійшла до кас, що підтверджується копіями з книги обліку розрахункових операцій № /4 (т. І а.с. 216-219) та книги обліку розрахункових операцій № (т І а.с. 220-223), долученими відповідачем до матеріалів справи.

Надані позивачем на вимогу суду копії зазначених книг обліку розрахункових операцій №/4 (т. І а.с. 243-246) та № НОМЕР_4 (т. І а.с. 247-250) містять відмінності від досліджених в ході перевірки відомостей книг обліку розрахункових операцій та свідчать про виправлення виявлених в ході перевірки недоліків та належне оприбуткування готівки позивачем 21 листопада 2013 року та 17 вересня 2013 року.

Відтак, судом встановлено факт несвоєчасного виконання позивачем запису в КОРО за наявності роздрукованого Z-звіту, що визнається порушенням законодавства в частині порядку ведення КОРО, а не порушенням ведення касових операцій у національній валюті щодо оприбуткування готівки в касі, як на те вказує контролюючий орган, оскільки проведення готівкових коштів через РРО із роздрукуванням Z-звіту є свідченням їх занесення до фіскальної пам'яті, що виключає підставу приховування відповідної суми виручки, тому підстави для застосування штрафних санкцій за неоприбуткування готівкових коштів в повній сумі їх фактичного надходження в книгах обліку розрахункових операцій - відсутні.

Аналогічна правова позиція викладена Вищим адміністративним судом України в ухвалах від 25.03.2013 (http://reyestr.court.gov.ua/Review/30406499), від 04.12.2014 (http://reyestr.court.gov.ua/Review/42743181).

Таким чином, судом підтверджено наявність підстав для скасування вищевказаного податкового повідомлення-рішення від 09 червня 2015 року № /9856 та задоволення позову ФОП ОСОБА_3 в зазначеній частині.

Відповідно до частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, та застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно із статтею 86 цього ж Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Таким чином, суд перевіривши матеріали справи, оцінивши надані докази, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 21 травня 2015 року № Ф-/737, рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 09 червня 2015 року № /9854, податкове повідомлення-рішення від 09 червня 2015 року № /9853, податкове повідомлення-рішення від 09 червня 2015 року № /9856 повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 09 червня 2015 року № /9857 в частині застосування до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 штрафних санкцій в розмірі 5000,00 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 09 червня 2015 року № /9855 в частині застосування до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 штрафних санкцій в розмірі 248165,80 грн.

В іншій частині позову відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови з одночасним надісланням її копії до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови складено 28 вересня 2015 року.

Суддя О.В. Гіглава