Справа № 820/11311/13-а
Суддя: Гончар Л.Я.
Дата ухвалення: 2015-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 вересня 2015 року м. Київ К/800/15080/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Головуючої: Гончар Л.Я.,

Суддів: Конюшка К.В.,

Чалого С.Я.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні адміністративну справу за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2013 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 18 лютого 2014 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" до Реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції в особі державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції Лагутіної Світлани Василівни, третя особа - ОСОБА_3, про скасування рішення та зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и л а:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" звернулось до суду з позовом до Реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції в особі державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції Лагутіної Світлани Василівни, третя особа - ОСОБА_3, в якому просить суд:

визнати протиправним рішення Реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції в особі державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції Лагутіної Світлани Василівни про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень від 20.09.2013 № 6076886 та скасувати його;

зобов'язати Реєстраційну службу Харківського міського управління юстиції в особі державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції Лагутіної Світлани Василівни внести запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно із зазначенням особи нового іпотекодержателя : товариство з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна", , країна реєстрації: Україна.

Позовні вимоги мотивовано протиправністю рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції від 20.09.2013 № 6076886 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень як такого, що прийнято на підставі помилкового висновку державного реєстратора щодо необхідності подання заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень до нотаріуса.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2013 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 18 лютого 2014 року, у задоволенні позову відмовлено.

У поданій касаційній скарзі товариство з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" із посиланням на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просило скасувати рішення судів попередніх інстанцій та постановити нове, про задоволення позову.

Відповідно до приписів частини першої статті 220-1 Кодексу адміністративного судочинства України справу розглянуто у попередньому судовому засіданні без повідомлення осіб, які беруть участь у справі.

Заслухавши доповідь судді Вищого адміністративного суду України стосовно обставин, необхідних для прийняття рішення судом касаційної інстанції, перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги та застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 13.08.2007 між закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» та ОСОБА_3 укладено Кредитний договір №ML700/861/2007.

В забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором №ML700/861/2007 20.08.2007 між закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» та ОСОБА_3 укладено Договір іпотеки № РСL МL 700/861/2007.

29.04.2013 між публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» укладено Договір факторингу.

Між зазначеними сторонами договору факторингу складено акт відступлення (приймання - передачі) кредитного портфелю.

29.04.2013 між публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» (сторона 2) та товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (сторона 1) укладено Договір про відступлення права вимоги, відповідно до якого: "у зв'язку з укладенням договору факторингу б/н від 29.04.2013 права вимоги за кредитними договорами згідно додатку №1 , що забезпечені іпотекою / заставою за договорами та домовились про наступне: сторона 2 передає та відступає стороні 1 сукупність прав, належних стороні 2 за договорами забезпечення, включаючи, але не обмежуючись, правом звертати стягнення на заставлене майно."

Позивачем до реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції подана заява щодо виникнення іпотеки на квартиру №206, розташовану по АДРЕСА_1. Разом з заявою заявником надано договір про відступлення права вимоги від 29.04.2013 №2522, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського МНО Бондар І.М. Договір факторингу від 29.04.2013 року, на який посилається позивач, не був наданий для реєстрації .

За результатами розгляду заяви та доданих до неї документів державним реєстратором прав на нерухоме майно - Лагутіною С.В., прийнято рішення від 30.09.2013 №6076886 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень на підставі пункт 5.5 частини 1 статі 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень» та ст.ст. 34, 46-1 Закону України " Про нотаріат" та пункту 2 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень , затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.06.2011 №703.

Вказуючи на протиправність зазначеного рішення, товариство з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" звернулось до суду з даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з позицією якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з правомірності оскаржуваного рішення як такого, що прийнято на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законами України, на наявності обґрунтованого висновку щодо необхідності подання заяви про державну реєстрацію обтяження до нотаріуса, який вчинив дії з нерухомим майном.

Колегія суддів, виходячи з меж касаційного перегляду, встановлених статтею 220 Кодексу адміністративного судочинства України, погоджується із вказаними висновками судів попередніх інстанцій, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 24 Закону України "Про іпотеку" відступлення прав за іпотечним договором здійснюється без необхідності отримання згоди іпотекодавця, якщо інше не встановлено іпотечним договором, і за умови, що одночасно здійснюється відступлення права вимоги за основним зобов'язанням. Якщо не буде доведено інше, відступлення прав за іпотечним договором свідчить про відступлення права вимоги за основним зобов'язанням.

Правочин про відступлення прав за іпотечним договором підлягає нотаріальному посвідченню. Відомості про таке відступлення підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.

Згідно з частиною п'ятою статті 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація прав у результаті вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва проводиться нотаріусом, яким вчинено таку дію.

Колегія суддів погоджується з доводами касаційної скарги, що предметом договору про відступлення права вимоги є безпосередньо право грошової вимоги за зобов'язанням. У той же час, положення статті 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" при розмежуванні компетенції нотаріуса та державного реєстратора у сфері державної реєстрації не містять в якості критеріїв такого розмежування предмет зобов'язання, а встановлюють компетенцію нотаріуса на здійснення державної реєстрації прав у разі вчинення нотаріальної дії з об'єктом нерухомого майна.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що з метою державної реєстрації похідного речового права на об'єкт нерухомого майна позивачем державному реєстратору подано, зокрема, договір про відступлення права вимоги від 29.04.2013, який посвідчено нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу 29.04.2013 за № 2522.

За вказаним договором до Сторони 1 переходять всі права Сторони 2 як сторони, що іменується "іпотекодержатель" у зобов'язаннях, які виникли на підставі Договорів забезпечення в обсязі та на умовах, що існують на момент набрання чинності цим Договором.

Так, відповідно до умов вказаного договору, позивач набув права Іпотекодержателя за Договором іпотеки № РСL МL 700/861/2007.

Відповідно до абзацу третього статті 1 Закону України "Про іпотеку" іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

За вказаних обставин, колегія суддів вказує на обґрунтованість висновків судів попередніх інстанцій в частині того, що в у спірних правовідносинах, посвідчуючи договір про відступлення права вимоги від 29.04.2013, нотаріус вчинив нотаріальну дію з нерухомим майном, що відповідно до положень частини п'ятої статті 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" обумовлює і віднесення до компетенції нотаріуса вчинення державної реєстрації прав у результаті вказаної нотаріальної дії.

Відповідно до пункту 5-5 частини першої статті 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо, зокрема, заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію.

Враховуючи викладене, зважаючи на наявність обставин, з якими частина перша статті 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" пов'язує наявність підстав для відмови у державній реєстрації прав та їх обтяжень, колегія суддів погоджується із позицією судів попередніх інстанцій щодо правомірності рішення державного реєстратора від 30.09.2013 №6076886 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень як такого, що прийнято на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законами України.

Доводи касаційної скарги висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують.

Правова оцінка встановлених обставин справи судами першої та апеляційної інстанцій дана вірно, порушень норм матеріального та процесуального права при ухваленні оскаржуваних судових рішень судами не допущено.

Відповідно до частини третьої статті 220-1 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 160, 167, 220, 220-1, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" відхилити, а постанову Харківського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2013 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 18 лютого 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення копій особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута в порядку ст.ст.235-238 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: