Справа № 820/7536/15
Суддя: Сагайдак В.В.
Дата ухвалення: 2015-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2015 р. № 820/7536/15

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сагайдак В.В., розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "КЕЙ-КОЛЕКТ" до Жовтневого відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, треті особи: ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про скасування постанови в частині та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "КЕЙ-КОЛЕКТ", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Жовтневого відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, треті особи: ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, в якому просить суд: скасувати постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження № 33269835 від 14.12.2012 року, винесеної відповідачем, в частині накладення арешту на нерухоме майно, квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1; зобов'язати відповідача винести постанову про зняття арешту з нерухомого майна - предмета іпотеки, а саме: квартири за адресою: АДРЕСА_1, що перебуває в іпотеці ТОВ "КЕЙ-КОЛЕКТ", на підставі іпотечного договору від 11.09.2006 року

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що вказаний арешт нерухомого майна обмежує його права як іпотекодержателя, оскільки такий статус набув за договорами, якими ПАТ «Укрсиббанк» відступило права вимоги за зобовязанням ОСОБА_1 за кредитним договором.

У судове засідання представники сторін не прибули, належним чином повідомлялись про дату, час та місце розгляду справи. Від представника третіх осіб надійшло клопотання про розгляд справи без його присутності.

Відповідно до вимог ч.6 ст. 128 КАС України суд вважає за можливе розглянути дану справу у порядку письмового провадження на підставі наявних в матеріалах справи доказів з огляду на наступне.

Ухвалою суду від 28.07.2015 року було відкрито провадження про справі та призначено до розгляду на 06.08.2015 року. Даною ухвалою зобовязано відповідача надати до суду заперечення на позов, докази на їх обґрунтування та матеріали виконавчого провадження. Дані документи відповідачем надано не було, через що розгляд справи неодноразово відкладався, а саме: 06.08.2015 року, 11.08.2015 року, 18.08.2015 року, 02.09.2015 року, 10.09.2015 року, 21.09.2015 року. Письмовою ухвалою суду від 02.09.2015 року було витребувано з Жовтневого відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції заперечення на позов, докази на їх обґрунтування та матеріали виконавчого провадження. Ухвала суду до теперішнього часу не виконана, матеріали виконавчого провадження та інші докази не надані.

Відповідач, орган державної влади, правом участі у судовому засіданні не скористався, заперечень та витребуваних судом відомостей до суду не надав. Суд при вирішенні справи позбавлений правової позиції відповідача.

Дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд дійшов наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, 11.09.2006 року між АКІБ «Укрсиббанк» ( надалі банк) та ОСОБА_1 (надалі позичальник) був укладений договір про надання споживчого кредиту № 0 ( а.с.13-16). Згідно умов договору, банком було надано позичальнику кредит в іноземній валюті 85000,00 дол. США строком з 11.09.2006 року по 11.09.2016 року зі сплатою 11,3 % річних.

За кредитним договором, між ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 (надалі Іпотекодавці) та АКІБ «Укрсиббанк» (іпотекодержатель) 11.09.2006 року укладено договір іпотеки ( а.с.17-19).

За вказаним іпотечним договором іпотекодавці передали у заставу іпотекодержателю нерухоме майно квартиру за адресою : АДРЕСА_2.

Згодом, обтяження згідно вказаних кредитного договору та договору іпотеки, було відступлено банком до ТОВ «Кей Коллект», про що внесено запис до державного реєстру.

Так 12.12.2011 року ПАТ «Укрсиббанк» відступило ТОВ «Кей Коллект» відповідно до договору факторингу № 1 свої права та вимоги за зобовязаннями позичальника по кредитному договору. Матеріали справи за даним договором містять акт приймання передачі прав вимоги від клієнта до фактора.

Після укладення договору факторингу, між ПАТ «Укрсиббанк» (надалі цедент) та позивачем (надалі цесіонарій) 12.12.2011 року укладено договір відступлення прав вимоги за договором іпотеки ( а.с. 17-25).

Відповідно до ст. 1 Закону України Про заставу від 02.10.1992 р. № 2654-XII, застава це спосіб забезпечення зобовязань. В силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами.

Отже, даною нормою права визначено переважне право заставодержателя перед іншими кредиторами.

Заставою може бути забезпечена будь-яка дійсна існуюча або майбутня вимога, що не суперечить законодавству України, зокрема така, що випливає з договору позики, кредиту, купівлі-продажу, оренди, перевезення вантажу тощо.

Відповідно до ст. 575 Цивільного кодексу України окремим видом застави є іпотека.

Згідно ст. 1 Закону "Про іпотеку" від 05.06.2003 р. № 898-IV, іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Як встановлено судом 09.07.2015 року, позивач звернувся до нотаріуса та дізнався, що на майно боржника у т.ч. на те, що є предметом іпотеки, постановою Жовтневого відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції від 14.12.2012 року № 33269835 накладено арешт та заборону відчуження.

На думку позивача, орган ДВС обмежив його переважне право на задоволення своїх вимог за рахунок заставленого майна.

Примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України "Про іпотеку". ( ч.8 ст. 54 Закону).

Згідно ч 1. ст. 33 Закону України "Про іпотеку", у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Співставляючи дану норму з нормою ст. 1 Закону "Про іпотеку" суд зазначає, що позивач згідно договорів факторингу та відступлення прав вимоги за договором іпотеки набув переважного права на задоволення своїх вимог шляхом звернення на стягнення на нерухоме майно квартиру за адресою : АДРЕСА_2.

Згідно до ст. 24 Закону "Про іпотеку" відступлення прав за іпотечним договором здійснюється без необхідності отримання згоди іпотекодавця, якщо інше не встановлено іпотечним договором, і за умови, що одночасно здійснюється відступлення права вимоги за основним зобов'язанням. Якщо не буде доведено інше, відступлення прав за іпотечним договором свідчить про відступлення права вимоги за основним зобов'язанням.

Правочин про відступлення прав за іпотечним договором підлягає нотаріальному посвідченню. Відомості про таке відступлення підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.

Банком та позивачем вимоги ст. 24 Закону "Про іпотеку" були виконані, оскільки укладенню договору відступлення прав вимоги за договором іпотеки, передувало укладення договору факторингу.

Відповідно до ч.6,7 ст. 3 Закону "Про іпотеку", у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки. Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації.

Згідно з ч.3 ст. 33 Закону "Про іпотеку", звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Відповідно до ч.1 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» (Закон), звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Частинами 1 та 2 ст. 57 Закону передбачено, що арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення та може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Загальний порядок звернення стягнення на заставне майно унормовано ст. 54 Закону та містить в собі вичерпний перелік обставин задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями.

Так для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. В даному випадку такі підстави відсутні. Крім того, Товариство з обмеженою відповідальністю "КЕЙ-КОЛЕКТ" не є стороною виконавчого провадження № 33269835, тому не має право знайомитись з відповідними матеріалами, які в ньому містяться.

Отже, в спірному виконавчому провадженні державний виконавець повинен був вчинити дії, що передбачені ч.4 ст. 54 Закону, а саме: про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна.

Доказів цього матеріали справи не містять, а тому у відповідача було відсутнє право накладення арешту на предмет іпотеки, оскільки таким чином порушується переважне право позивача звернення на стягнення заставного майна.

Така позиція суду полягає у тому, що право іпотеки виникло у позивача з 11.09.2006 року як правонаступника банку, отже позивач набув переважне право звернення стягнення на предмет.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона по справі повинна доказати ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги.

З урахуванням наведеного, приймаючи до уваги обставини порушення відповідачем ст. 54 Закону України Про виконавче провадження, при накладенні арешту на квартиру за адресою : АДРЕСА_2, яка є предметом іпотеки, суд вважає позовні вимоги законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Судові витрати розподіляються відповідно до статті 94 КАС України ( в редакції, чинній на момент подання позову).

Керуючись ст.ст. 94,128,159 - 163,185,186,254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "КЕЙ-КОЛЕКТ" до Жовтневого відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, треті особи: ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про скасування постанови в частині та зобов'язання вчинити певні дії задовольнити у повному обсязі.

Скасувати постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження № 33269835 від 14.12.2012 року, винесеної Жовтневим відділом державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, в частині накладення арешту на нерухоме майно, квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Зобов'язати Жовтневий відділ державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції винести постанову про зняття арешту з нерухомого майна - предмета іпотеки, а саме: квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що перебуває в іпотеці ТОВ "КЕЙ-КОЛЕКТ", на підставі іпотечного договору від 11.09.2006 року.

Стягнути з Державного бюджету України (р/р 4011, отримувач: УДКСУ у Червонозаводському районі м. Харкова, код 37999628, банк ГУДКСУ в Харківській області, МФО 851011) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "КЕЙ-КОЛЕКТ" ( , 04070, м. Київ, вул. Іллінська, буд.8) судовий збір у розмірі 73,08 грн. (сімдесят три гривні 08 копійок).

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня її проголошення та з дня отримання копії постанови, у разі проголошення постанови суду, яка містить вступну та резолютивну частини, а також прийняття постанови у письмовому провадженні. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строків для подачі апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови виготовлено 30.09.2015р.

Суддя Сагайдак В.В.