Справа № 2а-4010/10/0470
Суддя: Потолова Ганна Володимирівна
Дата ухвалення: 2014-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 лютого 2014 р. Справа № 2а-4010/10/0470
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Потолової Г.В. розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом Субєкта підприємницької діяльності-фізичної особи ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у м.Дніпродзержинську про визнання недійсним податкових повідомлень-рішень,
Позивач підтримала позовні вимоги в повному обсязі не заперечувала проти подальшого розгляду справи в порядку письмового провадження.
Відповідач у судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце його проведення, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення 04.02.2014р., що міститься в матеріалах справи (а.с.3 т.2).
Заперечення проти позову до суду не надходили.
За таких обставин, з урахуванням приписів ст.128 КАС України, судом на місці ухвалено щодо здійснення подальшого розгляду адміністративної справи за даної явки сторін та на підставі наявних у ній доказів, в порядку письмового провадження.
Суд, розглянувши подані документи і матеріали, вивчивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, при розгляді справи виходить з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи, фізична особа-підприємець ОСОБА_1 зареєстрована виконавчим комітетом Заводської районної ради 12.05.2004р. та перебуває на обліку в ДПІ у м.Дніпродзержинську.
Так, з матеріалів справи вбачається, що 11.04.2005р. за результатами проведеної відповідачем планової документальної перевірки позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства складено акт №142/17-121/НОМЕР_1.
ОСОБА_1 отримала податкові повідомлення-рішення.
Не погоджуючись з рішенням податкового органу, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав, свобод та інтересів з відповідним позовом.
В обґрунтування своїх вимог, позивач зазначив, що викладені в Акті перевірки висновки ґрунтуються на припущеннях, без урахування та зясування всіх дійсних обставин справи.
Так, позивач пояснює, що 17.08.2004р. між СПД ОСОБА_1 та ПП ОСОБА_2 було укладено договір доручення №18/97, відповідно до умов якого позивач доручив ПП ОСОБА_2 від імені та за рахунок позивача знайти продавця пшениці фуражної 5, 6 класу та оплатити продукцію, у звязку з чим 21.08.2004р. позивачем видана готівка у розмірі 50 000грн.00коп. ПП ОСОБА_2, за видатковим касовим ордером.
23.08.2004р. ТОВ «Долоніт» видана позивачу податкова накладна №21 на загальну суму 50 000грн.00коп., в т.ч. ПДВ 8333грн.33коп.
Отже, позивачем сума 41 666грн.67коп. віднесена до складу його валових витрат, а сума податку на додану вартість 8 333грн.33коп. до складу податкового кредиту відповідного звітного періоду.
Дослідивши матеріали справи, надані сторонами документи, та оцінивши їх у сукупності, суд дійшов висновку про наступне.
У відповідності до вимог ст.13 Декрету Кабінету Міністрів України оподатковуваним доходом вважається сукупний чистий доход, тобто різниця між валовим доходом (виручки у грошовій та натуральній формі) і документально підтвердженими витратами, безпосередньо пов'язаними з одержанням доходу.
До складу витрат, безпосередньо пов'язаних з одержанням доходів, належать витрати, які включаються до складу валових витрат виробництва (обігу) або підлягають амортизації згідно з Законом України "Про оподаткування прибутку підприємств".
Відповідно до п.5.1 ст.5 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" валові витрати виробництва та обігу - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.
Господарська діяльність - будь-яка діяльність особи, направлена на отримання доходу в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, у разі коли безпосередня участь такої особи в організації такої діяльності є регулярною, постійною та суттєвою. Під безпосередньою участю слід розуміти зазначену діяльність особи через свої постійні представництва, філіали, відділення, інші відокремлені підрозділи, а також через довірену особу, агента або будь-яку іншу особу, яка діє від імені та на користь першої особи (п.1.32 ст.1 цього Закону).
Згідно до п.п.5.2.1 п.5.2 ст.5 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" до складу валових витрат включаються суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці.
Між позивачем та ТОВ "Долоніт" 04.10.04р. складений акт звірки взаєморозрахунків за договором № 23/08 від 23.08.04, відповідно до якого сторони підтвердили факт внесення попередньої оплати ТОВ "Долоніт", а також станом на 04.10.04р. зобов'язання ТОВ "Долоніт" залишились невиконаними.
Виходячи із здійснених позивачем операцій в межах договорів № 17/98 від 17.08.04 та № 23/08 від 23.08.04, суд вважає, що наявні в матеріалах справи документи в їх сукупності в повній мірі підтверджують факт понесення позивачем витрат, які безпосередньо повязані з господарською діяльністю позивача.
Посилання відповідача на відсутність документів, які б підтверджували вантажне перевезення (товаротранспортні накладні, видаткові накладні на товар) в даному випадку, виходячи з суті здійсненої позивачем операції передоплата за товар, є безпідставним.
Факт неотримання оплаченого за договором товару, невиконання контрагентом позивача договірних зобов'язань з продажу цього товару не виключає зазначену операцію із власної господарської діяльності позивача.
Стаття 693 ЦК України надає право покупцю вимагати від продавця, який одержав суму передоплати товару і не передав товар в установлений термін, передачі оплаченого товару або повернення суми передоплати.
Відповідно до пп.11.2.1 п.11.2 ст.11 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" датою збільшення валових витрат виробництва (обігу) вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:
або дата списання коштів з банківських рахунків платника податку на оплату товарів (робіт, послуг), а в разі їх придбання за готівку - день їх видачі з каси платника податку;
або дата оприбуткування платником податку товарів, а для робіт (послуг) - дата фактичного отримання платником податку результатів робіт (послуг).
Таким чином, нормами діючого законодавства право платника податку на віднесення сум попередньої оплати, внесеної через посередника, до складу валових витрат не ставиться в залежність від обовязкового факту придбання оплаченого товару в тому ж звітному періоді.
Згідно пп.7.4.1 п.7.4 ст.7 Закону України "Про податок на додану вартість" в редакції під час здійснення спірної операції податковий кредит звітного періоду складається із сум податків, сплачених (нарахованих) платником податку у звітному періоді у зв'язку з придбанням товарів (робіт, послуг), вартість яких відноситься до складу валових витрат виробництва (обігу) та основних фондів чи нематеріальних активів, що підлягають амортизації.
Пунктом 7.5 ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість" встановлено, що датою виникнення права платника податку на податковий кредит вважається дата здійснення першої із подій: або дата списання грошових коштів з банківського рахунку платника податку в оплату товарів (робіт, послуг), дата виписки відповідного рахунку (товарного чека) в разі розрахунків з використанням кредитних дебетових карток або комерційних чеків або дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг).
При цьому згідно пп.7.4.5 п.7.4 ст. 7 зазначеного Закону не дозволяється включення до податкового кредиту будь-яких витрат по сплаті податку, що не підтверджені податковими накладними.
Таким чином, позивачем сума витрат 41 666грн.67коп. правомірно віднесена до складу його валових витрат по факту перерахування ним попередньої оплати за пшеницю фуражну, позивачу в установленому порядку видана податкова накладна, яка, відповідно до закону дає право покупцю, зареєстрованому як платник податку, на включення до податкового кредиту витрат по сплаті податку на додану вартість в загальній сумі 8 333грн.33коп.
Посилання відповідача на норми пп.7.4.4 п.7.4 ст.7 Закону України "Про податок на додану вартість", згідно яких у разі коли платник придбає товари (роботи, послуги), вартість яких не відноситься до складу валових витрат виробництва (обігу) і не підлягає амортизації, податки, що сплачені у зв'язку з таким придбанням, відшкодовуються за рахунок відповідних джерел і до складу податкового кредиту не включаються, в даному випадку є безпідставним.
Стаття 19 Конституції України зобовязує органи державної влади діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу, а суд згідно ст.86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.
Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Отже, позовні вимоги є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст.86, 94, 158-163, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
Адміністративний позов Субєкта підприємницької діяльності-фізичної особи ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у м.Дніпродзержинську про визнання недійсним податкових повідомлень-рішень задовольнити.
Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі її апеляційного оскарження з моменту проголошення рішення суду апеляційної інстанції.

Постанову може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд у десятиденний строк з дня отримання копії постанови.

Суддя ОСОБА_4