Справа № 2а-22/09/1470
Суддя: Карась О.В.
Дата ухвалення: 2015-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 вересня 2015 року м. Київ К/9991/32144/12

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Карася О.В. (головуючого), Олендера І.Я., Рибченка А.О.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 22.05.2009 та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 23.11.2011 по справі № 2а-22/09/1470

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4

до Южноукраїнської об'єднаної державної податкової інспекції Миколаївської області Державної податкової служби

до Державної податкової служби у Миколаївській області

до Головних державних податкових ревізорів - Бондар Ірини Іванівни, Тесакова Володимира Володимировича, Долгошея Юрія Якимовича

про визнання протиправними дій та скасування рішення про застосування штрафних санкцій,-

В С Т А Н О В И В:

Підприємець звернувся до суду з позовом до відповідачів, у якому заявлено вимоги про визнання протиправними дій посадових осіб контролюючого органу по проведенню та документальному оформленню перевірки, скасування рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 11.06.2008 №/0 у сумі 17 301,25 грн. та від 26.11.2009 № у сумі 1 844,75 грн. та

Постановою суду першої інстанції, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду, у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із судовими рішеннями першої та апеляційної інстанцій, позивач подав касаційну скаргу, де посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить судові рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Касаційна скарга обґрунтована процедурними порушеннями, допущеними посадовими особами контролюючого органу під час проведення перевірки та оформлення її результатів, зокрема, перевірка проведена без попереднього письмового повідомлення не менш ніж за 10 днів до початку її здійснення, акт відмови від підпису був підписаний трьома службовими особами контролюючого органу, в той час як перевірка проводилась двома посадовими особами, а тому докази, на думку позивача, фактично одержані з грубим порушенням закону, що регулює порядок проведення перевірок, є недопустимими, а рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій є незаконними. Також Підприємець зазначає, що встановлене актом перевірки порушення щодо незабезпечення відповідності сум готівкових коштів на місці проведення розрахунків сумі коштів, яка зазначена у денному звіті реєстратора розрахункових операцій (РРО) не відповідає дійсності, оскільки разом з позивачем в одному приміщенні також здійснює господарську діяльність інший приватний підприємець (ОСОБА_8), кошти якого і були виявлені та перераховані посадовими особами під час проведення перевірки.

У поданих запереченнях на скаргу Южноукраїнська об'єднана державна податкова інспекція Миколаївської області Державної податкової служби та Державна податкова служба у Миколаївській області просять її відхилити з мотивів необґрунтованості.

У відповідності до вимог ст. 55 Кодексу адміністративного судочинства України суд допустив заміну відповідачів - Южноукраїнської об'єднаної державної податкової інспекції Миколаївської області та Державної податкової адміністрації у Миколаївській області на їх правонаступників - Южноукраїнську об'єднану державну податкову інспекцію Миколаївської області Державної податкової служби та Державну податкову службу у Миколаївській області.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді, перевіривши повноту встановлених обставин справи та правильність їх юридичної оцінки судами, Вищий адміністративний суд України не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 05.11.2009 фахівцями податкової інспекції було проведено перевірку господарської одиниці позивача -магазину, який розташований за адресою: АДРЕСА_1, щодо контролю за здійсненням розрахункових операцій у сфері готівкового та безготівкового обігу.

У ході зазначеної перевірки фахівцями Державної податкової інспекції встановлено порушення позивачем вимог пунктів 1, 2, 9, 13 ст. 3 Закону України від 06.07.1995 № 265/95-ВР "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" (далі - Закон № 265/95), що полягало у проведенні розрахункової операції без застосування РРО та невидачі розрахункового документу на суму 244,60 грн.; незабезпечення зберігання фіскального звітного чека (Z - звіт №0470) у КОРО; невідповідність суми готівкових коштів на місці проведення розрахунків сумі коштів, яка зазначена в поточному звіті РРО на суму 3 147,65 грн.

Зазначені порушення зафіксовані у акті перевірки від 20.05.2008 № 14000615/23-50, на підставі якого ухвалено оскаржуване рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви та касаційної скарги одним з основних мотивів для скасування рішення, яким Підприємцю визначено фінансові санкції, є допущені контролюючим органом процедурні порушення порядку проведення перевірки та оформлення її результатів.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 9 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Питання правомірності проведення перевірок на час спірних правовідносин врегульовано Законом України "Про державну податкову службу в Україні" від 04.12.1990 № 509-ХІІ (далі - Закон № 509- XII). Пунктом 2 ч. 1 ст. 11 цього Закону встановлено, органи державної податкової служби у випадках, в межах своєї компетенції та у порядку встановлених законами України здійснюють контроль за додержанням порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги) у встановленому Законом порядку.

Про здійснення контролю за дотриманням порядку проведення розрахунків ідеться в розділі IV (статті 15 - 16) Закону № 265/95-ВР. Зокрема, згідно зі ст. 15 цього Закону такий контроль здійснюється податковими органами у вигляді планових та позапланових перевірок відповідно до законодавства України. Стосовно планових перевірок РРО, слід зауважити, що згідно наказу Державної податкової адміністрації України від 27.05.2008 № 355, яким затверджено Методичні рекомендації щодо порядку взаємодії між підрозділами органів державної податкової служби України при організації та проведенні перевірок платників податків, такі перевірки проводяться за окремими щомісячними планами податкових органів.

За змістом ч. 7 ст. 111 Закону № 509-XII перевірки в межах повноважень податкових органів, визначених Законами України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту тилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", а в інших випадках - за рішенням суду, вважаються позаплановими перевірками.

Таким чином, усі перевірки РРО (як планові, так і позапланові), передбачені Законом № 265/95-ВР, з метою застосування Закону № 509-XII віднесені до позапланових перевірок, на які поширюються "процедурні" правила проведення таких перевірок.

Згідно зі ст. 11 2 Закону № 509-XII право на здійснення позапланової перевірки працівники податкового органу отримують за умови надання платнику податків під розписку направлення на перевірку та копії наказу керівника податкового органу про проведення позапланової виїзної перевірки, оформлених відповідно до вимог зазначеної норми Закону. Ненадання цих документів або їх надання з порушенням встановлених вимог є підставою для недопущення працівників податкового органу до проведення виїзної перевірки.

Отже, законний інтерес платника податків в проведенні органом державної податкової служби перевірки його діяльності з дотриманням умов, встановлених законом, захищений наділенням його права не допустити посадових осіб органу державної податкової служби до перевірки.

В разі коли платник податків не скористався цим правом і перевірка була проведена платник податків має право оскаржити рішення органу державної податкової служби, прийняте за результатами перевірки, з підстав невідповідності рішення закону чи компетенції органу державної податкової служби.

Як встановлено судами попередніх інстанцій та вбачається з матеріалів справи, посадові особи контролюючого органу мали законодавчо обґрунтовані підстави для проведення перевірки, оскільки перевірка позивача була проведена на підставі плану проведення перевірок на травень 2008 року, затвердженого Першим заступником голови ДПА у Миколаївській області від 25.04.2008, співробітникам органу податкової інспекції 20.05.2008 було видано направлення на перевірку №1378/23-517 та № 1383/23-517, які підтверджують, що орган державної податкової інспекції уповноважує конкретних інспекторів на здійснення перевірки господарської одиниці позивача щодо контролю за здійсненням розрахункових операцій у сфері готівкового та безготівкового обігу

Направлення на перевірку були пред'явлені працівникові позивача для ознайомлення 20.05.2008, про що свідчить підпис продавця господарської одиниці у направленнях, працівники податкового органу були допущені до проведення перевірки, за результати якої було складено акт, у якому зафіксовано допущені Підприємцем порушення законодавчо встановлених правил готівкових розрахунків.

Згідно з п. 1.3 Порядку оформлення результатів невиїзних документальних, виїзних планових та позапланових перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженого Наказом Державної податкової адміністрації України від 10.08.2005 № 327 (втратив чинність згідно з наказом Державної податкової адміністрації України від 22.12.2010 № 984), за результатами проведення невиїзних документальних. виїзних планових та позапланових перевірок фінансово-господарської діяльності суб'єктів господарювання оформляється акт, а в разі відсутності порушень податкового, валютного та іншого законодавства - довідка.

Акт - службовий документ, який стверджує факт проведення невиїзної документальної або виїзної планової чи позапланової перевірки фінансово-господарської діяльності суб'єкта господарювання і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства суб'єктами господарювання.

Відповідно до положень п. 4.7 Порядку № 327, у разі відмови посадових осіб суб'єкта господарювання, що перевірений, від підписання акта перевірки службовими особами органу державної податкової служби складається акт довільної форми, що засвідчує факт такої відмови. Акт відмови підписується не менш як трьома службовими особами.

Як вбачається з матеріалів справи, відмова особи, що уповноважена здійснювати розрахункові операції - продавця, від підписання матеріалів перевірки оформлена відповідним актом від 20.05.2008 (а.с. 80).

При цьому, Порядком №327 не визначено обов'язковість підписання акту тими службовими особами, які на підставі направлень здійснювали перевірку.

З урахуванням викладеного, судами попередніх інстанцій правомірно не взято до уваги доводи позивача щодо нелегітимності проведеної перевірки та складання акту за наслідками такої перевірки, оскільки, з обставин справи, встановлених попередніми інстанціями, вбачається, що контролюючий орган при проведенні перевірки діяв у межах та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, а у акті перевірки з достатньою повнотою зафіксовані встановлені порушення під час проведення такої перевірки.

Також необхідно зазначити, що акт перевірки від 20.05.2008 № 14000615/23-50 був направлений на адресу Підприємця 21.05.2008 та отриманий скаржником 30.05.2008, що не заперечується позивачем (а.с. 2).

Щодо порушення, встановлених контролюючим органом під час перевірки, слід зазначити наступне.

Акт перевірки від 20.05.2008, складений фахівцями органу податкової служби за результатами перевірки Підприємця, є доказом, який підтверджує факт допущених позивачем правопорушень правил здійснення розрахункових операцій, визначених пунктами 1, 2, 9, 13 ст. 3 Закону № 265/95-ВР.

Так положеннями п. 13 ст. 3 Закону № 265/95-ВР встановлено обов'язок суб'єкта підприємницької діяльності забезпечувати відповідність сум готівкових коштів на місці проведення розрахунків сумі коштів, яка зазначена в денному звіті РРО, а у випадку використання розрахункової книжки - загальній сумі продажу за розрахунковими квитанціями, виданими з початку робочого дня.

У разі невідповідності суми готівкових коштів на місці проведення розрахунків сумі коштів, зазначеній у денному звіті, а у випадку використання розрахункової книжки - загальній сумі продажу за розрахунковими квитанціями, виданими з початку робочого дня, згідно зі ст. 22 Закону № 265/95-ВР до суб'єктів господарювання застосовується фінансова санкція у п'ятикратному розмірі суми, на яку виявлено невідповідність.

Доводи касаційної скарги, що у приміщенні магазину крім позивача здійснювала підприємницьку діяльність інша фізична особа - підприємець ОСОБА_8, кошти якої і були виявлені та перераховані посадовими особами під час проведення перевірки є також безпідставними, оскільки як вбачається з матеріалів справи та обставин, встановлених попередніми судовими інстанціями, грошові кошти у сумі 3147,65 грн., на яку встановлено не відповідність з зазначеною сумою у денному звіті РРО, було перераховано власноручно працівником позивача (продавцем ОСОБА_9.) та підтверджено їх наявність у додатку до акту перевірки від 20.05.2008 "Опис грошових коштів", при цьому будь - яких посилань чи зауважень, що вказана сума готівкових коштів є коштами, що належать іншому господарюючому суб'єкту від продавця не надходило.

Крім того, судами також встановлено, що згідно витягу з книги обліку №1 доходів та витрат фізичної особи - підприємця ОСОБА_8 виручка вказаного підприємця за 20.05.2008 склала лише 1162,57 грн.

Таким чином, суди дійшли вірного висновку про те, що внаслідок наявності суми готівкових коштів на місці проведення розрахунків у розмірі 3147,65 грн., які не зазначено у денному звіті РРО, Підприємець не виконав вимоги п. 13 ст. 3 Закону № 265/95-ВР, а контролюючий орган правомірно застосував до нього штрафні (фінансові) у сумі 15 738,25 грн.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України також погоджується з обґрунтованими висновками судів попередніх інстанцій, про правомірність застосування штрафних (фінансових) санкцій у сумі 1223,00 грн. за непроведення розрахункової операції через РРО та невидачу розрахункового документу та в сумі 340,00 грн. за незабезпечення зберігання фіскального звітного чека, оскільки вказані порушення з достатньою повнотою зафіксовані в акті перевірки, що є носієм доказової бази, а також підтверджуються іншими доказами, зокрема, описом алкогольних та тютюнових виробів (а.с. 14, 78), фіскальним звітним чеком (а.с. 13, 78), натомість позивачем, всупереч вимогам ч.1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України, до суду не надано допустимих доказів на спростування порушень виявлених контролюючим органом.

Таким чином, аналізуючи фактичні обставини справи та норми матеріального права, якими керувались суди попередніх інстанцій, суд касаційної інстанції погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, що застосовані до Підприємця штрафні санкцій згідно з оскаржуваним рішенням є правомірними.

Зважаючи на викладене, в межах касаційної скарги порушень судами попередніх інстанції норм матеріального та процесуального права при вирішенні цієї справи не допущено, правова оцінка обставин у справі дана вірно, а тому касаційну скаргу слід відхилити, а оскаржувані судові рішення залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 210 - 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 відхилити.

Постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 22.05.2009 та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 23.11.2011 по справі № 2а-22/09/1470 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, і оскарженню не підлягає, крім як з підстав, у строк та в порядку, визначеними ст. ст. 237-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий О.В. Карась

Судді І.Я. Олендер

А.О. Рибченко