Справа № 713/167/13- а
Суддя: Кириляк А. Ю.
Дата ухвалення: 2013-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 713/167/13- а
Провадження №2-а/713/11/13
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.02.2013 м. Вижниця

Вижницький районний суд Чернівецької області в складі головуючого судді Кириляк А.Ю. при секретарі Корпан А.В. за участю позивача ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора ВДАІ Косівського РВ УМВС України в Івано-Франківської області ОСОБА_2 про визнання постанови про адміністративне правопорушення протиправною та нечинною ,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до інспектора ВДАІ Косівського РВ УМВС України в Івано-Франківської області ОСОБА_2 про визнання постанови про адміністративне правопорушення протиправною та нечинною.

В позові вказував, що 18.01.2013 року отримав лист з ВДАІ Вижницького РВ УМВС України в Чернівецькій області, в якому була копія постанови ATI № 015412 від 01.12.2012 року, якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 ОСОБА_1 та притягнуто до адміністративної відповідальності шляхом накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень.

З наведеної спірної постанови стало відомо, що 01.12.2012 року на автодорозі в с. Ст. Кути він, керуючи автомобілем, не виконав вимогу дорожнього знаку "Стоп-контроль".

Насправді ситуація виглядала наступним чином: 01.12.2012 року, він, керуючи автомобілем "Opel Vivaro", держ. № НОМЕР_1, проїжджаючи на автодорозі в с. Ст. Кути і побачивши знак "Стоп-контроль", зупинив автомобіль перед знаком і через декілька секунд продовжив рух. Через кілька метрів після знаку ст. інспектор Косівського ВДАІ к-н міліції ОСОБА_2 подав жезлом вимогу зупинити транспортний засіб. Згідно з п. 2.4 "Правил дорожнього руху" він зупинив автомобіль, як того вимагають Правила. Перевіривши документи, інспектор звинуватив його в тому, що він не зупинився перед даним знаком, з чим категорично не погодився. Після цього інспектор з документами (посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу) відійшов в сторону і сів у свій автомобіль. Приблизно через 15-20 хв. він повернувся, віддав документи, поцікавився місцем проживання і побажав щасливої дороги, після чого він продовжив рух.

Просив постанову ATI № 015412 від 01.12.2012 року по справі про адміністративне правопорушення, якою притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 шляхом застосування до нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу - визнати протиправною та нечинною.

Позивач в судовому засідані позов підтримав просив його задовольнити в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не зявився незважаючи на те, що належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, в адресованій суду заяві просив розгляд справи відкласти у звязку з відсутністю оригіналу адміністративного протоколу.

Відповідно до ч.4 ст.128 КАС України у разі неприбуття відповідача субєкта владних повноважень, належним чином повідомленого про дату, час та місце судового розгляду, без поважних причин або без повідомлення ним про причини неприбуття розгляд справи не відкладається і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що причини неявки відповідача не є поважними, а позов обґрунтований та підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність субєктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією або законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно ст.18 ч.1 п.2 КАС України місцевим загальним судам, як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Постанова про притягнення фізичних осіб до адміністративної відповідальності є правовим актом індивідуальної дії (п. 3 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України №2 від 06.03.2008 року).

Судом встановлено, що постановою серії АТ 1№ 015412 від 01.12.2012 року по справі про адміністративне правопорушення позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 ОСОБА_1, згідно якої позивач ОСОБА_1, 01.12.2012 року в м. Старі ОСОБА_1 керуючи автомобілем не виконав вимогу дорожнього знаку «Стоп контроль» чим скоїв адміністративне правопорушення передбачене ст.122 ч.1 ОСОБА_1 та на нього було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 340,00 гривень.

Відповідно до ст.283 ОСОБА_1, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Як вбачається з постанови серії АТ 1№ 015412 від 01.12.2012 року по справі про адміністративне правопорушення в постанові не зазначено ,яким автомобілем керував водій.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.288 ОСОБА_1 постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного штрафу може бути оскаржено - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний суд у порядку, визначеному КАС України з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до ст.2 ч.3 КАС України, суд, перевіряє оскаржувану постанову на предмет дотримання субєктом владних повноважень принципів правомірної адміністративної поведінки, а саме: чи прийнято рішення обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Відповідно до ст.222 ОСОБА_1 розгляд справ про правопорушення, передбачені ч.1 ст.122 цього Кодексу, покладено на органи внутрішніх справ (міліцію).

Згідно ст.254 ОСОБА_1, про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Однак на час розгляду справи не відомо чи складався взагалі даний протокол , адже відомостей про те чи складався протокол про адміністративне правопорушення у матеріалах відсутні.

Відповідно до ч.1 ст.268 ОСОБА_1 особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ст.280 ОСОБА_1 орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно ст.251 ОСОБА_1 доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч.1 ст.69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових, доказів, висновків експертів.

Згідно ст.71 ч.2 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Стаття 7 ОСОБА_1 передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Відповідачем не надано суду будь-яких доказів на спростування пояснень позивача, а тому суд розглядає справу в межах наданих позивачем доказів.

Протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст.251 ОСОБА_1 є лише одним із доказів, який повинен оцінюватись в сукупності з іншими доказами.

Відповідачем не надано доказів на підтвердження викладених у постанові обставин вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. За таких обставин факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 ОСОБА_1, на думку суду, є недоведеним.

Відповідно до ст.245 ОСОБА_1 завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно зі ст.252 ОСОБА_1 орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст.283 і 284 ОСОБА_1. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до п.1 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України №2 від 6 березня 2008 року «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень КАС України під час розгляду адміністративних справ щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень» належить перевірити, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, тому суд вважає, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності з порушенням встановленого законодавством порядку.

При таких обставинах, суд приходить до висновку, що постанова від 01.12.2012 року винесена за відсутністю належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт порушення ОСОБА_1 правил дорожнього руху України, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.2 ст.171-2 КАС України, рішення місцевого загального суду як адміністративного суду у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності є остаточним і оскарженню не підлягає.

Відповідно до ч.5 ст.288 ОСОБА_1, особа, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати державного мита.

На підставі ст.ст.122 ч.1, 247, 265-2, 287-289 ОСОБА_1, керуючись ст.ст. 18, 69, 71, 87, 90, 99, 100, 128, 158-163, 167, 171-2 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 про визнання постанови про адміністративне правопорушення протиправною та нечинною.

Постанову інспектора ВДАІ Косівського РВ УМВС України в Івано-Франківської області ОСОБА_2 серії АТ 1 №015412 від 01 грудня 2012 року про накладення адміністративного стягнення відносно ОСОБА_1, за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст.122 ч.1 ОСОБА_1 у виді штрафу в сумі 340,00 гривень - визнати протиправною та скасувати.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_3