Справа № 805/2503/15-а
Суддя: Аляб'єв І.Г.
Дата ухвалення: 2015-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 серпня 2015 р. Справа № 805/2503/15-а

приміщення суду за адресою: 84112, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 2

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Алябєва І.Г., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої служби Калінінського районного управління юстиції у м. Донецьку, треті особи: Головне територіальне управління юстиції у Донецькій області, Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про скасування постанов,

в с т а н о в и в :

22 червня 2015 року до суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої служби Калінінського районного управління юстиції у м. Донецьку (далі Відділ ДВС), у якому позивач просив скасувати постанови про стягнення виконавчого збору від 09 червня 2015 року ВП № 35787168 в розмірі 14 823,86 гривень та від 09 червня 2015 року ВП №35787231 у розмірі 148,24 гривень.

Зазначав, що 21 грудня 2012 року Відділом ДВС відкрито виконавче провадження № ВП 35787168 за виконавчими листами № 0522/6745/2012 та ВП № 35787231 про стягнення з нього суми позики у розмірі 148 238,60 гривень та суми судового збору у розмірі 1 482,39 гривень. 09 червня 2015 року державним виконавцем винесено постанови про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 10 відсотків від суми, що підлягає стягненню.

Обґрунтовував позов тим, що на момент винесення оскаржуваних постанов, відповідне рішення суду ним виконано у добровільному порядку. Тому вважає, що стягнення виконавчого збору відповідно до статті 28 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження» є незаконним.

Ухвалою суду від 17 липня 2015 року відкрито провадження у справі та у якості третьої особи залучено Головне територіальне управління юстиції у Донецькій області.

27 липня 2015 року ухвалою суду у якості третьої особи залучено Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області (далі Управління ДВС).

Позивач до судового засідання не зявився, у позові просив розглянути справу за його відсутності.

Відповідач у судове засідання також не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Представники третіх осіб до суду не зявилися, про причини неявки суд не повідомили.

З урахуванням частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС) України суд визнав за можливе розглянути справу без участі представників сторін, на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив наступне.

21 грудня 2012 року Відділом ДВС відкриті виконавчі провадження № ВП 35787168 та ВП № 35787231 за виконавчими листами № 0522/6745/2012 та 05226745/2012, які видані Калінінським районним судом м. Донецька 19 листопада 2012 року про стягнення з ОСОБА_1 суми позики у розмірі 148 238,60 гривень та суми судового збору у розмірі 1 482,39 гривень.

Державним виконавцем запропоновано ОСОБА_1 в строк до 28 грудня 2012 року добровільно виконати рішення суду.

09 червня 2015 року державним виконавцем винесено постанови про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 10 відсотків від суми, що підлягає стягненню у розмірі 14 823,86 гривень та 148,24 гривень відповідно.

Підставою для стягнення державним виконавцем вказано невиконання рішень у встановлений строк, що тягне застосування вимог статті 28 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження» (далі Закон № 606).

10 червня 2015 року державним виконавцем Відділу ДВС винесено постанови про закінчення виконавчих проваджень № 35787168 та № 35787231. Як вбачається зі змісту вказаних постанов 09 червня 2015 року на адресу Відділу ДВС надійшла заява стягувача про закінчення виконавчого провадження у звязку з фактичним виконанням боржником рішення суду в повному обсязі в добровільному порядку.

Здійснивши правову оцінку обставин справи, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову.

Предметом цього позову є законність дій державного виконавця щодо винесення постанов про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору відповідно до приписів статті 28 Закону № 606.

Зі змісту оскаржуваних постанов вбачається, що підставою для стягнення судового збору вказана стаття 28 Закону № 606. При цьому, у постановах не деталізовано, про яку конкретно норму цієї статті йдеться.

Здійснивши аналіз змісту згаданої статті та змісту оскаржуваних постанов, суд приходить до висновку, що державним виконавцем застосовано штраф, передбачений першим реченням частини першої статті 28 Закону № 606.

Ним, зокрема, передбачено, що у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню чи поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом.

ОСОБА_1 не заперечується факт порушення строку добровільного виконання рішення суду.

Зміст доводів позивача зводиться до того, що добровільне виконання ним все ж здійснено, хоч і невчасно, на відміну від державного виконавця, який виконавчих дій не вчиняв.

На думку позивача, це тягне за собою стягнення виконавчого збору у розмірі, відмінному від застосованого у оскаржуваних постановах.

Зокрема, позивач наголошує на необхідності застосування до нього положень другого та третього речення частини першої статті 28 Закону № 606, якими визначено, що у разі невиконання боржником у той самий строк рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - фізичної особи і в розмірі вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - юридичної особи. У зазначених розмірах виконавчий збір стягується з боржника також у разі повернення виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувача та у разі самостійного виконання боржником рішення після початку його примусового виконання, зокрема шляхом перерахування коштів безпосередньо на рахунок стягувача.

Суд вважає таке твердження позивача є помилковим внаслідок неправильного тлумачення змісту третього речення частини першої статті 28 Закону № 606.

Зокрема, першим реченням частини першої статті 28 Закону № 606 установлено розмір виконавчого збору, який стягується у випадку невиконання у встановлений строк рішення майнового характеру, а другим реченням - немайнового характеру.

З аналізу третього речення частини першої статті 28 Закону № 606 вбачається, що воно врегульовує питання про розмір виконавчого збору, який стягується у випадку виконання боржником рішення поза межами строку, що встановлений державним виконавцем.

За своїм змістом проаналізоване речення як правова норма має бланкетний характер, не встановлюючи окремих ставок виконавчого збору, а відсилаючи до першого та другого речення частини першої статті 28 Закону № 606.

Зокрема, третім реченням частини першої статті 28 Закону № 606 установлено, що у зазначених розмірах (визначених першим та другим реченням частини першої статті 28 Закону № 606) виконавчий збір стягується з боржника також у разі самостійного виконання боржником рішення після початку його примусового виконання, зокрема шляхом перерахування коштів безпосередньо на рахунок стягувача.

Таким чином, законодавець передбачив, що виконання божником рішення поза межами строку, установленого державним виконавцем, тягне стягнення судового збору на загальних підставах.

Цей висновок кореспондується зі змістом абзацу другого частини першої статті 28 Закону № 606, який передбачено, що виконавчий збір стягується незалежно від вчинення державним виконавцем заходів примусового виконання, передбачених цим Законом.

Правова позиція позивача ґрунтується на тому, що слова «у зазначених розмірах» необхідно розуміти як такі, що стосуються лише другого речення частини першої статті 28 Закону № 606.

Суд вважає, що конструкція частини першої статті 28 Закону № 606 на дає підстав розуміти слова «у зазначених розмірах» як такі, що відносяться лише до другого речення частини першої статті 28 Закону № 606.

Суд звертає увагу, що позивач вважає за необхідне застосувати до нього ставку виконавчого збору, передбачену за невчасне виконання рішення немайнового характеру.

Оскільки у справі йдеться про стягнення з ОСОБА_2 грошових коштів, така правова позиція позивача видається хибною, а оскаржувані постанови державного виконавця такими, що винесені у відповідності до вимог законодавства.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 158-163, 167, 181, 185-186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

п о с т а н о в и в:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили постановою за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови до Донецького апеляційного адміністративного через Донецький окружний адміністративний суд.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Аляб'єв І.Г.