Справа № 2-а-1943/10
Суддя: Орел С. І.
Дата ухвалення: 2010-08-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

справа № 2-а-1943/2010/2306

16 серпня 2010 року Золотоніський міськрайонний суд

в складі головуючого судді: Орла С.І.

при секретарі: Біліченко С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Золотоноша адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора ДПС Кіровоградської роти ОСОБА_2 про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення , -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до інспектора ДПС Кіровоградської роти ОСОБА_2 про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що постановою відповідача від 11 липня 2010 року позивач визнаний винним у вчиненні правопорушення передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 255 грн., з якої вбачається, що позивач рухаючись в с. Івангород зі швидкістю 84 км/год. , чим перевищив швидкість на 24 км/год., при цьому швидкість руху вимріювалась приладом Візір». Позивач вважає, що вказану постанову незаконною, оскільки факт вчинення ним правопорушення зафіксовано за допомогою пристрою „Візир, який не є засобом фото та відео фіксації, що працює у автоматичному режимі так як керується безпосередньо працівником ДАІ, а також відео зйомки продемонстрованої позивачу зробленої приладом неможливо встановити місце можливого вчинення правопорушення в звязку з чим неможливо встановити швидкісний режим даної ділянки дороги, та на даному приладі відсутні пломби та відмітки про повірку приладу. Крім того відповідач при складанні постанови не дотримався вимог ст.33 КУПАП оскільки відповідачем під час винесення постанови не було визначено вину правопорушника, обставини, що помякшують чи обтяжують покарання та не було розяснено його права у відповідності до ст..268 КУпАП, тому просив суд скасувати постанову про адміністративне правопорушення ,а адміністративну справу провадженням закрити в звязку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Представник позивача в судове засідання не зявився, але надав суду заяву про можливість розгляду справи у його відсутність на позовних вимогах наполягав в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не зявився, хоча повідомлявся про день та час розгляду справи належним чином та не повідомив про причини неявки.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що даний позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав:

Згідно постанови по справі про адміністративне правопорушення серія ВА № 176866 від 11 липня 2010 року, вбачається, що позивач 11 липня 2010 року керуючи автомобілем Опель державний номерний знак НОМЕР_1 на 12 км. автодороги Олександрівка-Кіровоград рухався зі швидкістю 84 км/год, перевищив швидкість більш як на 20 км/год та визнаний винним у вчиненні правопорушення передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 255 грн.

Відповідно до ч.3 ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У відповідності до ч.1 ст.122 КУпАП адміністративним правопорушенням вважається перевищення водіями транспортних засобів встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину.

Згідно ч.1 ст.14-1 КУпАП до адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху у разі їх фіксації працюючими в автоматичному режимі спеціальними технічними засобами, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобами фото- і кінозйомки, відеозапису притягаються власники (співвласники) транспортних засобів.

Відповідно до ст.245 КУпАП України завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

У відповідності до ст. 280 КупАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.6 ст.258 КУпАП у разі виявлення адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого за допомогою працюючих в автоматичному режимі спеціальних технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, протокол про адміністративне правопорушення не складається, а постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Копії постанови у справі про адміністративне правопорушення та матеріалів, зафіксованих за допомогою працюючих в автоматичному режимі спеціальних технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, надсилаються особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, протягом трьох днів з дня винесення такої постанови.

Згідно п. 12.8 Інструкції з діяльностіпідрозділів дорожньо-патрульної служби Державтоінспекції МВС України затвердженої наказом МВС України N 1111 від 13.11.2006 року під спостереженням за дорожнім рухом слід розуміти візуальний або за допомогою технічних засобів контроль за дотриманням учасниками дорожнього руху встановлених правил, норм та стандартів у сфері безпеки дорожнього руху, доцільністю та ефективністю організації дорожнього руху на посту, маршруті.

Відповідно до ч.2 ст.72 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином в судовому засіданні встановлено, що позивач в дійсності 11 липня 2010 року керував автомобілем Опель державний номерний знак НОМЕР_1 проте відповідач не довів факту правомірності своїх дій, так як відповідачем не надані фотознімки з місця пригоди, тому відсутні дані про обмеження швидкості на даній ділянці проїжджої частини та взагалі відсутні будь-які дані про привязку до місцевості, що унеможливлює можливість суду перевірити факт перевищення швидкості позивачем по справі, а також оскільки усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, та на відповідача покладається обовязок доказування правомірності свої дій, а також те, що підставою для накладення адміністративного стягнення стали фотознімки, що зроблені вимірювальним простоєм „Візір, який не працює в автоматичному режимі, тому в діях позивача відсутні подія і склад адміністративного правопорушення в звязку з чим суд закриває провадження пор справі.

Оскільки суд задовольняє позовні вимоги позивачки то у відповідності до ст. 94 КАС України стягує з відповідача на користь держави державне мито в сумі 03 грн. 40 коп.

Керуючись ст.ст.247,268,293 КУпАП України, та ст.ст.10,11,94,158,159,160,162, 1712 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Скасувати постанову інспектора ДПС Кіровоградської роти ОСОБА_2 серія ВА № 176866 від 11 липня 2010 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП, а адміністративну справу провадженням закрити.

Стягнути з інспектора ДПС Кіровоградської роти ОСОБА_2 державне мито на користь держави в сумі 03 грн. 40 коп.

Постанова остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя: С.І. Орел