Справа № 727/5153/15-а
Суддя: Гонтарук В. М.
Дата ухвалення: 2015-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 727/5153/15-а

Головуючий у 1-й інстанції: Смотрицький В.Г.

Суддя-доповідач: Гонтарук В. М.

29 вересня 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гонтарука В. М.

суддів: Білої Л.М. Матохнюка Д.Б. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 в особі війського комісара ЧМВК підполковника В`юн Юрія Олексійовича на постанову Шевченківського районного суду м. Чернівці від 24 липня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальністю,

В С Т А Н О В И В :
Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальністю.

Постановою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 24 липня 2015 року позов задоволено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Мотивами апеляційної скарги особи, яка її подала, зазначає порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також невідповідність висновків суду обставинам справи та неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.

Сторони в судове засідання не з`явилися. Про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до ч.4 ст.196 КАС України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

За таких обставин, а також враховуючи, що судом участь сторін в судовому засіданні не визнавалась обов`язковою, колегія суддів прийшла до висновку щодо можливості апеляційного розгляду справи в порядку письмового провадження у відповідності до пункту 2 частини 1 статті 197 КАС України.

Згідно з частиною 6 статті 12, частиною 1 статті 41 КАС України у випадку неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, під час судового розгляду повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не відбувається.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Частиною 1 ст. 195 КАС України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 є деканом Чернівецького факультету Національного технічного університету "Харківський політехнічний інститут" навчального закладу Харківського політехнічного інституту.

07 травня 2015 року безпосередньо позивачу було направлено мобілізаційне розпорядження військового комісара ОСОБА_2 .

На виконання вказаного розпорядження ОСОБА_1 14 травня 2015 року (а.с.8) направлено лист за № 11-16/178, в якому зазначено про те, що були оповіщенні працівники Чернівецького факультету НТУ "ХПІ", яким потрібно було видати повістки для проходження медичної комісії та наголошено про відповідальність щодо неявки та ухилення від мобілізації.

16 червня 2015 року начальником відділення військового обліку та бронювання сержантів і солдатів запасу Чернівецького МВК старшим лейтенантом ОСОБА_3 складено протокол про адміністративне правопорушення. Згідно із даним протоколом 16 червня 2015 року о 11 годині в АДРЕСА_1 , в приміщенні Чернівецького факультету НТУ "ХПІ" встановлено факт, що гр. ОСОБА_1 не виконано мобілізаційного розпорядження військового комісара Чернівецького МВК № 55 ВОБ від 04.06.2015 року.

18 червня 2015 року т.в.о. війського комісара Чернівецького МВК ОСОБА_4 виніс постанову № 43, якою визнав гр. ОСОБА_1 винним у вчинені правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 210-1 КУпАП (а.с.6).

На думку відповідача гр. ОСОБА_1 в період з 12-14 травня 2015 року, після вручення повісток про прибуття громадян, які працюють на Чернівецькому факультеті НТУ "ХПІ" до Чернівецького МВК для проходження медичного огляду, не вжив заходів щодо забезпечення прибуття окремих громадян за відповідними викликами, чим порушив вимоги Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".

Позивач вважає вказану постанову незаконною, у зв`язку з чим звернувся до суду за захистом порушених прав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не доведено наявності в діях позивача складу правопорушення ч. 1 ст. 210-1 КУпАП, що виключає можливість притягнення до адміністративної відповідальності.

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду, з огляду на наступне.

Згідно до положень статті 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції,у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом, передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами.

Відповідно до ст. 254 Кодексу України про адміністративні правопорушення про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовими особами або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у 2 (двох) екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Згідно з ст. 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складання, посада, прізвище, ім`я по - батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягується до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 210-1 КУаАП порушення законодавства про мобілізаційну підготовку та мобілізацію-тягне за собою накладення штрафу на громадян від одного до трьох неоподаткованих мінімумів доходів громадян і на посадових осіб-від семи до десяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Як встановлено з матеріалів справи, 07 травня 2015 року відповідно до мобілізаційного розпорядження військовий комісар ОСОБА_2 підполковник ОСОБА_5 повідомив декана Чернівецького НТУ "ХПІ" про необхідність до 11 травня 2015 року провести оповіщення, шляхом вручення повісток про проходження медичного огляду та забезпечення прибуття окремих громадян за відповідними викликами, які працюють на Чернівецькому факультеті НТУ"ХПІ", також згідно до додатку додано 22 повістки, а саме: 16 повісток ПСС та 6 повісток офіцерів (а.с. 3), однак, у зв`язку з невиконанням поставлених вимог відповідачем відносно позивача був складений протокол про адміністративне правопорушення від 16 червня 2015 року.

При аналізі вказаного протоколу судом апеляційної інстанції було встановлено, що вказаний акт містить ряд неточностей та розбіжностей, а саме: як вбачається зі змісту даного протоколу, в ньому не вказано посаду особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, що у свою чергу порушує вимоги ст. 256 КУпАП.

Також, суд апеляційної інстанції зазначає, що в протоколі не вірно зазначено суть адміністративного правопорушення, а саме "за невиконання мобілізаційного розпорядження військового комісара Чернівецького МВК №55ВОБ від 04.06.2015 року", так як в матеріалах справи міститься мобілізаційне розпорядження військового комісара Чернівецького МВК підполковника ОСОБА_5 від 07 травня 2015 року № 1203 (а.с.3).

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що протокол про адміністративне провопорушення від 16 червня 2015 року складений з порушенням норм ст. 256 КУпАП.

Відповідно до вимог ч.2 ст.235 КУпАП військові комісари, від імені військових комісаріатів, розглядають справи про адміністративні правопорушення і мають право накладати адміністративні стягнення, передбачені статтями 210, 210-1, 211 - 211-6 КУпАП.

Згідно ч.2 ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративні правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки та інше.

В силу вимог положень ч.1 ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Згідно з ст.278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

В призмі наведених правових норм колегією суддів встановлено, що Постанова №43 від 18 червня 2015 року про притягнення гр. ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності не містить нормативної кваліфікації дій, інкримінованих позивачеві: нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, адже ст. 210-1 КУпАП є бланкетною та передбачає відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, тобто в оскаржуваній постанові відсутні посилання на порушення позивачем конкретних норм Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та/або Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Окрім того, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що в оскаржуваній постанові відсутні посилання на обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, та обґрунтування застосування стягнення у зазначеному розмірі, встановленому ст.210-1 КУпАП.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином колегія суддів приходить до висновку, що при прийнятті Постанови №43 від 18 червня 2015 року відповідачем не дотримано встановлених законодавчих норм, що регулюють порядок фіксування адміністративного правопорушення, а тому є протиправною та підлягає скасуванню.

Апелянтом не надано достатніх доказів в підтвердження доводів апеляційної скарги, у зв`язку з чим остання задоволенню не підлягає.

Колегія суддів апеляційної інстанції додатково зазначає, що при прийняті оскажуваної постанови Шевченківським районним судом м.Чернівці від 24 липня 2015 року судом в описовій та резолютивній частинах рішення допущено описки, а саме зазначено дату постанови № 43 т.в.о. військового комісара Чернівецького міського військового комісаріату від 18.07.2015 року, тоді як в матеріалах справи міститься постанова датована 18.06.2015 року.

Тобто, зазначена описка є технічною помилкою, яка не впливає на зміст встановлених обставин та висновків суду.

Також, колегія суддів звертає увагу на те, що, у відповідності до положень статті 200 КАС України, не може бути скасовано правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відповідно до ч.1 ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення правильно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку, та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстави для задоволення вимог апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :
апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 в особі війського комісара ЧМВК підполковника В`юн Юрія Олексійовича залишити без задоволення, а постанову Шевченківського районного суду м. Чернівці від 24 липня 2015 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. ст. 212, 254 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі протягом трьох днів з дня закінчення розгляду справи.

Головуючий Гонтарук В. М.

Судді Біла Л.М.

Матохнюк Д.Б.