Справа № 2а/0370/212/11
Суддя: Сорока Юрій Юрійович
Дата ухвалення: 2011-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2011 року Справа № 2а/0370/212/11

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Сороки Ю.Ю.,

при секретарі судового засідання Годунок Т.О.,

за участю представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку адміністративну справу за позовом Виробничо-комерційної фірми "СКЛ" у формі товариства з обмеженою відповідальністю до Луцької обєднаної державної податкової інспекції про визнання нечинним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Виробничо-комерційна фірма "СКЛ" у формі товариства з обмеженою відповідальністю (далі ВКЛ "СКЛ" у формі ТзОВ) звернулася з позовом до Луцької обєднаної державної податкової інспекції про визнання нечинним та скасування податкового повідомлення-рішення від 13.01.2011 року №/2.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 28.07.2010 року по 25.08.2011 року працівниками Луцької обєднаної державної податкової інспекції проведено планову виїзну перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.04.2007 року по 31.03.2010 року, про що складено акт № 5023/23-2/21738394 від 27.08.2010 року. На підставі акту перевірки Луцькою обєднаною державною податковою інспекцією прийняте податкове повідомлення-рішення від 07.09.2010 року №/0, яким позивачу визначено податкове зобовязання з податку на прибуток підприємств в розмірі 80209 грн. 50 коп., в тому числі за основним платежем 38606 грн. 00 коп., за штрафними (фінансовими) санкціями 41603 грн. 50 коп.

Позивач оскаржив дане податкове повідомлення-рішення до Луцької обєднаної державної податкової інспекції. За результатами розгляду скарги прийняте рішення про часткове задоволення первинної скарги та винесено нове податкове повідомлення-рішення від 10.11.2010 року №/1, яким позивачу визначено податкове зобовязання з податку на прибуток підприємств в розмірі 75709 грн. 50 коп., в тому числі за основним платежем 35606 грн. 00 коп., за штрафними (фінансовими) санкціями 40103 грн. 50 коп.

Податкове повідомлення-рішення від 10.11.2010 року №/1 позивач оскаржив до Державної податкової інспекції у Волинській області, проте за результатами розгляду скарги податкове повідомлення-рішення залишено без змін, а скаргу без задоволення і винесено нове податкове повідомлення-рішення від 13.01.2011 року №/2.

Позивач вважає оскаржуване податкове повідомлення-рішення необґрунтованим та таким, що суперечить чинному законодавству, оскільки при визначенні недоїмки по податку на прибуток відповідачем безпідставно не враховано витрати на придбання матеріалів та обладнання в СГД ОСОБА_5 на суму 152913 грн. 00 коп., а також амортизаційні відрахування в розмірі 1509 грн. 00 коп. у звязку з використанням даного обладнання в господарській діяльності. Крім того, порушення постачальником СГД ОСОБА_5 податкової дисципліни не може бути підставою для позбавлення покупця ВКЛ «СКЛ» у формі ТзОВ права на валові витрати. Позивач просить визнати нечинним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 13.01.2011 року №/2.

В судовому засіданні представники позивача, кожен зокрема, адміністративний позов підтримали з підстав, викладених у позовній заяві, просили позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні адміністративний позов не визнав повністю, подав до суду письмові заперечення, в яких зазначив, що проведеною плановою виїзною перевіркою позивача встановлено порушення пункту 1.31 статті 1, пункту 5.1, підпункту 5.2.1 пункту 5.2, підпункту 5.3.9 пункту 5.3 статті 5, підпункту 11.2.1 пункту 11.2 статті 11 Закону України Про оподаткування прибутку підприємств, в результаті чого занижено податок на прибуток в періоді, що перевірявся, на суму 83207 грн. 00 коп. Дане порушення полягає в тому, що позивачем неправомірно віднесено до складу валових витрат 152913 грн. 00 коп. з придбання матеріалів та обладнання в СГД ОСОБА_5, а також амортизаційні відрахування в розмірі 1509 грн. 00 коп. у звязку з використанням їх у господарській діяльності. Оскільки ні позивачем, ні СГД ОСОБА_5 не надано договору купівлі-продажу та документів, які б підтверджували б поставку товарів, тому податковим органом зроблений висновок про те, що правочини між позивачем та СГД ОСОБА_5 є нікчемними.

Заслухавши пояснення сторін, зясувавши обставини справи та дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення повністю.

Судом встановлено, що з 28.07.2010 року по 25.08.2011 року працівниками Луцької обєднаної державної податкової інспекції проведено планову виїзну перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.04.2007 року по 31.03.2010 року. За результатами перевірки складено акт № 5023/23-2/21738394 від 27.08.2010 року, в якому зафіксовано порушення пункту 1.31 статті 1, пункту 5.1, підпункту 5.2.1 пункту 5.2, підпункту 5.3.9 пункту 5.3 статті 5, підпункту 11.2.1 пункту 11.2 статті 11 Закону України Про оподаткування прибутку підприємств, а саме занижено податок на прибуток в періоді, що перевірявся, на суму 83207 грн. 00 коп. (а.с.10-50).

На підставі акту перевірки Луцькою обєднаною державною податковою інспекцією прийняте податкове повідомлення-рішення від 07.09.2010 року №/0, яким позивачу визначено податкове зобовязання з податку на прибуток підприємств в розмірі 80209 грн. 50 коп., в тому числі за основним платежем 38606 грн. 00 коп., за штрафними (фінансовими) санкціями 41603 грн. 50 коп. (а.с.7).

Позивач оскаржував дане податкове повідомлення-рішення до Луцької обєднаної державної податкової інспекції. За результатами розгляду скарги прийняте рішення про часткове задоволення первинної скарги та винесено нове податкове повідомлення-рішення від 10.11.2010 року №/1, яким позивачу визначено податкове зобовязання з податку на прибуток підприємств в розмірі 75709 грн. 50 коп., в тому числі за основним платежем 35606 грн. 00 коп., за штрафними (фінансовими) санкціями 40103 грн. 50 коп.(а.с.8).

Податкове повідомлення-рішення від 10.11.2010 року №/1 позивач оскаржував до Державної податкової інспекції у Волинській області, проте за результатами розгляду скарги податкове повідомлення-рішення залишено без змін, а скаргу без задоволення і винесено нове податкове повідомлення-рішення від 13.01.2011 року №/2 (а.с.9).

Як вбачається з акту перевірки, податковим органом зроблено висновок про те, що правочини між позивачем та СГД ОСОБА_5 є нікчемними, оскільки сторонами не надано договору купівлі-продажу та документів, які б підтверджували поставку товарів, а тому взаємовідносини між цими субєктами господарювання не мали реального товарного характеру. Крім того, оcкільки Луцькою обєднаною державною податковою інспекцією в ході проведення планової виїзної документальної перевірки ФОП ОСОБА_5 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2007 року по 31.03.2009 року встановлено, що укладені ФОП ОСОБА_5 правочини з контрагентами постачальниками і покупцями є нікчемними, то в свою чергу правочини, укладені між позивачем та ФОП ОСОБА_5 також є нікчемними.

Однак, суд вважає такий висновок податкового органу безпідставним та таким, що не відповідає фактичним обставинам справи з огляду на наступне.

Судом встановлено, що за період з 01.04.2007 року по 31.03.2010 року ВКЛ "СКЛ" у формі ТзОВ придбано у СГД ОСОБА_5 товарно-матеріальних цінностей на загальну суму 196264 грн. 56 коп., в тому числі ПДВ 32710 грн. 76 коп. Закупівля товару здійснювалась на підставі усних правочинів без укладення письмових договорів. Вартість отриманих товарно-матеріальних цінностей на суму 152913 грн. 00 коп. включено позивачем до складу валових витрат декларації про прибуток за відповідні періоди, а саме: другий квартал 2007 року 11998 грн. 00 коп., третій квартал 2007 року 6182 грн. 00 коп., четвертий квартал 2007 року 18562 грн. 00 коп., перший квартал 2008 року 54342 грн. 00 коп., другий квартал 2008 року 18000 грн. 00 коп., третій квартал 2008 року 32800 грн. 00 коп., перший квартал 2009 року 11029 грн. 00 коп.

Крім того, підприємством товарно-матеріальні цінності на загальну суму 10640 грн. 00 коп., придбані у СГД ОСОБА_5 відповідно до податкової накладної №17 від 13.03.2009 року, включено до основних фондів 3 групи, норма амортизації 15%. Сума амортизаційних відрахувань в розмірі 1508 грн. 46 коп. включено до декларації з податку на прибуток підприємства за відповідні періоди: другий квартал 2009 року 399 грн. 00 коп., третій квартал 2009 року 384 грн. 03 коп., четвертий квартал 2009 року 369 грн. 64 коп., перший квартал 2009 року 355 грн. 79 коп.

Придбання позивачем товарно-матеріальних цінностей у СГД ОСОБА_5 підтверджується також первинними документами (а.с.60-91,123-135,147-154):

- рахунками №42 від 15.06.2007 року, №48 від 20.07.2007 року, №96 від 04.12.2007 року, №2 від 07.02.2008 року, №12 від 11.03.2008 року, №16 від 25.04.2008 року, №17 від 24.06.2008 року, №12 від 10.03.2009 року;

- платіжними дорученнями №329 від 18.06.2007 року, №361 від 25.07.2007 року, №499 від 04.12.2007 року, №42 від 07.02.2008 року, №81 від 14.03.2008 року, №88 від 21.03.2008 року, №145 від 25.04.2008 року, №199 від 04.07.2008 року, №50 від 12.03.2009 року;

- накладними №47 від 20.06.2007 року, №63 від 26.07.2007 року, №126 від 05.12.2007 року, №17 від 08.02.2008 року, №12 від 21.03.2008 року, №32 від 05.05.2008 року, №43 від 07.07.2008 року, №17 від 13.03.2009 року;

- податковими накладними від 20.06.2007 року №47, від 26.07.2007 року №63, від 05.12.2007 року №126, від 08.02.2008 року №17, від 21.03.2008 року №12, від 05.05.2008 року №32, від 07.07.2008 року №43, від 13.03.2009 року №17;

- банківськими виписками по особовому рахунку позивача.

Відповідно до частини першої статті 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Згідно з частиною 5 цієї статті правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно з частиною другою статті 215 Цивільного кодексу України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Статтею 228 Цивільного кодексу України визначено, що правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

Відповідно до пункту 1 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Згідно з частиною другою статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Відповідно до підпункту 2.1 пункту 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року № 88 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 року за № 168/704, первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

Таким чином, факт придбання товару підтверджується відповідними бухгалтерськими документами про одержання товару та сплату коштів продавцю СГД ОСОБА_5 Крім того, відповідачем ні в акті перевірки, ні в судовому засіданні не надано будь-яких доказів, які б вказували, що господарські операції між позивачем та СГД ОСОБА_5 суперечать чинному законодавству чи моральним засадам суспільства, чи порушують публічний порядок.

Відповідно до пункту 5.1 статті 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» від 28 грудня 1994 року №334/94-ВР (далі Закону №334/94-ВР) валові витрат виробництва та обігу (далі - валові витрати) сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

Підпунктом 5.2.1 пункту 5.2 статті 5 Закону №334/94-ВР встановлює, що до складу валових витрат включаються суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, у тому числі витрати з придбання електричної енергії (включаючи реактивну), з урахуванням обмежень, установлених пунктами 5.3 - 5.7 цієї статті. Згідно з підпунктом 5.3.9 пункту 5.3 статті 5 не належать до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

Згідно з пунктом 1.32 статті 1 Закону №334/94-ВР господарська діяльність - діяльність особи, яка направлена на отримання доходу у грошовій, матеріальній чи нематеріальній діяльності, у разі якщо безпосередня участь такої особи в організації такої діяльності є регулярною, постійною та суттєвою.

Відповідно до пункту 3.1 статті 3 Закону №334/94-ВР об'єктом оподаткування є прибуток, який визначається шляхом зменшення суми скоригованого валового доходу звітного періоду, визначеного згідно з пунктом 4.3 цього Закону на суму валових витрат платника податку, визначених статтею 5 цього Закону; суму амортизаційних відрахувань, нарахованих згідно із статтями 8 і 9 цього Закону.

Підпункт 8.1.1 пункту 8.1 статті 8 Закону №334/94-ВР передбачає, що під терміном "амортизація" основних фондів і нематеріальних активів слід розуміти поступове віднесення витрат на їх придбання, виготовлення або поліпшення, на зменшення скоригованого прибутку платника податку у межах норм амортизаційних відрахувань, установлених цією статтею.

Таким чином, позивачем для підтвердження валових витрат, задекларованих у податковій звітності, надано відповідні розрахункові, платіжні та інших документи, обовязковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

Отже, позивачем правомірно включено до складу валових витрат суму з придбання матеріалів та обладнання в СГД ОСОБА_5 в розмірі 152913 грн. 00 коп., а також амортизаційні відрахування в розмірі 1509 грн. 00 коп. у звязку з використанням їх у господарській діяльності.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Під час судового розгляду справи відповідач не довів належними та допустимими доказами правомірність оскаржуваного позивачем податкового повідомлення-рішення, а викладені в акті перевірки висновки податкового органу про порушення позивачем вимог податкового законодавства не знайшли свого підтвердження.

Аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази та наведені норми законодавства в їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають до задоволення повністю.

Приймаючи рішення у даній справі, суд виходить із повноважень, визначених частиною другою статті 162 КАС України, яка передбачає, що у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про скасування рішення, попередньо визнавши його протиправним.

Таким чином, адміністративний позов слід задовольнити повністю шляхом прийняття постанови про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Луцької обєднаної державної податкової інспекції від 13.01.2011 року №/2.

Керуючись частиною третьою статті 160, статтями 162, 163 КАС України, на підставі Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Луцької обєднаної державної податкової інспекції від 13 січня 2011 року №/2 .

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, повний текст якої буде виготовлено 05 березня 2011 року. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Суддя Ю.Ю. Сорока