Справа № 2а-1470/10
Суддя: Яворський Іван Олександрович
Дата ухвалення: 2011-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2011 р. Справа № 37762/10

Суд в складі колегії суддів Львівського апеляційного адміністративного суду:

головуючого судді Яворського І.О.,

суддів: Дяковича В.П., Обрізка І.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м. Львова на постанову Сихівського районного суду м. Львова від 30 листопада 2010 року у справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м. Львова про визнання неправомірними дій та рішення субєкта владних повноважень, зобовязання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 05 листопада 2010 року звернувся з позовом в суд до управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м. Львова та просив визнати дії відповідача неправомірними та зобовязати його зробити перерахунок та виплачувати позивачу пенсію згідно ст.ст. 50, 54, ч.4 ст.67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 22 травня 2008 року.

В обґрунтування своїх вимог позивач вказує, що є інвалідом III групи, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи, а ст. 14 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» віднесено до I категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Відповідач не виплачує йому в повному обсязі державної та додаткової пенсії, як це передбачено статтями 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Постановою Сихівського районного суду м. Львова від 30 листопада 2010 року в справі №2а-1470/10 адміністративний позов було задоволено частково. Визнано дії відповідача неправомірними. Зобовязано управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м. Львова провести перерахунок та виплату пенсії з 27.02.2010 року по 05.11.2010 року ОСОБА_1, як особі віднесеної до І категорії, інваліду ІІІ групи виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, визначеного відповідно до ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м. Львова подало апеляційну скаргу, в якій просить постанову Сихівського районного суду м. Львова від 30 листопада 2010 року в справі №2а-1470/10 скасувати та прийняти нову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити. В обґрунтування своїх апеляційних вимог відповідач покликається на постанову Кабінету Міністрів України від 16.07.2008 року №654 «Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян», постанову Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 року № 530 «Про деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян», та доводиться непоширенням на дані правовідносини ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Особи, які беруть участь у справі в судове засідання для розгляду апеляційної скарги не прибули, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, клопотань від осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю не поступило, а тому, колегія суддів, у відповідності до п.п. 1,2,ч. 1 ст. 197 КАС України, вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія приходить до висновку, що апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м. Львова слід задовольнити частково, а оскаржувану постанову скасувати та прийняти нову, якою позовні вимоги задовольнити частково. При цьому колегія суддів виходить з наступних міркувань.

Судом встановлено, підтверджено матеріалами справи та сторонами не заперечувалось, що ОСОБА_1 має статус постраждалого від наслідків на Чорнобильській АЕС, I категорії, є інвалідом III групи, що підтверджується копією посвідчення ОСОБА_1 А № 442807 від 07.08.2006 року (а.с.9) та довідкою МСЕК серії ЛВА 1 №432515 (а.с.5). Перебуває на відповідному обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Галицькому районі м. Львова.

Право позивача на одержання пенсії для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, відповідачем не оспорюється та доказуванню не підлягає у відповідності до ч. 3 ст. 72 КАС України.

Колегія суддів зазначає, що пенсія позивачці відповідно до ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», інваліда III групи не може бути нижчою, як шість мінімальних пенсій за віком.

Відповідно до ст. 50 вищевказаного Закону додаткова пенсії за шкоду заподіяну здоровю, інвалідам III групи, віднесеним до першої категорії, виплачується у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком. Порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання повязаного з Чорнобильською катастрофою, визначається Кабінетом Міністрів України.

Однак згідно положення ч. 4 ст. 9 КАС України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Отже за конституційними нормами, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що при визначенні розміру пенсій позивачу застосуванню підлягають не постанови Кабінету Міністрів України, оскільки останні істотно звужують обсяг встановлених законом прав позивача згідно ст.50 та ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Положення ч.3 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», на думку колегії суддів, не є перешкодою для застосування даної величини (мінімального розміру пенсії за віком) для обрахування інших пенсій чи доплат, повязаних з мінімальною пенсією за віком, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого, крім передбаченого ч. 1 цієї статті, мінімального розміру пенсії за віком.

Обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у звязку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається Кабінетом Міністрів України, однак надання законодавцем такого права Кабінету Міністрів України не означає, що останній, встановлюючи такий порядок, може допустити звуження змісту та обсягу прав позивача, встановлених цим же Законом. Тобто, Кабінет Міністрів України повинен був встановити зазначений порядок, не порушуючи положень цього Закону, в тому числі й інших законів, якими встановлено розміри мінімальної пенсії за віком.

Зі статей 50 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» випливає, що під час визначення розміру пенсії та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, за основу їх нарахування береться мінімальна пенсія за віком.

Згідно з законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими частиною першою статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла до висновку, що положення ч.3 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з якої випливає, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом першим частини першої цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом. Разом з тим, наявність такої норми за відсутності іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії та права на отримання пенсії і щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров»ю, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, як це встановлено ст.ст. 50 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до ч.3 ст. 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», яка набрала чинності 31 жовтня 2006 року, у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до статті 54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров»ю, особам, віднесеним до 1,2,3,4 категорій, та розмір щомісячної компенсації сім»ям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

Аналіз зазначеної норми, яка є імперативною, свідчить, що підставою для перерахунку пенсії є встановлення нового розміру прожиткового мінімуму, і цей перерахунок здійснюється з дня встановлення цього мінімуму.

Відповідно до частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсій за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Таким чином, новий мінімальний розмір пенсії за віком залежить від нового розміру прожиткового мінімуму.

Оскільки позивачу слід визначати пенсію, виходячи з мінімальної пенсії за віком, яка встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, то в разі збільшення розміру цього прожиткового мінімуму перерахунок пенсії позивачеві повинен проводитись, виходячи з нового розміру мінімальної пенсії за віком.

За таких обставин колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції щодо наявності законних підстав для визнання неправомірними дій управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м. Львова щодо відмови в перерахунку ОСОБА_1 по інвалідності згідно з ст.ст. 50,54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком.

На переконання колегії суддів слід також зазначити, що Законом України «Про Державний бюджет на 2008 рік» були внесені зміни до ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», які були визнані неконституційними з 22.05.2008 року тобто з дня ухвалення рішення Конституційного Суду України № 10 рп від 22.05.2008 року.

Відповідно до ч.2 ст.152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним судом України рішення про їх неконституційність.

Таким чином у 2008 році, а саме з 22 травня дня прийняття Конституційним судом України рішення № 10 рп/2008 у відповідача виникло чергове зобовязання перерахувати державну та додаткову пенсію у розмірах, встановлених Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в редакції Закону до 01 січня 2008 року.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду в частині залишення без розгляду позовних вимог за період з 22.05.2008 року по 26.02.2010 року, оскільки позивач звернувся з адміністративним позовом 05.11.2010 року, а тому шестимісячний строк звернення до суду слід відраховувати саме від цієї дати. Враховуючи наведене колегія суддів вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м. Львова за період з 22 травня 2008 року по 04 травня 2010 року слід залишити без розгляду.

Враховуючи те, що позивач звернувся з позовною заявою 05.11.2010 року то позовні вимоги підлягають до задоволення з 05.05.2010 року.

З огляду на наведене апеляційні вимоги управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м. Львова слід задовольнити частково, постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову, якою позов задовольнити частково.

Керуючись ст.195, ст.197, п.3 ч.1 ст.198, ст.202, ч.2 ст.205, ст.207, ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м. Львова задовольнити частково, постанову Сихівського районного суду м. Львова від 30 листопада 2010 року в справі №2а-1470/10 скасувати та прийняти нову, якою позовні вимоги задовольнити частково.

Визнати дії управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м. Львова щодо невиплати ОСОБА_1, як особі віднесеної до І категорії, інваліду ІІІ групи постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи державної пенсії по інвалідності у розмірі не менше 6 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоровю в розмірі 50% мінімальної пенсії за віком згідно ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з 05 травня 2010 року з урахуванням ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» неправомірними.

Зобовязати управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м. Львова провести перерахунок та виплату ОСОБА_1, як особі віднесеної до І категорії, інваліду ІІІ групи постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи державної пенсії по інвалідності у розмірі не менше 6 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоровю в розмірі 50% мінімальної пенсії за віком згідно ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з 05 травня 2010 року виходячи з положень ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням виплачених сум.

Позовні вимоги ОСОБА_1 за період з 22 травня 2008 року по 04 травня 2010 року залишити без розгляду.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили через пять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий І.О. Яворський

Судді В.П. Дякович

ОСОБА_2