Справа № 2а/0270/5046/09
Суддя: Поліщук Ірина Миколаївна
Дата ухвалення: 2011-08-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
____________________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

31 серпня 2011 р. Справа № 2-а-5046/09/0270

Вінницький окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Поліщук Ірини Миколаївни

суддів Альчука Максима Петровича

ОСОБА_1

розглянувши в порядку письмового провадження подання головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України ОСОБА_2 про відстрочення виконання рішення суду у адміністративній справі

за позовом: ОСОБА_3

до: Міністерства фінансів України, Головного управління Державного казначейства України, Державної судової адміністрації України

про: визнання бездіяльності протиправною та зобовязання вчинення певних дій

ВСТАНОВИВ :

В провадженні Вінницького окружного адміністративного суду знаходилась адміністративна справа №2-а-5046/09/0270 за позовом ОСОБА_3 до Міністерства фінансів України, Головного управління Державного казначейства України, Державної судової адміністрації України про визнання бездіяльності протиправною та зобовязання вчинення певних дій.

Постановою суду від 28.12.2009 року у справі №2-а-5046/09/0270 позовні вимоги задоволено.

21 липня 2010 року Вінницьким окружним адміністративним судом по вказаній справі виданий виконавчий лист.

22 серпня 2011 року на адресу суду надійшло подання головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України ОСОБА_2 про відстрочення виконання зазначеного вище судового рішення № 21313-20/1.

Своє подання заявник мотивував тим, що на виконанні у відділі перебуває понад 1500 виконавчих документів про стягнення коштів на загальну суму більше 120 млн. грн. на користь суддів України, отже, сума боргу, яка підлягає примусовому стягненню з Державної судової адміністрації України, як головного розпорядника бюджетних коштів за даною бюджетною програмою, значно перевищує суму, яка передбачена Законом України "Про Державний бюджет України на 2011 рік" на вказані цілі. У зв'язку із цим, державний виконавець позбавлений можливості своєчасно та в повному обсязі виконати вказане судове рішення.

Викладені вище факти та посилання на ч. 1 ст. 263 КАС України, на думку заявника, є підставою для відстрочення виконання судового рішення.

Судове засідання, з метою розгляду вказаної заяви відповідно до положень частини другої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), призначено на 31 серпня 2011 року з одночасним повідомленням осіб, які беруть участь у справі.

Заявник в судове засідання не зявився, проте із прохальної частини самого подання вбачається, що він просить розглянути справу у його відсутності.

Також 31.08.2011 року на адресу суду надійшла заява ОСОБА_3 про розгляд справи без його участі. Подання головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України ОСОБА_2 він не визнає і просить відмовити в його задоволенні.

Інші особи, які беруть участь у справі своїм правом на участь в судовому засідання не скористалися, хоча завчасно повідомлялися про розгляд справив телефонному режимі, що підтвердується відповідними телефонограмами ,які містяться в матеріалах справи.

Відповідно до положень частини 2 статті 263 КАС України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду справи, не перешкоджає розгляду питання про відстрочення виконання рішення суду.

Разом із тим, частиною 6 статті 128 КАС України передбачено, що якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи неявку сторін, належним чином повідомлених про час та місце судового засідання, відсутність потреби у виклику свідків чи експерта, суд вважає за можливе розглянути питання щодо відстрочення виконання рішення суду в порядку письмового провадження.

При цьому, відповідно до положень статті 41 КАС України технічна фіксація судового процесу не здійснюється.

В свою чергу, розглянувши подання головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України ОСОБА_2, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що воно не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 263 КАС України за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), державний виконавець може звернутися до адміністративного суду першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий лист, що видав виконавчий лист, із поданням, а особа, яка бере участь у справі, та сторона виконавчого провадження - із заявою про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Крім того, відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України від 26 грудня 2003 року N 14 Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження, при вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

З аналізу вказаних вище положень КАС України вбачається, що питання щодо відстрочення виконання судового рішення вирішується після видачі виконавчого листа та відкриття виконавчого провадження, про що постановляється державним виконавцем відповідне рішення.

Більше того, дана норма спрямована на створення оптимальних умов для належного та якісного виконання рішення суду у процесі виконавчого провадження, а підставою для її застосування є обставини, що перешкоджають належним чином виконати рішення в адміністративній справі, ускладнюють його виконання або роблять неможливим.

Обґрунтовуючи підстави для відстрочення виконання судового рішення, заявник посилається на відсутність у Державному бюджеті закладених коштів саме на виконання рішень на користь суддів, а також на наявність у провадженні виконавчої служби великої кількості аналогічних виконавчих документів про стягнення коштів на загальну суму більше 120 млн. грн.

Однак, на думку суду, наведені заявником доводи не можуть розцінюватися як виняткові випадки, що ускладнюють та виключають можливість виконання рішення суду. Разом із тим, не може бути взято до уваги посилання на відсутність коштів на рахунку боржника як на обставину для відстрочення виконання рішення суду, оскільки заявником лише обґрунтовано відсутність коштів по державній програмі виконання рішень судів на користь суддів, а не на рахунках установи в цілому, що випливає зі змісту положень ст.263 КАС України.

Також, суд, оцінюючи обґрунтованість подання, виходить із того, що відповідно до ст.17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини вiд 23.02.2006 року № 3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, зокрема, в рішенні Європейського суду з прав людини (справа "ОСОБА_4 проти України" (Заява N 40450/04), Страсбург, 15 жовтня 2009 року) зазначено, що на державу покладено обов'язок дбати про те, щоб остаточні рішення, винесені проти її органів, установ чи підприємств, які перебувають у державній власності або контролюються державою, виконувалися відповідно до зазначених вище вимог Конвенції. Держава не може виправдовувати нестачею коштів невиконання судових рішень, винесених проти неї або проти установ чи підприємств, які перебувають в державній власності або контролюються державою. Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що відстрочення виконання полягає у тому, що на вчинення виконавчих дій встановлюється перерва на точно зазначений строк. При цьому для встановлення строку, на який може бути встановлена така перерва, суд повинен виходити з реальної можливості боржника після її закінчення сплатити суму боргу.

Відповідно до ч.1, 3 ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вимоги про відстрочення мають бути належним чином обґрунтовані, а судове рішення за наслідками їх розгляду мотивованим.

Однак, заявником у своєму поданні жодним чином не доведено того факту, що після прийняття ЗУ Про Державний бюджет України на 2012 рік у нього виникне реальна можливість сплатити заборгованість перед стягувачем.

Таким чином, наведені заявником доводи про наявність обставин, які ускладнюють виконання судового рішення, є необґрунтованими, так як не свідчать про існування у спірних правовідносинах виняткових випадків для відстрочення виконання судового рішення.

Керуючись ст.ст. 11, 41, 71,128, 159, 165, 185, 254, 263 КАС України суд, -

УХВАЛИВ :

У задоволенні подання головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України ОСОБА_2 про відстрочення виконання рішення суду відмовити повністю.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. Якщо ухвалу було постановлено у письмовому провадженні або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії ухвали суду безпосередньо в суді, то п'ятиденний строк на апеляційне оскарження ухвали суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії ухвали суду.

Головуючий суддя Поліщук Ірини Миколаївни

Судді Альчук Максим Петрович

ОСОБА_1