Справа № 313/496/15-а
Суддя: Нагорний А. О.
Дата ухвалення: 2015-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 313/496/15-а
Провадження № 2-а/313/8/2015
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.04.2015 р. смт. Веселе

Веселівський районний суд Запорізької області у складі: головуючого - судді Нагорного А.О., при секретарі судового засідання Кравцовій О.В., позивача ОСОБА_1, представника адвоката ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний позов ОСОБА_1 до заступника начальника Запорізької митниці ДФС ОСОБА_3 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України ,

ВCТАНОВИВ:

ОСОБА_1, звернувся в суд з адміністративним позовом, у якому просить поновити строк на оскарження постанови про порушення митних правил постанову від 24.02.2015 року № 0023/11200/15, винесену заступником начальника Запорізької митниці ДФС, радником податкової та митної справи ІІ рангу ОСОБА_3, якою відповідач визнав позивача винним у вчиненні порушення митних правил, передбачених ч.3 ст.407 Митного Кодексу України та наклав адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500,00 грн.

Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що в постанові зазначені обставини, які не відповідають дійсності, оскільки він транспортний засіб «KIA RIO», кузов KNEDC38, реєстраційний номер 8В81407 (реєстрація - ОСОБА_4) на митну територію України не ввозив. Вказаний автомобіль ввезений іншою особою, а саме власником - ОСОБА_5. Крім того, позивач у позові зазначає, що розгляд справи проведено без його участі за відсутності даних про своєчасне сповіщення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

За таких обставин ОСОБА_1 вважає, що у його діях відсутній склад правопорушення, тому просить суд зазначену постанову скасувати, а провадження у справі закрити.

Присутні у судовому засіданні під час розгляду справи позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат ОСОБА_2 позов підтримали, в своїх поясненнях посилалися на обставини, викладені у тексті адміністративної позовної заяви. Просять позов задовольнити.

Відповідач в судове засідання не зявився, однак надав суду клопотання, в якому просив суд здійснювати розгляд справи за його відсутності за наявними у справі доказами. У задоволенні позову відмовити.

Свою позицію відповідач аргументував у письмовому запереченні наданому до матеріалів справи, відповідно до якого 30.01.2015 р. Запорізькою митницею ДФС отримано орієнтування Львівської митниці ДФС № 13-70-26/13-1214 щодо відсутності в ЄАІС України інформації про вивезення транспортних засобів за межі митної території України, які були ввезені громадянами на митну територію України з метою транзиту та порушенням строку транзитного перевезення, встановленого ст.95 МКУ.

Згідно отриманого орієнтування позивач 09.09.2014 р. ввіз на митну територію України в зоні діяльності Львівської митниці Міндоходів автомобіль «KIA RIO», кузов KNEDC38, р.н. 8B81407, по смузі «зелений коридор», з метою транзиту.

Крім того, вказаний факт підтверджено Витягом з електронної бази даних ПІК «Інспектор 2006» Державної фіскальної служби України.

Оскільки позивач при перетині митного кордону України здійснював декларування вказаного автомобілю, то ним самостійно було обрано саме митний режим транзит.

Факт перетину митного кордону України саме позивачем в митному режимі транзит підтверджується орієнтуванням Львівської митниці ДФС від 30.01.2015 № 13-70-26/13-1214 та Витягом з електронної бази даних ПІК «Інспектор 2006» Державної фіскальної служби України.

Відповідно до п.8 ч.1 ст.4 МК України декларант це особа, яка самостійно здійснює декларування або від імені якої здійснюється декларування.

Відповідно до ст.71 МК України декларант має право обрати митний режим, у який він бажає помістити товари, з дотриманням такого режиму та у порядку, що визначені цим Кодексом.

Статтею 95 МК України встановлено строки транзитних перевезень залежно від виду транспорту, для автомобільного транспорту строк транзитного перевезення становить 10 діб.

Відповідач зазначає, що перетин митного кордону України 09.09.2015 р. на автомобілі «KIA RIO», кузов KNEDC38, р.н. 8B81407 було здійснено саме позивачем, а не громадянином ОСОБА_4 ОСОБА_5, що доказано матеріалами справи про порушення митних правил № 0023/11200/15.

Вказує, що порушення норм процесуального права допущено не було, оскільки Запорізькою митницею ДФС проінформовано позивача про місце та час розгляду справи листом від 11.02.2015р. № 2/14/08-70-26-35, який було направлено позивачу поштовим відправленням № 550.

Згідно ч.8 ст.494 МК України протокол вважається врученим навіть у разі, якщо особа, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, не перебувала за повідомленою нею або наявною в митниці адресою (місце проживання або фактичного перебування).

На думку відповідача, ОСОБА_1 про місце та час розгляду справи про порушення митних правил № 0023/11200/15 повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим відправленням про вручення.

Заслухавши пояснення позивача, його представника, дослідивши зібрані у справі докази та оцінивши їх в сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 24.02.2015 р. заступник начальника Запорізької митниці ДФС ОСОБА_3 винесено постанову № 0023/11200/15, якою ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.3 ст.470 Митного Кодексу України та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8 500,00 грн. Дана обставина стверджується копією постанови (а.с. ___).

Підставою для притягнення ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 470 МК України став протокол про порушення митних правил № 0023/11200/15 від 11.02.2015 р., складений головним державним інспектором сектору взаємодії з митними органами іноземних держав УАР та ПМП Запорізької митниці ДФС ОСОБА_6 (а.с. ___) за перевищення встановленого ст.95 МК України десятиденного строку транзитного перевезення транспортного засобу «KIA RIO», кузов KNEDC38, реєстраційний номер 8В81407 (реєстрація - ОСОБА_4), який ввезений позивачем 09.09.2014 р., а вивезений за межі України повинен до 19.09.2014 р. (а.с.____ ).

Позивач та його представник посилається на те, що при ввезені автомобіля на митну територію України 09.09.2014 р. він не був за кермом даного автомобілю, а переміщувався в ньому як пасажир, будь-які документи щодо декларування даного транспортного засобу та визначення митного режиму він не оформлював. Фактично ввезення даного автомобіля було здійснено його власником громадянином ОСОБА_4 ОСОБА_5. Місце перебування автомобіля та причини його не вивезення з митної території України позивачеві невідомі.

Пояснення позивача про перетин 09.09.2014 р. кордону громадянином ОСОБА_4 ОСОБА_5 та належність йому автомобілю «KIA RIO», кузов KNEDC38, реєстраційний номер 8В81407 (реєстрація - ОСОБА_4) підтверджено наданими письмовими доказами, а саме копіє закордонного паспорту 05.06.2012 року серії CZE № 40783214, копією свідоцтва про реєстрацію автомобілю від 03.09.2014 р. серії UAN № 124016, відомості про реєстрацію автомобілю серії UE № 755651 (а.с. ____).

Відповідно до ст.458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, предявлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Згідно ст.487 МК України провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст.10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Тобто закон розглядає протиправну дію (бездіяльність), вчинену певною особою, порушення митних правил (адміністративний проступок) лише в тому випадку, якщо має місце вина цієї особи, якщо вчинене було здійснено навмисно або з необережності.

Розясненнями, що викладені у пункті 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» № 9 від 01.11.1996 р. визначено, що згідно зі ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях, а також на доказах, одержаних незаконним шляхом. Усі сумніви щодо доведеності вини тлумачаться на користь обвинуваченого.

Відповідно до ч.3 ст.470 МК України, відповідальність настає за перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів.

Згідно до ч.1 ст.257 МК України, декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кодон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Оскільки в матеріалах адміністративної справи відсутня декларація, а також відсутнє посилання на її реквізити в протоколі та оскаржуваній постанові, враховуючи пояснення позивача та надані ним письмові докази суд критично відноситься до тверджень відповідача щодо факту ввезення автомобілю на митну територію України саме позивачем. Наявність сумніву щодо доведеності вини, відповідно ст.62 Конституції України, має тлумачитися на користь позивача.

Відповідно до ч.1, 2 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтується її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову.

Таким чином, суд приходить до висновку, що порушення митних правил ОСОБА_1 не вчиняв, а постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.470 МК України є безпідставною і підлягає скасуванню.

Крім того, при вивченні доказів у справі судом не встановлено, що повідомлення про розгляд справи 24.02.2015 р. позивачем отримано, оскільки в матеріалах справи відсутнє підтвердження (рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення з зазначенням підпису особи встановленої форми), що спростовує доводи відповідача про своєчасне та належне сповіщення позивача про розгляд справи та позбавляє можливості посадову особу субєкта владних повноважень на розгляд справи у відсутності особи, яка притягується до відповідальності.

Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950, далі - Конвенція 1950 року), а також практики Європейського суду з прав людини (Рішення ЄСПЛ від 09.06.2011 р. «Лучанінова проти України», заява № 16347/02), які відповідно до статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами України при розгляді справ як джерело права.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції 1950 року кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов'язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Право осіб на справедливий судовий розгляд, закріплене у статті 6 Конвенції, за своєю природою є комплексним субєктивним правом. Воно складається з великої кількості інших прав, яких повинно бути дотримано при розгляді справ, зокрема це вимога принципу верховенства права, тобто захист від свавілля; право на правову допомогу, яке гарантується особі при розгляді справ про адміністративне правопорушення Законом України «Про безоплатну правову допомогу»; публічність розгляду справ, під якою мається на увазі щонайменше відкритий судовий розгляд, коли будь-які особи, в тому числі сторони і представники сторін, можуть бути присутні при розгляді справи.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Підставами для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил, поміж інших, в ст.531 МК України, є: безпідставне недопущення до участі в розгляді справи особи, притягнутої до відповідальності, або її представника, а також інше обмеження прав учасників провадження у справі про порушення митних правил та її розгляду.

Згідно ст.162 КАС України, у разі задоволення позову, суд може прийняти постанову про визнання протиправною та її скасування.

Згідно ст.171-2 КАС України, адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом п'яти днів з дня відкриття провадження у справі. У виняткових випадках з урахуванням особливостей розгляду справи суд ухвалою може продовжити розгляд справи, але не більш як на п'ять днів. Рішення місцевого загального суду як адміністративного суду у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності є остаточним і оскарженню не підлягає.

Ст.289 КУпАП встановлено, що скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Судом встановлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснено за відсутності позивача. Постанова про накладення на позивача адміністративного стягнення винесена 24.02.2015 р. Про факт винесення оскаржуваної постанови позивачеві стало відомо з листа ВДВС Веселівського РУЮ від 24.03.2015 р. № 2956, яке було надіслано на його адресу рекомендованим листом і отримане лише 01.04.2015 р., що підтверджується відстеженням пересилання поштових відправлень, яке отримане з офіційного веб сайту Укрпошти http:// www.ukrposhta.com/. За таких обставин, суд приходить до висновку ОСОБА_1 слід поновити строк звернення до суду з позовом, як пропущений з поважних причин.

Керуючись ст.ст.9-11,17-19,70,71,158-163,167, 171-2 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Поновити строк на оскарження постанови.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до заступника начальника Запорізької митниці ДФС, радника податкової та митної справи ІІ рангу ОСОБА_3 про скасування постанови про порушення митних правил - задовольнити.

Постанову в справі про порушення митних правил від 24.02.2015 року № 0023/11200/15, винесену заступником начальника Запорізької митниці ДФС, радником податкової та митної справи ІІ рангу ОСОБА_3 про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні порушення митних правил, передбачених ч.3 ст.407 Митного Кодексу України та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8 500,00 грн. - скасувати.

Копію постанови направити ОСОБА_1, ОСОБА_3 та відділу державної виконавчої служби Веселівського районного управління юстиції Запорізької області.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Веселівського районного суду

Запорізької області ОСОБА_7

30.04.2015