Справа № 2а-1914/10/0470
Суддя: Потолова Ганна Володимирівна
Дата ухвалення: 2012-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2010 р. Справа № 2а-1914/10/0470

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Потолової Г.В.

при секретарі Івановій І.О.

за участю представника позивача ОСОБА_1,

представників відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Лівобережної міжрайонної державної податкової інспекції у м.Дніпропетровську, про визнання дій протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з проханням визнати протиправними дії Лівобережної МДПІ у м.Дніпропетровську по винесенню податкового повідомлення-рішення №/0 від 25.01.2010 року про сплату штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 1933грн.67коп. за затримку граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобовязання та скасувати зазначене податкове повідомлення-рішення.

Представник позивача підтримав позовні вимоги та просить суд задовольнити їх повністю.

Представник відповідача проти позовних вимог заперечує. В обґрунтування заперечень посилається на законодавчі підстави своїх дій, діяльність в межах закону та наданих повноважень, у звязку з чим просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши подані документи і матеріали, вивчивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає за необхідне у задоволенні позовних вимог відмовити з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 11.01.2010 року Лівобережною міжрайонною ДПІ проведена перевірка ОСОБА_4, щодо несвоєчасності перерахування до бюджету орендної плати за землю за результатами якої складено акт №18-30Г/1703, в якому зафіксовано порушення вимог ст.17 Закону України „Про плату за землю від 3 липня 1992 року №2535-ХІІ, що стало підставою для винесення відповідачем податкового повідомлення-рішення №/0 від 25.01.2010 року, яким позивача зобовязано сплатити штраф у сумі 1933грн.67коп. (а.с.8).

Не погоджуючись з такими діями відповідача позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду для захисту своїх прав та інтересів.

В обґрунтування позовних вимог посилається на той факт, що у випадку несвоєчасної сплати орендної плати орендарем (позивачем по справі) буде сплачуватися пеня за несвоєчасне її внесення. Відповідно до ч.2 ст.25 Закону України „Про плату за землю за прострочення встановлених строків сплати податку розмір пені за несвоєчасне внесення орендної плати передбачається договором оренди. За п.8.4 укладених позивачем договорів оренди земельних ділянок за несвоєчасне внесення орендної плати Орендар сплачує пеню у розмірі 0,3% від суми заборгованості за кожен день прострочення, а саме за 1 календарний день прострочення у сумі 19336,70грн., відповідач повинен був нарахувати позивачу 0,3% від суми заборгованості, тобто 58,01грн., а не штрафну санкцію у розмірі 10% за кожен день прострочення від суми боргу, тобто 1933,67грн.

Відповідач проти позовних вимог заперечує, посилаючись на те, що за вищезазначене порушення на підставі п.п. 17.1.7 ст.17 Закону України від 21.12.2000р. №2181-ІІ „Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетними та державними цільовими фондами, а саме за затримку на 1 календарний день граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобовязання застосовується штрафна санкція у розмірі 1933,67 грн., яка розрахована наступним чином: 19336,65грн. (залишок суми узгодженого податкового зобовязання за 2-ге півріччя 2009 року) х 10% (штрафна санкція за прострочення платежу протягом 30 календарних днів після граничного строку сплати) = 1933,67грн.

Також, відповідач зазначає, що податковим повідомленням від 26.05.2009 року №/0 ОСОБА_4В була визначена загальна сума зобовязань 154 697,90грн. та розраховані суми податкових зобовязань орендної плати за землю, а саме суму у розмірі 77348,95грн. необхідно сплати до 14.08.2009 року, а відповідно суму у розмірі 77 348,95грн. до 14.11.2009 року з зазначенням всіх необхідних реквізитів для сплати податку (а.с.53).

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін та оцінивши їх у сукупності, суд дійшов висновку про наступне.

Відповідно до ст.ст. 2, 13 Закону України „Про плату за землю від 3 липня 1992 року використання землі в Україні є платним. Плата за землю справляється у вигляді земельного податку або орендної плати. Підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру, а орендної плати за земельну ділянку, яка перебуває у державні комунальній власності договір оренди такої земельної ділянки.

Розділ 6 ст.17 Закону України „Про плату за землю визначає строки сплати земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності.

Згідно ч.3 ст.14 Закону України «Про плату за землю» нарахування громадянам сум земельного податку, а також орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності проводиться органами державної податкової служби, які видають платникові до 15 липня поточного року платіжне повідомлення про внесення платежу.

Також нормою ст.17 Закону України «Про плату за землю», земельний податок, а також орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності громадянами сплачується рівними частками до 15 серпня і 15 листопада поточного року.

На підставі п.п.17.1.7 ст.17 Закону України „Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетними та державними цільовими фондами, а саме за затримку на 1 календарний день граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобовязання застосовується штрафна санкція у розмірі 10% від залишкової суми узгодженого податкового зобовязання.

Як встановлено у судовому засіданні, підтверджується матеріалами справи згідно укладених між ОСОБА_4 та Дніпропетровською міською радою договорів оренди земельних ділянок №242 та №243 від 31.03.2000 року позивач є платником орендної плати за землю (а.с.14-17).

Твердження позивача щодо орендна плата, яку він сплачує не є податком на землю, тому не є податковим зобовязанням і відповідно штрафні санкції, застосовані відповідачем є неправомірними, не знайшло свого підтвердження.

З урахуванням викладено, суд вважає, що у матеріалах справи достатньо доказів для прийняття рішення по суті.

Стаття 19 Конституції України зобовязує органи державної влади діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З матеріалів справи та наданих представниками сторін у судовому засіданні пояснень вбачається, що субєкт владних повноважень (відповідач) діяв по відношенню до позивача на підставі та у межах повноважень і способу, що передбачені Конституцією та законами України.

Одним з принципів адміністративного судочинства, передбачених ст.7 Кодексу адміністративного судочинства України, є принцип законності, який відповідно до ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України, полягає в наступному, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу, а суд згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Приймаючи до уваги викладене, враховуючи правильність дій та рішень відповідача, а також те, що відповідачем доведено правомірність своїх дій та їх відповідність нормам діючого законодавства України, відповідні докази суду надані, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими у задоволенні позовних вимог належить відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.11, 94, 158-163, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_4 до Лівобережної міжрайонної державної податкової інспекції у м.Дніпропетровську, про визнання дій протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення відмовити повністю.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано.

Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, постанова суду набирає законної сили після закінчення цього строку.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження через Дніпропетровський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня складання постанови у повному обсязі, а апеляційна скарга на постанову суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Текст постанови у повному обсязі виготовлений 06.04.2010 р.

Суддя Г.В. Потолова