Справа № 2а-5286/09/1370
Суддя: Пліш Михайло Антонович
Дата ухвалення: 2011-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2011 р. Справа № 82731/09/9104

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Пліша М.А.,

суддів Коваля Р.Й., Святецького В.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Личаківському районі м.Львова на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2009 року у справі за позовом управління Пенсійного фонду України в Личаківському районі м.Львова до Головного управління юстиції у Львівській області, підрозділу примусового виконання рішень відділу Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області про визнання дій неправомірними,-

В С Т А Н О В И Л А :

управління Пенсійного фонду України в Личаківському районі м.Львова звернулось в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Головного управління юстиції у Львівській області, підрозділу примусового виконання рішень відділу Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області в якому просило визнати дії ППВР ВДВС ГУЮ у Львівській області не правомірними та скасувати постанову про накладення штрафу від 17.08.2009 року №ВП 13920259.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2009 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції управління Пенсійного фонду України в Личаківському районі м.Львова оскаржило його в апеляційному порядку, вважає, що судом неповно з'ясовано обставини справи, а постанова прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі зазначає, що відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених цим Законом, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Відповідно до ч. 2 ст. 72 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» кошти Пенсійного фонду не включаються до складу Державного бюджету України.

Пенсійний фонд України діє на підставі Положення про Пенсійний фонд України, затверджений Указом Президента України від 01.03.2001 № 121/2001. На підставі п. 1.5 Положення Пенсійний фонд України здійснює свої повноваження через створені в установленому порядку його територіальні управління. Пенсійний фонд України у Личаківському районі м, Львова здійснює свої повноваження по ефективному використанню коштів Пенсійного фонду України. Реалізація нормативних приписів і пенсійних програм здійснюється шляхом фінансування пенсійних виплат за рахунок чітко визначених прибутковою частиною бюджету Пенсійного фонду джерел і відповідно до конкретних напрямів видаткової частини бюджету Пенсійного фонду України, який щорічно затверджується Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 9 липня 2008 року № 609 затверджено Порядок виконання рішень про стягнення коштів з рахунків, на яких обліковуються кошти державного та місцевих бюджетів, або бюджетних установ, який передбачає, що рішення державних органів про стягнення коштів з рахунків, на яких обліковуються кошти бюджету, в тому числі розпорядників та одержувачів бюджетних коштів, виконуються в порядку надходження виключно органами Державного казначейства з попереднім інформуванням Мінфіну.

Згідно Закону України «Про Державний бюджет на 2008 рік» передбачено, що дітям війни пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни. ОСОБА_1 ПФУ в Личаківському районі м. Львова з 01.01.2008 року, як дитині війни встановлено і виплачено підвищення ОСОБА_2 до пенсії у розмірі 10 відсотків від прожиткового мінімуму. Крім того апелянт зазначає, що дітям війни (яким являється ОСОБА_2Р.) згідно зі ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Проте, законодавством України не визначено поняття «мінімальна пенсія за віком» як розрахункової величини для підвищення пенсії згідно зі ст. 6 Закону, так як ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачає, що мінімальний розмір пенсії за віком за наявності достатнього страхового стажу встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. В частині 3 статті 28 цього Закону встановлено, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений на рівні прожиткового мінімуму застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно із Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Крім того апелянт зазначає, що управлінням ПФУ в Личаківському районі м. Львова постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 26.06.2009 року оскаржено у Вищий адміністративний суд України. ОСОБА_1 одночасно із поданням касаційної скарги подано клопотання про зупинення виконання рішення суду до закінчення касаційного провадження по справі.

Враховуючи наведені норми чинного законодавства, а також те, що в законодавстві не визначено такої величини як мінімальна пенсія за віком, управління ПФУ в Личаківському районі м. Львова не має можливості виконати дані судові рішення.

А тому, постанова про накладення штрафу від 17.08.2009 року № ВП 13920259 винесена без встановлення фактичних обставин справи. Старший державний виконавець не з'ясував на місці чи фактично виконано судове рішення чи ні, та про причини його невиконання.

Враховуючи наведене просить постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги.

Особи, що беруть участь у справі, в судове засідання для розгляду апеляційної скарги не прибули, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, клопотань від осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю не поступало, а тому колегія суддів, у відповідності до ч. 1 ст. 197 КАС України, вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки таку може бути вирішено на основі наявних у ній доказів.

Особи, що беруть участь у справі, в судове засідання для розгляду апеляційної скарги не прибули, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, клопотань від осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю не поступало, а тому колегія суддів, у відповідності до ч. 1 ст. 197 КАС України, вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки таку може бути вирішено на основі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що 27.07.2009 року старшим державним виконавцем Підрозділу примусового виконання рішень Відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області ОСОБА_3 винесено постанову ВП №13920259 про відкриття виконавчого провадження, згідно якої боржнику ОСОБА_1 Пенсійного фонду України у Личаківському районі м. Львова надано строк для добровільного виконання рішення суду до 02.08.2009 р. 03.08.2009 р. ОСОБА_1 оскаржено постанову про відкриття виконавчого провадження. Постановою начальника Підрозділу від 10.08.2009 р. скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. 17.08.2009 p. старшим державним виконавцем Підрозділу примусового виконання рішень Відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області ОСОБА_3 винесено постанову ВП №13920259 про накладення штрафу у розмірі 510,00 гри. за невиконання ОСОБА_1 Пенсійного фонду України у Личаківському районі м. Львова судового рішення у встановлений строк.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції вірно врахував, що згідно ч. 1 ст. 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Статтею 121 Конституції України встановлено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. Згідно ч. 3 ст. 254 КАС України у разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи. Згідно ч.1 ст. 255 КАС України постанова або ухвала яка набрала законної сили є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Оскільки відповідно до ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець здійснює необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі виконавчий документ) у спосіб і порядок, визначені виконавчим документом, а статтею 76 цього Закону передбачено, що після відкриття виконавчого провадження по виконавчому документу, який зобов'язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець відповідно до статті 24 цього ж Закону визначає йому строк добровільного виконання рішення. У разі невиконання без поважних причин цих вимог державний виконавець застосовує до боржника штрафні санкції чи інші заходи, передбачені законодавством, і призначає новий строк виконання. Якщо після цього рішення не буде виконано і виконання може бути проведено без участі боржника, державний виконавець організовує виконання відповідно до повноважень, наданих йому законом, а на боржника державним виконавцем накладається штраф у сумі двократного розміру витрат на проведення виконавчих дій у порядку, встановленому частиною другою статті 87 цього Закону. Крім того згідно ст. 87 вище вказаного Закону у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, які можуть бути виконані лише боржником, та рішення про поновлення на роботі державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу в розмірі від двох до десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на боржника - юридичну особу - від двадцяти до тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та призначає новий строк для виконання.

З врахуванням вище викладеного суд першої інстанції обгрунтовано відмовив у задоволенні позовних вимог

З огляду на це колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а постанова відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. 160, ст. 197, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, ст.205, ст.206, ст. 254 КАС України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Личаківському районі м.Львова залишити без задоволення, постанову Львівського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2009 року у справі № 2а-5286/09/1370 без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя М.А. Пліш

Судді Р.Й. Коваль

ОСОБА_4