Справа № 804/9001/15
Суддя: Власенко Денис Олександрович
Дата ухвалення: 2015-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 серпня 2015 р. Справа № 804/9001/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Власенка Д.О.,
при секретарі судового засідання Гелетій М.Т.
представників позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Дніпропетровську адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Стандарт Україна" до Східно-Дніпровської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що податковим органом були проведені перевірки ТОВ «Стандарт Україна». Висновки актів вважає необґрунтованими та такими, що не відповідають фактичним обставинам та повністю спростовуються наявними первинними документами. Прийняті на їх підставі податкові повідомлення-рішення Східно-Дніпровської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області вважає такими, що прийняті з порушенням вимог чинного законодавства підлягають скасуванню.
Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили задовольнити в повному обсязі.
Представник відповідача в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.
Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши чинне законодавство, з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
ТОВ Стандарт Україна 09.08.2002 року зареєстровано виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради, знаходиться за адресою Дніпропетровська область, Васильківський район, с. Васильківка, вул. Будьонного, 129 та перебуває на податковому обліку в Східно-Дніпровській ОДПІ. Предметом діяльності товариства є допоміжна діяльність у рослинництві; оптова торгівля зерном, необробленим тютюном і кормами для тварин; складське господарство. Фактично основними видами діяльності підприємства є надання послуг елеватора зі зберігання зерна та оптова торгівля зерном.
20.03.2015 року податковим органом було складено Акт № 36/22/32082681 Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ Стандарт Україна з питання дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість у вересні, жовтні та листопаді 2014 року.
07.05.2015 року податковим органом було складено Акт № 14/22/32082681 Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ Стандарт Україна з питання дотримання вимог податкового законодавства щодо фінансово-господарських відносин з МВП ВКФ Експрес-Комплект у січні 2015 року.
27.05.2015 року податковим органом було складено Акт № 22/22/32082681 «Про результати документальної планової виїзної перевірки ТОВ «Стандарт Україна» з питання дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2014 року по 31.12.2014 року».
19.06.2015 року податковим органом було складено Акт № 35/22/32082681 Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ Стандарт Україна з питання дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість за період березень 2015 року.
На підставі зазначених актів перевірки Східно-Дніпровською обєднаною державною податковою інспекцією ГУ ДФС у Дніпропетровській області винесені оскаржувані податкові повідомлення-рішення.
Правомірність дій податкового органу при формуванні висновків актів перевірки та правомірність податкових повідомлень-рішень є предметом розгляду даної адміністративної справи.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд зазначає наступне.
Підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України встановлено, що податковим кредитом є сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.
Згідно пункту 58.1. ст. 58 Податкового кодексу України встановлено, що у разі коли сума грошового зобов'язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян), або у разі коли за результатами перевірки контролюючий орган встановлює факт невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, або зменшує розмір задекларованого від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованого платником податків відповідно до розділу V цього Кодексу, такий контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення.
При цьому статтею 54 Податкового кодексу України передбачено, що контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо, зокрема, дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов'язань, суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках;
У відповідності до пунктів 198.1, 198.2, 198.3, 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає, зокрема, у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг. Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: або дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг, або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.
Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за встановленою ставкою протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням чи виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку або придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.
Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями та іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
Виходячи із системного аналізу вказаних норм Податкового кодексу України, податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість має бути підтверджений належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків. Виникнення у платника податку на додану вартість права на податковий кредит не ставиться у залежність від дотримання вимог податкового законодавства і сплатою податку до бюджету іншими суб'єктами господарювання.
Водночас, за відсутності факту придбання товарів чи послуг або в разі, якщо придбані товари чи послуги не призначені для використання у господарській діяльності платника податку, відповідні суми не можуть включатися до складу податкового кредиту для цілей оподаткування податком на додану вартість навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів.
Тобто, для підтвердження даних податкового обліку платника податку можуть братись до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.
Господарською операцією, згідно зі ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.
Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Також, вказана вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків, як обов'язкова ознака господарської операції, кореспондує і з нормами Податкового кодексу України. При цьому, сама собою відсутність окремих документів (ліцензій, дозволів і т.п.), а так само помилки у їх оформленні, не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю мали місце.
Підставою для прийняття зазначених податкових повідомлень-рішень, податковий орган зокрема визначив непідтвердженість факту придбання послуг у ТОВ «АК «АКР», МПП ВКФ «Експрес-Комплект», ТОВ «Юсон-Груп», ТОВ «Агрофірма «Полісся», ТОВ «Айтехно», ПП «ПВКФ «Техноград» та ТОВ «Клинкор» з огляду на відсутність в них основних засобів, трудових ресурсів, виробничого обладнання, сировини та матеріалів для виконання умов договору, а також належним чином оформлених паперових носіїв, та як наслідок непідтвердженість факту здійснення господарських операцій стосовно її подальшої реалізації покупцям та правомірність визначення суми податкового зобовязання від такої реалізації.
Отже, податковий орган дійшов висновку, що оскільки не підтверджено факт реального вчинення господарських операцій ТОВ «Стандарт Україна» з контрагентами, у останнього не виникає податкових зобовязань та відсутнє право на податковий кредит.
Під час розгляду справи судом встановлено, що ТОВ Стандарт Україна (Покупець) було укладено з ТОВ АК АКР (Продавець) Договір поставки соняшника від 02.09.2014 року № 1 та Договір поставки соняшника від 17.10.2014 року № 2, у відповідності з якими Продавець зобовязується поставити і передати у власність, а Покупець оплатити та прийняти соняшник ДСТУ 7011-2009, українського походження врожаю 2014 року на умовах EXW-франко склад ТОВ Стандарт Україна.
На виконання умов Договору від 02.09.2014 року № 1 ТОВ Стандарт Україна було отримано від ТОВ АК АКР насіння соняшника на загальну суму 7081894,61 грн., в т.ч. ПДВ 1180315,02 грн., що підтверджується видатковими та податковими накладними, транспортування товару підтверджується товарно-транспортними накладними
22.09.2014 року ТОВ Стандарт Україна (Покупець) було укладено з С(Ф)Г Нива (Продавець) Договір поставки соняшника№ 2, у відповідності з яким Продавець зобовязується поставити і передати у власність, а Покупець оплатити та прийняти соняшник ДСТУ 7011-2009, врожаю 2014 року на умовах EXW-франко склад ТОВ Стандарт Україна.
На виконання умов Договору від 22.09.2014 року № 2 ТОВ Стандарт Україна було отримано від С(Ф)Г Нива насіння соняшника на загальну суму 7705212 грн., в т.ч. ПДВ 1284202 грн., що підтверджується видатковими та податковими накладними.
06.11.2014 року ТОВ Стандарт Україна (Покупець) було укладено з МПП ВКФ Експрес-Комплект (Продавець) Договір поставки № 2, у відповідності з яким Продавець зобовязується поставити обладнання у власність Покупця, а Покупець зобовязується прийняти товар на умовах даного договору.
На виконання умов Договору від 06.11.2014 року № 2 ТОВ Стандарт Україна було отримано від МПП ВКФ Експрес-Комплект обладнання на загальну суму 3178243,04 грн., в т.ч. ПДВ 529707,17 грн., що підтверджується видатковими та податковими накладними.
01.09.2014 року ТОВ Стандарт Україна (Покупець) було укладено з ТОВ Юсон Груп (Продавець) Договір поставки № 1, у відповідності з яким Продавець зобовязується поставити обладнання у власність Покупця, а Покупець зобовязується прийняти товар на умовах даного договору.
На виконання умов Договору від 06.11.2014 року № 1 ТОВ Стандарт Україна було отримано від ТОВ Юсон Груп обладнання на загальну суму 904003,72 грн., в т.ч. ПДВ 150667,29 грн., що підтверджується видатковими та податковими накладними.
16.01.2015 року ТОВ Стандарт Україна (Покупець) було укладено з МПП ВКФ Експрес Комплект (Продавець) Договір поставки № 1, у відповідності з яким Продавець зобовязується поставити обладнання згідно специфікації у власність Покупця, а Покупець зобовязується прийняти товар на умовах даного договору. Транспортування товару підтверджується товарно-транспортною накладною.
26.01.2015 року ТОВ Стандарт Україна (Покупець) було укладено з МПП ВКФ Експрес Комплект (Продавець) Договір поставки № 2, у відповідності з яким Продавець зобовязується поставити обладнання згідно специфікації у власність Покупця, а Покупець зобовязується прийняти товар на умовах даного договору.
28.01.2015 року ТОВ Стандарт Україна (Покупець) було укладено з МПП ВКФ Експрес Комплект (Продавець) Договір поставки № 3, у відповідності з яким Продавець зобовязується поставити обладнання згідно специфікації у власність Покупця, а Покупець зобовязується прийняти товар на умовах даного договору.
29.01.2015 року ТОВ Стандарт Україна (Покупець) було укладено з МПП ВКФ Експрес Комплект (Продавець) Договір поставки № 4, у відповідності з яким Продавець зобовязується поставити обладнання згідно специфікації у власність Покупця, а Покупець зобовязується прийняти товар на умовах даного договору.
03.03.2015 року ТОВ Стандарт Україна (Покупець) було укладено з ТОВ Агрофірма Полісся (Продавець) Договір поставки соняшника № 1, у відповідності з яким Продавець зобовязується поставити і передати у власність, а Покупець оплатити та прийняти соняшник ДСТУ 7011-2009, українського походження врожаю 2014 року на умовах EXW-франко склад ТОВ Стандарт Україна.
На виконання умов Договору від 03.03.2015 року № 2 ТОВ Стандарт Україна було отримано від ТОВ Агрофірма Полісся насіння соняшника на суму 5916000 грн., в т.ч. ПДВ 986000 грн., що підтверджується видатковою та податковою накладними. Постачання соняшника від ТОВ Агрофірма Полісся в кількості 580 тн. здійснювалось шляхом перепису зі зберігання з зернового складу ТОВ Стандарт Україна за адресою с. Васильківка, вул. Будьонного, 129/60 на підставі заяви директора ТОВ Агрофірма Полісся ОСОБА_3 від 04.03.2015 року .
08.05.2014 року ТОВ Стандарт Україна (Покупець) було укладено з ТОВ Айтехно (Продавець) Договір поставки № 1, предметом якого є поставка обладнання згідно специфікації.
03.04.2014 року ТОВ Стандарт Україна (Покупець) було укладено з ПП НВКФ Техноград (Продавець) Договір поставки № 1, предметом якого є поставка конвеєрів стрічкових.
02.06.2014 року ТОВ Стандарт Україна (Покупець) було укладено з ТОВ Клинкор (Продавець) Договір поставки № 1 на поставку товару.
Сума податку на додану вартість за зазначеними податковими накладними включена до податкового кредиту відповідного періоду, відображена в реєстрі отриманих податкових накладних, які відповідають даним додатку 5 до податкових декларацій з податку на додану вартість, даним декларацій з ПДВ.
Розрахунки відбувались в безготівковій формі та підтверджуються наданими до перевірки платіжними дорученнями.
Як вбачається з Акту перевірки від 19.06.2015 року № 35/22/32082681, на підставі якого було винесено оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 19.06.2015 року№ НОМЕР_3, підставою для висновків про відсутність придбання ТОВ Стандарт Україна соняшника у ТОВ Агрофірма Полісся на підставі Договору поставки від 03.03.2015 року № 1 зявилася інформація, викладена у листі Глухівської ОДПІ від 16.06.2015 року, про те, що ТОВ Агрофірма Полісся виключене з реєстру субєктів спеціального режиму оподаткування ПДВ в зв'язку з непідтвердженням статусу сільськогосподарського підприємства.
Суд критично ставиться до твердження податкового органу про те, що законодавством формування суб'єктом господарювання податкового кредиту ставиться у залежність від наявності у контрагента статусу сільськогосподарського підприємства, оскільки формування субєктом господарювання податкового кредиту пов'язане з призначенням придбаних товарів для використання у господарській діяльності та наявності податкової накладної.
Як вбачається з актів перевірок, додатковою підставою для визнання нікчемними договорів, укладених ТОВ Стандарт Україна з контрагентами, з'явилася відсутність товарно-транспортних накладних на перевезення товару, недоліки у їх заповненні, а також недоліки у заповненні видаткових накладних на отриманий товар.
Суд не погоджується з позицією податкового органу про те, що у зв'язку з відсутністю товарно-транспортних накладних, дорожніх листів, довіреностей та іншої первинної документації, що підтверджує транспортування та зберігання товару є підставою для відмови у задоволенні позову, оскільки відсутність зазначених документів не є безумовною підставою ставити під сумнів здійснення господарських операцій.
Згідно з пп. 11.1, 11.3, 11.4, 11.5, 11.7 зазначених Правил основними документами на перевезення вантажів є товарно-транспортні накладні та дорожні листи вантажного автомобіля. Разом з тим, вказані правила перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні не встановлюють правил податкового обліку, а лише встановлюють права, обов'язки та відповідальність власників автомобільного транспорту (перевізників). При цьому, документи обумовлені вказаними правилами, зокрема, товарно-транспортна накладна та подорожній лист, не є документами первинного бухгалтерського обліку, що підтверджують обставини придбання та продажу товарно-матеріальних цінностей. Крім того, чинним законодавством України не встановлено обов'язку суб'єкта господарювання, а також права здійснювати перевірку справжності наданих контрагентами документів при укладенні договорів.
Крім того слід зазначити, що у разі підтвердження дійсного виконання вiдповiдних господарських операцій певні недоліки первинних документів, зокрема, їх підписання невстановленою особою, є свідченням недобросовiсностi постачальника та не можуть слугувати підставою для притягнення платника податку-покупця до вiдповiдальностi.
Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.
Згідно ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.
Зі змісту актів перевірки випливає, що спірні господарські операції підтверджені розрахунковими та платіжними первинними документами, податковими накладними.
Окремі формальні недоліки первинних документів, самі по собі не можуть бути безумовною підставою для позбавлення таких документів сили податкового і бухгалтерського документа, а відтак висновок відповідача про завищення ТОВ Стандарт Україна податкового кредиту, лише з формальних підстав є неправомірним та суперечить вимогам статті 4 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", якою встановлено превалювання сутності над формою, тобто, операції повинні обліковуватися відповідно до їх сутності, а не лише виходячи із юридичної форми.
Окрім того, податкові накладні постачальників за спірними операціями заповнені у відповідності до вимог п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України і вказана обставина податковим органом у Актах перевірки не оспорюється.
З актів перевірки також випливає, що постачальники ТОВ Стандарт Україна на момент здійснення господарських операцій та виписки податкових накладних були зареєстровані платниками ПДВ, мали свідоцтва платника ПДВ та індивідуальні податкові номери, задекларували свої податкові зобов'язання з ПДВ.
Податковим кодексом України або ж іншим нормативно-правовим актом не встановлено будь-яких обмежень, ніж наявність належним чином оформленої податкової накладної, щодо включення до податкового кредиту суми сплаченого податку на додану вартість.
Також, як вбачається з актів перевірок відповідача, в якості доказу нереальності господарських операцій, є твердження податкового органу про неможливість реального виконання укладених ТОВ Стандарт Україна зі своїми контрагентами правочинів через їх відсутність за місцем знаходження та відсутність у них необхідних умов для ведення господарської діяльності з посиланням на дані актів перевірок інших податкових органів.
Отже, Європейський суд з прав людини чітко визначає правило індивідуальної відповідальності платника податків. Тобто, добросовісний платник податків не має зазнавати негативних наслідків через порушення з боку його контрагентом.
Щодо висновків відповідача про нікчемність правочинів, укладених ТОВ Стандарт Україна з контрагентами, суд зазначає наступне.
Основним завдання органів державної податкової служби є здійснення контролю дотримання податкового законодавства і надання роз'яснень законодавства з питань оподаткування платникам податків.
Жодним законом не передбачено право органу державної податкової служби самостійно, в позасудовому порядку, визнавати нікчемними правочини.
Стаття 204 Цивільного кодексу України закріплює принцип презумпції правомірності правочину: правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він невизнаний судом недійсним.
Згідно з ч. 2 ст. 215 Цивільного кодексу України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.
Отже, підставою вважати правочин нікчемним являється його недійсність, встановлена законом, а не актами, які б факти в цьому акті не були відображені.
Відповідно до статті 228 ЦК України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.У складі цивільного правопорушення, передбаченого ст. 228 ЦК України міститься обов'язкова ознака - специфічна мета - порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.Наявність мети, включеної до складу правопорушення підлягає обов'язковому доведенню. Мета юридичної особи має бути доведена через мету відповідного керівника - фізичної особи, яка на момент укладання угоди виконувала представницькі функції за статутом (положенням) або за довіреністю. При цьому, наявність мети зазначеної в диспозиції ст. 228 ЦК України у фізичної особи тягне кримінальну відповідальність за відповідними статтями Кримінального кодексу України за скоєний злочин, замах на злочин або готування до злочину.
Відповідачем не надано доказів фактів порушення конституційних прав чи свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконного володіння ним внаслідок укладання та виконання ТОВ Стандарт Україна та його контрагентами спірних правочинів.
Відповідачем також не наведено наявності мети, завідома суперечної інтересам держави і суспільства, а також існування умислу у ТОВ Стандарт Україна чи його контрагентів, як обов'язкової ознаки для визнання правочину нікчемним та застосування відповідних санкцій.
Таким чином, суд приходить до висновку що, належних доказів нікчемності правочинів, укладених між ТОВ Стандарт Україна та контрагентами, відповідач у відповідних Актах перевірки не навів.
Що стосується донарахування податку з доходів фізичних осіб у сумі 499,56 грн. та штрафних санкцій у сумі 499,56 грн., то, як вбачається з акту перевірки від 27.05.2015 року № 22/22/32082681, відповідач у вказаному Акті зазначив, що з 01.06.2014 року по 31.12.2014 року в порушення ст. 169 ПКУ фізичній особі ОСОБА_4 продовжено надання соціальної пільги за кількома місцями одержання доходів, чим занижено суму податку на доходи фізичних осіб 545,15 грн..
Проте, у оскаржуваному податковому повідомленні-рішенні від 03.07.2015 року № НОМЕР_5 збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб на суму 999,12 грн., в тому числі за основним платежем - 499,56 грн. , за штрафними санкціями 499,56 грн. Крім того, суд звертає увагу на те, що із зазначеного Акту перевірки не вбачається чим підтверджується той факт, що ОСОБА_4 була надана соціальна пільга за кількома місцями одержання доходів.
Під час розгляду справи відповідачем за правилами частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України не спростовано достовірності відомостей первинних та розрахункових документів, поданих платником податків на підтвердження факту реальності здійснення господарських операцій за спірними правочинами, відповідачем не доведено неможливості проведення господарських операцій з урахуванням фізичних характеристик товару, просторових та часових факторів, економічних чинників, не подано доказів відсутності руху активів у процесі здійснення господарської операції, доказів відсутності зміни стану та структури активів, зобов'язань чи власного капіталу сторін спірних правочинів, доказів отримання майнової вигоди чи права на таку вигоду будь-кого з учасників операції виключно шляхом зменшення бази оподаткування з певного податку та/або отримання коштів із Державного бюджету за одночасної відсутності об'єктивної можливості отримати майнову вигоду від цієї операції в інший спосіб, доказів отримання позивачем товарів (робіт, послуг) від іншої особи ніж сторона за правочином.
У ході розгляду справи відповідачем не доведений факт несумісності предмету спірних правочинів з напрямом господарської діяльності ТОВ «Стандарт Україна». Доказів того, що у спірних правовідносинах позивач та його контрагент є пов'язаними особами, були обізнані з обставинами організації господарської діяльності один одного, діяли взаємоузгоджено та зловмисно, маючи на меті завдати шкоди інтересам Держави, мали інший матеріальний інтерес, ніж виконання зобов'язань за спірними правочинами, вчинені правочини об'єктивно не були потрібні для організації господарської діяльності позивача, господарські операції за спірними правочинами були відображені лише в документообігу, а фактично не відбулись і не спричинили змін у структурі і складі активів сторін спірних правочинів, відповідач до суду не подав.
Таким чином, оцінивши докази, які є у справі, суд дійшов висновку, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення Східно-Дніпровської обєднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Дніпропетровській області не відповідають вимогам законодавства, в зв'язку з чим адміністративний позов ТОВ «Стандарт Україна» підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Стандарт Україна" до Східно-Дніпровської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 15.04.2015 року № НОМЕР_1, винесене Східно-Дніпровською обєднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, яким Товариству з обмеженою відповідальністю "Стандарт Україна" збільшено суму грошового зобовязання з податку на додану вартість на суму 7873985 грн., в тому числі за основним платежем 5249323 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 2624662 грн.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 26.06.2015 року № НОМЕР_3, винесене Східно-Дніпровською обєднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, яким Товариству з обмеженою відповідальністю "Стандарт Україна" збільшено суму грошового зобовязання з податку на додану вартість на суму 1479000 грн., в тому числі за основним платежем 986000 грн., за штрафними санкціями 493000 грн.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 03.07.2015 року № НОМЕР_4, винесене Східно-Дніпровською обєднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, яким Товариству з обмеженою відповідальністю "Стандарт Україна" збільшено суму грошового зобовязання з податку на додану вартість на суму 384774 грн., в тому числі за основним платежем 256516 грн., за штрафними санкціями 128258 грн.;
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 03.07.2015 року № НОМЕР_5, винесене Східно-Дніпровською обєднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, яким Товариству з обмеженою відповідальністю "Стандарт Україна" збільшено суму грошового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб на суму 999,12 грн., в тому числі за основним платежем 499,56 грн., за штрафними санкціями 499,56 грн.
Апеляційна скарга на постанову суду подається до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.
Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 14 вересня 2015 року

Суддя ОСОБА_5