Справа № 22-а-1291/11
Суддя: Данілов О. М.
Дата ухвалення: 2011-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 22-а-1291/11 Головуючий у І інстанції Верещак А.М.
Провадження № Доповідач у 2 інстанції Данілов
Категорія 63 10.05.2011
ПОСТАНОВА

Іменем України

10 травня 2011 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді Суханової Є.М., суддів: Данілова О.М., Мельника Я.С.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Києві справу за апеляційною скаргою управління Пенсійного фонду України у м. Біла Церква Київської області на постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 30 червня 2009 року в справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України у м. Біла Церква Київської області про зобовязання проведення доплати до пенсії особі, яка має статус «дитини війни»,

ВСТАНОВИЛА:

!

У березні 2009 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, у яком просила визнати відмову відповідача щодо виплати їй щомісячної соціальної допомоги у розмір 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, як дитині війни, протиправною, зобов'язати відповідач нарахувати невиплачену державну соціальну допомогу в розмірі 30 відсотків мінімальної пенс за віком за період за 2008 рік відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист діте війни».

Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 30 червня 200 року позов задоволено частково. Визнано протиправною відмову відповідача у не нарахуванні і виплаті позивачу щомісячної державної соціальної підтримки, як дитині війни. Зобовязав відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії позивачці з 12 березня 2008 року, урахуванням підвищення на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. 6 Заког України «Про соціальний захист дітей війни».

В апеляційній скарзі УПФУ в м. Біла Церква Київської області просить скасувати постаної суду та відмовити в задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм матеріально: та процесуального права.

Перевіривши законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводі апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, і апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Згідно ч. З ст. 22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесенні змін чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно ч. 1 ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в с; рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядувані посадових і службових осіб.

Згідно преамбули Закону України "Про соціальний захист дітей війни" цей За* установлює правовий статус дітей війни і визначає основи їх соціального захисту та гарантує соціальну захищеність шляхом надання пільг і державної соціальної підтримки.

Статтею 6 зазначеного Закону передбачена державна соціальна підтримка дітей війни, змістом якої дітям війни пенсії або щомісячне грошове утримання чи державна соціалі

допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на ЗО відсотків мінімальної пенси за віком.

Згідно ст. 7 цього Закону фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених цим Законом, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

По справі встановлено, що позивачка перебуває на обліку в УІІФУ в м .Біла Церква Київської області, отримує пенсію за віком та має статус дитини війни і відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» має право на державну соціальну підтримку у вигляді підвищення пенсії на ЗО відсотків мінімальної пенсії за віком.

Проте, така надбавка їй виплачувалась у значно меншому розмірі, оскільки підпунктом 2 пункту 41 розділу II "Внесення змін до деяких законодавчих актів України" Закону України "Про державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", яким текст статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" був викладений в новій редакції, були звужені гарантовані Конституцією України та Законом України "Про соціальний захист дітей війни" права позивачки на державну соціальну підтримку дітей війни у вигляді підвищення пенсії на ЗО відсотків мінімальної пенсії за віком.

Згідно пункту 2 Рішення Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22.05.2008 року визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) положення статті 67 розділу І, пунктів 2-4, 6-8, 10-18, підпункту 7 пункту 19, пунктів 20-22, 24-34, підпунктів 1-6, 8-12 пункту 35, пунктів 36-100 розділу II "Внесення змін до деяких законодавчих актів України" та пункту 3 розділу III "Прикінцеві положення" Закону України "Про державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України".

Згідно пункту 5 зазначеного Рішення положення Закону України "Про державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Ухвалюючи постанову про часткове задоволення позову, суд обґрунтовано виходив із засад пріоритетності законів над підзаконними актами та прийшов до правильного висновку про те, що відповідач, як орган, якому делеговано повноваження щодо призначення і виплати пенсій та доплат до них, повинен був діяти у відповідності з вимогами ст. 6 Закону України «Пре соціальний захист дітей війни» і здійснити позивачці відповідні нарахування, але у порушення вимог указаної статті таких нарахувань не проводив, чим і допустив протиправну бездіяльність.

Доводи відповідача щодо правомірності своїх дій з посиланням на відсутність бюджетню коштів для повної реалізації програми з доплат дітям війни обґрунтовано не взяті судом до уваги оскільки питання фінансування цих видатків не виступає предметом даного спору. Проблемі надання бюджетних коштів відповідачу для виконання покладених на нього обовязків у справаз цієї категорії виходять за межі заявлених вимог і судом не розглядались.

Проте, не можна погодитись з висновком суду в частині зобовязання відповідача здійсниті перерахунок пенсії позивачці з 12 березня 2008 року з урахуванням підвищення на 30 °/ мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітеі війни» та виплатити заборгованість по пенсії, оскільки позивачка звернулася до суду 12.03.200' року (згідно дати реєстраційного штампу на позовній заяві -(а.с.2).

Тому, враховуючи Рішення Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22.05.200 року та межі позовних вимог, останні підлягають задоволенню з 22 травня 2008 року.

За таких підстав, апеляційна скарга управління пенсійного фонду України у м. Біла Церке Київської області на постанову Білоцерківського міськраЙОННОГО СУДУ КИЇВСЬКОЇ області ві 30 червня 2009 року підлягає частковому задоволенню, а постанова суду першої інстанції зміні частині періоду проведення перерахування та виплат.

Керуючись ст. ст. 198, 201, 205, 207 КАСУкраїни, колегіясуддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу управління пенсійного фонду У країни у м. Біла Церква Київської області задовольнити частково.

Постанову Білоцерківського міськрайонного суду Кііївської області від 30 червня 2009 року змінити частково: «Зобовязати Управління Пенсійного фонду України у м. Біла Церква Київської області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 щомісячної державної соціальної надбавки до пенсії з урахуванням підвищення, передбаченого ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком за період з 22 травня 2008 року.

В решті постанову залишити без змін.

Постанова набирає законної сили відповідно до ч. 5 ст. 254 КАС України та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді