Справа № 2а/0470/1046/12
Суддя: Дєєв Микола Владиславович
Дата ухвалення: 2012-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2012 р. Справа № 2а/0470/1046/12

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Дєєв М.В., одноособово розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Відділення паспортної реєстраційної і міграційної роботи Амур-Нижньодніпровського РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області

про зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Відділення паспортної реєстраційної і міграційної роботи Амур-Нижньодніпровського РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області про зобовязання зняти з реєстрації місця проживання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, у звязку з його смертю.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що відповідно до договору купівлі-продажу квартири вона є власницею квартири № 61, що розташована у будинку № 8 по вул. Прогресивна в м. Дніпропетровську. До теперішнього часу у зазначеній квартирі зареєстрований попередній власник квартири ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер. У звязку з ненаданням свідоцтва про смерть відповідач не знімає з реєстрації громадянина ОСОБА_2, при цьому, позивач зазначила, що не є близьким родичем померлого, а тому не має можливості отримати вказане свідоцтво.

Також, до суду на запит надійшло повідомлення Амур-Нижньодніпровського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, у якому зазначено, що в архіві відділу значиться актовий запис про смерть № 1581 від 11.09.2001 року, складений Амур-Нижньодніпровським відділом ДРАЦС на ОСОБА_2, який помер 03.08.2001 року.

Представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти розгляду в порядку письмового провадження не заперечував.

Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, явку свого представника у судове засідання не забезпечив, надав суду клопотання про розгляд справи без його участі.

У відповідності до ч. 6 ст. 128 КАС України, справу розглянуто в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що позовна заява підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до договору купівлі - продажу квартири від 04.12.1998 року ОСОБА_1 набула право власності на квартиру № 61, що знаходиться в місті Дніпропетровську по вул. Прогресивна, будинок № 8. Також, зі змісту договору вбачається, що ОСОБА_2 є одним із попередніх власників зазначеної квартири, і був зобовязаний виписатися з неї до 18.12.1998 року.

Відповідно до довідки № 1305 від 28.03.2011 року, виданої Комунальним житлово-експлуатаційним підприємством № 31, ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 дійсно значиться зареєстрованим за місцем проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3.

Згідно повідомлення Амур-Нижньодніпровського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції від 23.03.2012 року № 993/10.1-24 в архіві відділу значиться актовий запис № 1581 від 11.09.2001 року про смерть ОСОБА_2, яка настала 03.08.2001 року.

Відносини, пов'язані зі свободою пересування та вільним вибором місця проживання в Україні, що гарантуються Конституцією України і закріплені Загальною декларацією прав людини, Міжнародним пактом про громадянські та політичні права, Конвенцією про захист прав людини та основних свобод і протоколами до неї, іншими міжнародними актами, а також порядок реалізації свободи пересування та вільного вибору місця проживання і випадки їх обмеження регулюються Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні».

Статтею 3 зазначеного Закону передбачено, що реєстрація це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації.

Зняття з реєстрації місця проживання передбачено ст. 7 цього Закону, відповідно до якої зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Відповідно до п. 4 ст. 6 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану органи державної реєстрації актів цивільного стану видають відповідні свідоцтва про державну реєстрацію актів цивільного стану.

Згідно з п. 6 розділу І Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 року № 52/5, про факт державної реєстрації акту цивільного стану органами державної реєстрації актів цивільного стану видаються відповідні свідоцтва про народження, шлюб, розірвання шлюбу, зміну імені, смерть на бланках суворої звітності, виготовлених за зразками та їх описами, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.11.2010 № 1025 "Про затвердження зразків актових записів цивільного стану, описів та зразків бланків свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану".

А той же час, абзацом 4 п. 2 розділу ІV Правил встановлено, що свідоцтво про смерть повторно видається другому з подружжя, а також дітям, у тому числі й усиновленим, та їх законним представникам, близьким родичам померлого (братам і сестрам, онукам, діду і бабі як з боку батька, так і з боку матері), особі, яка є спадкоємцем за законом або заповітом, представникові органу опіки та піклування у разі виконання ним повноважень з опіки та піклування стосовно осіб, які мають право на отримання такого свідоцтва.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач не мала родинних відносин з ОСОБА_2Р, у звязку з чим, отримати відповідне свідоцтво про його смерть було неможливим.

Відповідно до ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 6 зазначеного Кодексу встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини.

Відповідно до ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

У разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову, в тому числі, про зобов'язання відповідача вчинити певні дії.

Оскільки, повноваження щодо зняття з реєстрації місця проживання за зазначеною у позовній заяві адресою покладено на відповідача, при цьому факт смерті ОСОБА_2 підтверджується Амур-Нижньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 158-163, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Зобовязати Відділення паспортної реєстраційної і міграційної роботи Амур-Нижньодніпровського РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області зняти з реєстрації місця проживання (АДРЕСА_1) ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, у звязку з його смертю.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя ОСОБА_3