Справа № 2-а-165/10/0270
Суддя: Дмитришена Руслана Миколаївна
Дата ухвалення: 2011-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
____________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2011 р. Справа № 2-а-165/10/0270

Вінницький окружний адміністративний суд в складі

Головуючого судді Дмитришеної Руслани Миколаївни,

при секретарі судового засідання: Котюжанському В.О.

за участю представників сторін:

позивача : ОСОБА_1

відповідача : ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: Вінницького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів

до: товариства з обмеженою відповідальністю "Томашпілський райсільгоспкомунгосп"

про: стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулось Вінницьке обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Томашпільський райсільгоспкомунгосп» про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені загальною сумою 19661,97 грн.

Ухвалою суду від 21.01.2010 року позовну заяву Вінницького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів залишено без руху.

Дане судове рішення було оскаржене до Київського апеляційного адміністративного суду, який ухвалив нове рішення від 22 червня 2011 р., за яким апеляційну скаргу Вінницького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів - задоволено, а ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 21.01.2010 року - скасовано. Ухвала апеляційної інстанції набрала законної сили.

11 липня 2011 року дана адміністративна справа надійшла до Вінницького окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Ухвалою суду від 13.07.2011 року було відкрито провадження в адміністративній справі.

Позов мотивований тим, що відповідачем, всупереч вимог ст. 19 Закону України Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні не забезпечено встановленого нормативу 1 робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда, та вчасно не сплатив суму адміністративно - господарських санкцій в розмірі 18133,33 грн. За порушення вимог даного Закону відповідачеві нараховано пеню в сумі 1528,64грн.

Оскільки товариством кошти в добровільному порядку не сплачено, Вінницьке обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів звернулось з позовом до суду з зазначеними вимогами.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд позов задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та докази, надані в матеріали справи.

Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечував, посилаючись на те, що ТОВ «Томашпільський райсільгоспкомунгосп» належним чином проінформувало центр зайнятості про наявність вакантних місць для працевлаштування інвалідів, подавши 21.05.2008 року звіт про наявність вакансій за формою №3-ПН (а.с. 9) на 1 посаду столяра та щомісячно підтверджуючи дану вакансію повідомляло Центр зайнятості в телефонному режимі.

Заслухавши пояснення представника позивача та заперечення відповідача, дослідивши докази, що містяться в матеріалах справи, надавши їм юридичну оцінку, суд прийшов до висновку про задоволення позову з огляду на наступне.

Згідно звіту ТОВ «Томашпільський райсільгоспкомунгосп» (а.с.6) про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2008 рік форми №10-ПІ від 12.06.2009 р., у 2008 році на підприємстві працювало 15 осіб, працівників, яким, відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність, - не було, кількість інвалідів - штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях, створених відповідно до вимог статті 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні", становить 1 особа.

Частиною 1 статті 19 Закону України Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні встановлено, що для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

Частиною 2 статті 19 цього Закону встановлено, що підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування інвалідів відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті, і забезпечують працевлаштування інвалідів.

Частина 3 статті 19 Закону тлумачить, що підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно здійснюють працевлаштування інвалідів у рахунок нормативів робочих місць виходячи з вимог статті 18 цього Закону.

Частина 5 статті 19 Закону передбачає, що виконанням нормативу робочих місць у кількості, визначеній згідно з частиною першою цієї статті, вважається працевлаштування підприємством, установою, організацією, у тому числі підприємством, організацією громадських організацій інвалідів, фізичною особою, яка використовує найману працю, інвалідів, для яких це місце роботи є основним.

Статтею 20 цього Закону України визначено, що підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом.

Виходячи з даних положень Закону, на підприємстві відповідача мав би працювати 1 інвалід, у звіті (а.с.6) відповідачем визначено норматив робочих місць у кількості 1-го інваліда - штатного працівника, але відповідач не забезпечив виконання встановленого нормативу, призначеного для працевлаштування інваліда, чим порушив норми ст. 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні".

Як вбачається із звіту (а.с.6), середньорічна заробітна плата штатного працівника ТОВ «Томашпільський райсільгоспкомунгосп» у 2008 році становила 18133,33 грн., таким чином сума штрафних санкцій, які самостійно розрахував відповідач складає 18133,33 грн.

Відповідно до п. 2 Порядку подання підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами, що використовують найману працю, звітів про зайнятість і працевлаштування інвалідів та інформації, необхідної для організації їх працевлаштування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 31.01.2007 року №70, звіт про зайнятість і працевлаштування інвалідів роботодавці подають (надсилають рекомендованим листом) щороку до 1 березня відділенням Фонду, в яких вони зареєстровані, за формою, затвердженою Мінпраці за погодженням з Держкомстатом.

З матеріалів справи вбачається, що звіт про зайнятість і працевлаштування інвалідів за 2008 рік було подано відповідачем 12.06.2009 р.

Обов'язки роботодавців стосовно забезпечення прав інвалідів на працевлаштування визначені частиною третьою статті 18 Закону України Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні, а саме:

- виділення та створення робочих місць для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальних робочих місць;

- створення для інвалідів умов праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації;

- забезпечення інших соціально-економічних гарантій, передбачених чинним законодавством;

- надання державній службі зайнятості інформації, необхідної для організації працевлаштування інвалідів;

- звітування Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Аналіз зазначених положень дає підстави для висновку про те, що обовязок підприємства щодо створення робочих місць для інвалідів не супроводжується його обовязком підбирати і працевлаштовувати інвалідів на створені робочі місця. Однак, підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобовязані надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів.

В судовому засіданні встановлено, що відповідачем протягом 2008 року не було вжито заходів для організації працевлаштування інвалідів шляхом надання інформації в місцевий центр зайнятості щодо потреби в працівниках з обмеженими фізичними можливостями.

Елементами правопорушення, виходячи із загальних норм права, є вина та наявність причинного звязку між самим порушенням та його наслідками. Виходячи з загального розуміння вини, суд приходить до висновку, що відповідачем не добросовісно виконано вимоги Закону України Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні, оскільки ним не вживалися необхідні заходи задля недопущення господарських правопорушень, тому суд вбачає в діях роботодавця склад правопорушення, який в даному випадку виражений у формі бездіяльності роботодавця і тягне за собою відповідальність у вигляді адміністративно-господарських санкцій.

Враховуючи, що відповідач не забезпечив виконання встановленого нормативу 1-го робочого місця для працевлаштування інваліда та добровільно не сплатив адміністративно-господарські санкції в розмірі 18133,33 грн. в строк до 15 квітня 2009 року як передбачено ч. 4 ст. 20 Закону, позивачем було нараховано пеню в розмірі 1528,64 грн. за 281 день порушення терміну сплати адміністративно - господарських санкцій.

Відповідно до ч. 2 ст. 20 Закону, порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій тягне за собою нарахування пені. Пеня обчислюється виходячи з 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, що діяла на момент сплати, нарахованої на повну суму недоїмки за весь її строк.

Пунктом 4 Порядку сплати підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами, що використовують найману працю, суми адміністративно-господарських санкції та пені за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 31.01.2007 року № 70, встановлено, що порушення строків сплати суми адміністративно-господарських санкцій тягне за собою нарахування пені у розмірі 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку за кожний календарний день прострочення. З огляду на вищенаведені норми позивачем було нараховано пеню в розмірі 1528,64 грн.

Статтею 20 Закону України Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні встановлено, що спори, які виникають із правовідносин за статтями 19, 20 цього Закону, вирішуються Фондом соціального захисту інвалідів або в судовому порядку. Фонд соціального захисту інвалідів, його відділення мають право захищати свої права та законні інтереси, у тому числі в суді.

Відповідно до ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні (ст. 86 КАСУ).

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, відповідають дійсним обставинам та матеріалам справи і підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 4 ст. 94 КАС України, у справах, в яких позивачем є суб`єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Томашпілський райсільгоспкомунгосп" ( вул. Л.Українки, 8, смт. Томашпіль, Вінницька область, 24200) на користь Вінницького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів (одержувач: Держбюджет Томашпільський район, р/р 0524, , банк одержувача: ГУДКУ у Вінницькій області, МФО 802015, символ звітності 230, код бюджетної класифікації 50070000, призначення платежу: платежі до Фонду соціального захисту інвалідів за 2008р.) адміністративно-господарські санкції та пеня в загальній сумі 19661,97грн. (дев'ятнадцять тисяч шістсот шістдесят одна гривня 97 коп.)

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя: Дмитришена Руслана Миколаївна