Справа № 2а/0270/3716/12
Суддя: Вільчинський Олександр Ванадійович
Дата ухвалення: 2012-08-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

2а/0270/3716/12

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

15 серпня 2012 р. Справа № 2а/0270/3716/12

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Вільчинського Олександра Ванадійовича, розглянувши у порядку письмового провадження матеріали справи:

за позовом: управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці

до: приватного підприємства "Вінтехліс"

про: стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ :

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулось управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці (далі - позивач, УПФУ у м. Вінниці) із адміністративним позовом до приватного підприємства "Вінтехліс" (далі - відповідач, ПП "Вінтехліс") про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідач у добровільному порядку не виконав обов'язок щодо сплати єдиного внеску за період з вересня 2011 року по червень 2012 року, внаслідок чого утворилась заборгованість в розмірі 25 821,62 грн.

Оскільки ПП "Вінтехліс" у добровільному порядку вказану заборгованість не погасив, позивач звернувся до суду.

Представник позивача у судове засідання не з'явився, надавши до канцелярії суду заяву про розгляд справи за його відсутності у порядку письмового провадження.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, заяву про розгляд справи за його відсутності до суду не надсилав, про причини неявки у судове засідання суд не повідомив, про дату, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, про що свідчать матеріали справи.

Частиною 1 статті 122 КАС України передбачено, що адміністративна справа має бути розглянута і вирішена протягом розумного строку, але не більше місяця з дня відкриття провадження у справі, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Відповідно до ч.4 ст.122 КАС України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Крім того, у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Частиною 6 статті 122 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, а також те, що відповідач належним чином повідомлений про дату, місце та час судового розгляду, суд приходить до висновку про можливість здійснення розгляду справи у порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, судом встановлено наступне.

Приватне підприємство "Вінтехліс" здійснює свою діяльність на підставі свідоцтва про державну реєстрацію серії А00 № 826108, виданого виконавчим комітетом Вінницької міської ради 12.12.2006 року (а.с.32)

Вказане підприємство зареєстроване в управлінні Пенсійного фонду України в м. Вінниці 10.04.2008 року та є платником єдиного соціального внеску на загальнообов’язкове державне соціальне страхування.

Вказана заборгованість підтверджується карткою особового рахунку платника єдиного внеску, яка міститься в матеріалах справи (а.с.30-31).

Вказану суму в добровільному порядку ПП "Вінтехліс" не сплатило, заходи спрямовані на добровільне погашення заборгованості не призвели до позитивного результату.

Сума заборгованості, зазначена у вимозі, складається з несплаченого єдиного внеску за період з червня 2011 року по травень 2012 року. Однак, судом встановлено, що постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 10.11.2011р. у справі № 2а/0270/4719/11 за позовом управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Вінниці до приватного підприємства "Вінтехліс" про стягнення заборгованості недоїмка по сплаті єдиного внеску за період з червня по серпень 2011 року в сумі 13 552,71 грн. була стягнута.

Крім того, звертаючись до суду, позивач визначив суму заборгованості станом на 20.07.2012 року, тобто з урахування єдиного внеску, який необхідно було сплатити і в червні 2012 року.

Таким чином, сума заборгованості, яка рахується за відповідачем становить 37 128, 54 грн.(сума, зазначена у вимозі № 495) - 13 552,71 грн. (сума, стягнена рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 10.11.2011р.) + 2 245,79 грн. (сума єдиного внеску, що підлягає сплаті за червень 2012 року) = 25 821,62 грн. (загальна сума заборгованості).

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відносини щодо сплати платниками єдиного внеску регулюються Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010р. №2464 (далі - Закон).

Відповідно до п.2 ч.1 ст.1 Закону єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб та членів їхніх сімей на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Пунктом 4 частини 2 статті 6 Закону передбачено, що платник єдиного внеску зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Відповідно до ч.5 статті 7 Закону єдиний внесок нараховується на суми, зазначені в частинах першій і другій цієї статті, незалежно від джерел їх фінансування, форми, порядку, місця виплати та використання, а також від того, чи виплачені такі суми фактично після їх нарахування до сплати.

Згідно ч. 8 ст. 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов’язкове державне соціальне страхування" платники єдиного внеску зобов’язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за відповідний базовий звітний період, не пізніше 20 числа місяця, що настає за базовим звітним періодом.

За змістом ч.12 ст.9 Закону єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

Відповідно до ч. 4 ст. 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов’язкове державне соціальне страхування" територіальний орган Пенсійного фонду у порядку, за формою і в строки, встановлені Пенсійним фондом за погодженням з центральним органом виконавчої влади у сфері праці та соціальної політики, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про те, що відповідач не виконав свій обов'язок по сплаті єдиного внеску, покладений на нього Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", а тому заявлені позовні вимоги є обгрунтованими та підлягають задоволенню.

Частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. ст. 11, 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об’єктивному дослідженні.

При винесенні рішення суд також враховує те, що відповідачем не надано належних доказів в спростування позовних вимог.

З урахуванням встановлених у судовому засіданні обставин справи та вищезазначених положень чинного законодавства України суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, відповідають дійсним обставинам справи, а тому підлягають задоволенню з розподілом судових витрат за правилами статті 94 КАС України.

Відповідно до ч. 4 ст. 94 КАС України у справах, в яких позивачем є суб’єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ :

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Постанова може бути оскаржена в порядку та в строки визначені ст. 186 КАС України. Набрання судовим рішенням законної сили визначено ст. 254 КАС України.

Суддя Вільчинський Олександр Ванадійович