Справа № 2а-1231/10/0470
Суддя: Потолова Ганна Володимирівна
Дата ухвалення: 2012-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2010 р. Справа № 2а-1231/10/0470

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Потолової Г.В.

при секретарі Івановій І.О.

за участю: позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Індустріального відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом про визнання дій Індустріального відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції ОСОБА_3 щодо складання акту опису й арешту майна неправомірними та виключення майна (автомобіль ВАЗ 21140, 2006 року випуску, заводський номер кузова ХТА 4478, реєстраційний номер НОМЕР_1) з акту опису й арешту від 17.11.2008р., а також, про визнання аукціону з продажу автомобіля ВАЗ 21140, 2006 року випуску, заводський номер кузова ХТА 4478, реєстраційний номер НОМЕР_1 та акту про проведення аукціону з реалізації арештованого рухомого майна недійсними.

26.07.2010р. позивач до матеріалів справи надав уточнення та доповнення позовних вимог за змістом яких просить:

Позивачі у судовому засіданні позовні вимоги підтримують, просять суд задовольнити їх в повному обсязі.

Представник відповідача проти позовних вимог заперечує, в обґрунтування заперечень посилається на законодавчі підстави своїх дій, діяльність в межах закону та наданих повноважень. Просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити.

Суд, заслухавши пояснення позивачів та представника відповідача, розглянувши подані документи і матеріали, вивчивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає за необхідне у задоволенні позовних вимог відмовити з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 26.01.2007р. між Відкрити акціонерним товари сом КБ «Надра» в особі відділення №13 філії ВАТ КБ «Надра» Дніпропетровське РУ та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір №8/2007/980-К/1728-А. Згідно умов якого строк виконання кредитного зобовязання до 20.01.2012р. також, для забезпечення виконання кредитних зобовязань 26.01.2007р. укладено договір застави №1728/2, предметом якого стало рухоме майно (автомобіль ВАЗ 21140, 2006 року випуску, заводський номер кузова ХТА 4478, реєстраційний №АЕ 3854 ВН), де сторонами узгоджена вартість предмета застави у розмірі 58300грн.00коп.. Згідно умов даного договору за рахунок предмета застави кредитор має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу. Що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобовязання.

28.08.2008р. постановою Індустріального районного суду м.Дніпропетровська по справі №3-11994/08 вирішено накласти на ОСОБА_2 за ч.2 ст.130 КпПА України адміністративне правопорушення у вигляді позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів строком на три роки з оплатним влученням транспортного засобу «ВАЗ-2114» д/н38-54ВН.

17.11.2008 року постановою державного виконавця Індустріального відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції було відкрито виконавче провадження.

19.11.2008р. з Дніпропетровського ВРЕР-2 ДАІ ГУ МВС України в Дніпропетровській області надійшов лист-відповідь на запит Індустріального відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, де зазначалося, що вказаний автомобіль є в заставі ВАТ КБ «Надра».

26.01.2009р. з Дніпропетровського ВРЕР-2 ДАІ ГУ МВС України в Дніпропетровській області надійшов лист-відповідь на запит Індустріального відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, де зазначалося, що вказаний автомобіль «З, обліку не знімати!»

11.02.2009р. головний державний виконавець Індустріального відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції ОСОБА_3 склав акт вилучення майна (автомобіля), де відповідальним за зберігання майна був працівник штрафного майданчика ОСОБА_4

13.02.2009 р. ОСОБА_2 звернувся до Індустріального відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції про те, що без згоди банку автомобіль не мають права продавати, але нехтуючи договором застави 26.02.2009 р. державним виконавцем Ванжа О.В. видано постанову, якою призначено експертизу по продажу автомобіля.

Проведена експертиза (оцінка майна) була проведена зі значним заниженням ціни, бо вартість автомобіля вказана 14 823 грн., продана за 12 000 грн., хоча за узгодженістю з ВАТ КБ «Надра» вартість предмета застави складала 58 300,00грн.

Не погоджуючись з вищезазначеним висновком відповідача позивач звернувся за захистом своїх прав та інтересів до суду.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відома не доведено місце, дату та час проведення аукціону з продажу автомобіля порушено моє право на участь, крім того на придбання автомобіля я мала переважне право, але користуючись моєю правовою необізнаністю, державний виконавець Ванжа О.В. порушив законодавство України та мої законні права, а саме: ст. 7 ЗУ «Про виконавче провадження» де зазначено, що державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права у точній відповідності із законом і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів громадян і юридичних осіб. Особам, які беруть участь у виконавчому провадженні або залучаються до проведення виконавчих дій, повинні бути роз'яснені державним виконавцем їх права відповідно до вимог цього Закону. Дії державного виконавця, його відмова від вчинення певної виконавчої дії, зволікання з вчиненням виконавчих дій, а також відмова у задоволенні заяви про відвід державного виконавця можуть бути оскаржені особами, які беруть участь у виконавчому провадженні або залучаються до виконання виконавчих дій у встановленому цим Законом порядку.

Позивач зазначає, на виконання ухвали суду про забезпечення позову, 13.05.2011 року звернувся до начальника ВДВС Софіївського РУЮ Дніпропетровської області ОСОБА_5 з заявою якій додав до матеріалів виконавчого провадження №811 від 25.04.2007 року вищевказану ухвалу від 05.05.2010 року. Відповідачем було запропоновано в усній формі повернути ОСОБА_6. комбайн, позивач погодився, але за однієї умови, що буде проведена автотоварознавча експертиза з питання неналежного зберігання (експлуатації) мого майна, а саме зернозбирального комбайна «Домінатор 106» 1994 р.в. державний номер 21074АА і 17.05.2010р. звернувся з заявою до начальника ВДВС Софіївського РУЮ Дніпропетровської області про призначення автотоварознавчої експертизи (а.с.61).

Тобто, на думку позивача, відповідач не мав права закінчувати виконавче провадження №811 від 23.04.2007 року (незалежно від підстав закінчення), бо в силу зазначених норм та за таких обставин, що зумовлюють зупинення провадження, був зобов'язаний винести не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини, вмотивовану постанову про зупинення виконавчого провадження. А також зазначає, що вище вказані дії відповідача слід розуміти як - невиконання судового рішення, за що передбачено кримінальну відповідальність статтею 382 КК України, тобто умисне невиконання службовою особою вироку, рішення, ухвали, постанови суду, що набрали законної сили.

Як наслідок вважає, що протиправними (неправомірними) діями і бездіяльністю начальника ВДВС Софіївського РУЮ Дніпропетровської області ОСОБА_5 порушено його права та інтереси, а шкода заподіяна ОСОБА_6 підлягає відшкодуванню за рахунок держави.

В обґрунтування заперечень на позовну заяву відповідач стверджує, що позивачем порушено строк оскарження постанови про відкриття виконавчого провадження і до ВДВС і до суду згідно ст.99 КАС України, тому такі позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Дослідивши матеріали справи та надані у судовому засіданні докази, заслухавши пояснення адвоката та представників сторін, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про державну виконавчу службу» завданням державної виконавчої служби є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом. Працівники органів державної виконавчої служби районних у містах відділів державної виконавчої служби відповідних управлінь юстиції є державними службовцями (ст.6 Закону).

А відповідно до приписів ст.3 Закону України «Про державну службу» державна служба ґрунтується на таких основних принципах: служіння народу України; демократизму і законності; гуманізму і соціальної справедливості; пріоритету прав людини і громадянина; професіоналізму, компетентності, ініціативності, чесності, відданості справі; персональної відповідальності за виконання службових обов'язків і дисципліни; дотримання прав та законних інтересів органів місцевого і регіонального самоврядування; дотримання прав підприємств, установ і організацій, об'єднань громадян.

Також, статтею 5 Закону України «Про державну виконавчу службу» визначено, що державний службовець повинен: сумлінно виконувати свої службові обов'язки; шанобливо ставитися до громадян, керівників і співробітників, дотримуватися високої культури спілкування; не допускати дій і вчинків, які можуть зашкодити інтересам державної служби чи негативно вплинути на репутацію державного службовця.

Статтею 7 Закону України «Про виконавче провадження» та ст.7 Закону України «Про державну виконавчу службу» визначені гарантії прав громадян і юридичних осіб у виконавчому провадженні. Так, державний виконавець зобов'язаний сумлінно виконувати службові обов'язки, використовувати надані йому права у точній відповідності із законом і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів громадян і юридичних осіб, гарантованих Конституцією України.

Частиною 1 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа - за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення, зазначеного в ст.3 цього Закону.

Відповідно до ч.1 ст.20 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Якщо боржник є юридичною особою, то виконання провадиться за місцезнаходженням його постійно діючого органу або майна. Право вибору місця виконання між кількома органами державної виконавчої служби, які можуть вчиняти виконавчі дії по виконанню рішення на території, на яку поширюються їх функції, належить стягувачу.

Згідно з ч.2 ст.24 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у 3-денний строк з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Стаття 19 Конституції України зобовязує органи державної влади діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як вже зазначено вище, та не заперечується представниками сторін, оспорювані в даному адміністративному провадженні постанови, не оскаржені у встановленому порядку і строки та набрали чинності.

Відповідно до ст.100 КАС України пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Суд враховує те, що на час розгляду адміністративної справи відповідачем подано доповнення до заперечення на позовну заяву згідно яких просить відмовити позивачу у задоволенні його позовних вимог керуючись ст.100 КАС України.

Позивачі заперечень з приводу посилання представника відповідача на приписи ст.100 КАС України не висловили, з клопотанням про поновлення пропущеного строку звернення до суду не звернулись.

З огляду на вищевикладене, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.94, 100, 158-163, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Індустріального відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити дії відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі її апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Постанову може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд у десятиденний строк з дня отримання копії постанови, виготовленої у повному обсязі.

Текст постанови у повному обсязі виготовлений 05.04.2010 р.

Суддя Г.В. Потолова