Справа № 22-а-3503/11
Суддя: Голуб С. А.
Дата ухвалення: 2011-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Апеляційний суд Київської області
ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

04 квітня 2011 року

Колегія судців судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді: Поліщука М.А.

суддів:

ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні апеляційного суду Київської області адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України у Іванківському районі на постанову Іванківського районного суду Київської області від 15 липня 2010 року по адміністративній справі за позовом ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України у Іванківському районі про визнання дій неправомірними та зобовязнання відповідача провести перерахунок пенсії,

ВСТАНОВИЛА:

В червні 2010 року ОСОБА_3 звернувся до Іванківського районного суду Київської області з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України у Іванківському районі та зазначав, що він є інвалідом II групи внаслідок захворювання, повязаного з наслідками ліквідації аварії на ЧАЕС. Вказував на те, що отримує державну та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоровю, у значно меншому розмірі ніж передбачено ст.50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Вважає, що такими діями відповідача порушуються норми вказаного Закону та його конституційні права. Просив суд визнати дії відповідача - Управління Пенсійного фонду України у Іванківському районі неправомірними та зобовязати здійснити перерахунок та виплату основної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю.

Крім того, йому як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території, що віднесена до зони гарантованого добровільного відселення, у звязку з обмеженням споживання продуктів місцевого виробництва, відповідно до ст..З9 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» щомісяця до пенсії повинні проводити доплату в розмірі двох мінімальних заробітних плат.

Рішенням Іванківського районного суду Київської області від 15 липня 2010 року позовні вимоги задоволено частково. Визнано неправомірною відмову відповідача щодо проведення перерахунку та виплати ОСОБА_3 державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю згідно ст.39, 50 та ч.4 ст.54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком, та провести перерахунок та виплату додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, в розмірі 75 % від мінімальної пенсії за віком з встановленої Законом України «Про державний бюджет України на 2008 рік».Зобовязано Управління ПФУ у Іванківському районі здійснити перерахунок пенсії позивачу, починаючи з 01 червня 2010 року згідно зі ст.ст. 39, 50, 54 ч.4 цього Закону, в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком, встановленої Законом України «Про державний бюджет України на 2010 рік» та «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» мінімальної пенсії за віком.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду, управління Пенсійного фонду України у Іванківському районі подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову. В своїй апеляціям скарзі апелянт посилається на незаконність, необґрунтованість та необєктивність рішення суду, неповне зясування всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, порушення норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування судового рішення.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду першої інстанції, як таке, що ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нове рішення про задоволення його позовних вимог в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги УПФ України у Іванківському районі підлягає частковому задоволенню.

Апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 є учасником ліквідації аварії на ЧАЕС 1 категорії та інвалідом II групи, захворювання якої повязане з роботами по ліквідації аварії на ЧАЕС.

Крім цього, позивач є непрацюючим пенсіонером, постійно проживає у зоні посиленого радіологічного контролю та одержує пенсію, яка призначена відповідно до ст.39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», але не у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення, провадиться оплата в таких розмірах: - у зоні поcиленого радіоекологічного контролю - одна мінімальна заробітна плата.

Пенсії непрацюючим пенсіонерам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення, підвищуються у розмірах, встановлених ч. 1 ст. 39 вищезазначеного Закону (ч. 2 ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи").

Судом першої інстанції було встановлено, що відповідачем виплачувалась доплата до пенсії відповідно до вимог постанови KM України № 836 "Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в розмірі 5,20 грн.

Відповідно до ст.49 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", пенсії особам, віднесеним до категорій 1,2,3 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, запаяну здоров»ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Згідно ч.І. ст.50 Закону особам, віднесеним до категорії II, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров»ю, у розмірі інвалідам другої групи - 75 % мінімальної пенсії за віком. Ця додаткова пенсія відповідно до положень ст.53 цього Закону виплачується повністю незалежно від заробітку, пенсії чи іншого доходу.

В ч. 4 ст. 54 цього Закону передбачено, що в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено звязок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими по другій групі інвалідності 8 мінімальних пенсій за віком.

ОСОБА_3 оспорюючи дії відповідача вважав, що він отримував доплату значно нижчу, ніж це передбачено ч. 2 ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист

громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у звязку з чим звернувся до суду за захистом своїх прав, також вважав, що він отримував пенсію та додаткову пенсію значно нижчу, ніж це передбачено ст. 50 та 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян. які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у звязку з чим звернувся суду за захистом своїх прав.

При винесенні оскаржуваного рішення суд першої інстанції правомірно прийшов до висновку, що постанова КМ України № 836 "Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", суперечить вимогам ст. 39 Закону /країни "Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", з огляду на наступне.

Відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" дію положень ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали наслідок Чорнобильської катастрофи" на 2007 рік були призупинені в частині виплати компенсацій і допомоги у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати.

Згідно з рішенням Конституційного суду України від 09 липня 2007 року за № 6 - рп визнано неконституційними деякі положення Законів України "Про державний бюджет на 007 рік", зокрема п. 28 розділу 2 зазначеного Закону, яким було призупинено дію ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в частині виплати компенсацій і допомоги у розмірах відповідно о мінімальної заробітної плати.

Також суд першої інстанції прийшов до висновку про порушення відповідачем норм ст.

0 та 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Колегія суддів вважає зазначений висновок суду першої інстанції законним та обгрунтованим

Статтею 19 ч.2 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Кабінет Міністрів України у своїй діяльності керується Конституцією та Законами країни (ст. 113 Конституції України).

При винесенні оскаржуваного рішення суд першої інстанції, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, правомірно прийшов до висновку, що постанова КМ країни № 1 від 03.01.2002 року "Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету" , суперечить вимогам ст. 50 та 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", скільки істотно звужує обсяг встановлених законом прав.

Також суд першої інстанції правильно не взяв до уваги посилання відповідача на те, що порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у звязку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається КМ країни, оскільки надання законодавцем такого права КМ України не означає, що останній встановлюючи такий порядок, може допустити звуження змісту та обсягу прав позивача, встановленого цим же Законом.

Тобто, КМ України повинен був встановити зазначений порядок, не порушуючи положень цього Закону, в тому числі й інших законів, якими встановлено розмір мінімальної пенсії за ком, розмір якої визначаться лише за правилами, передбаченими ч. 1 ст. 28 Закону України

Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» і іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

Згідно з рішенням Конституційного суду України від 22 травня 2008 року за № 10 - рп визнано неконституційними деякі положення Законів України "Про державний бюджет на 2008 рік", зокрема п. 28 розділу 2 зазначеного Закону, яким було внесено на 2008 рік зміни до ст. 50 а 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в частині визначення розміру пенсії та додаткової пенсії по другій групі інвалідності повязаної з впливом аварії на ЧАЕС.

Рішення Конституційного суду є обовязковим до виконання на всій території України.

Крім того, відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 1 листопада 996 року N 9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя", судам необхідно виходити з того, що нормативно-правові акти будь-якого державного чи іншого органу (акти Президента України, постанови Верховної Ради України, постанови і розпорядження Кабінету Міністрів України, нормативно-правові акти Верховної Ради Автономної Республіки Крим чи рішення Ради міністрів Автономної Республіки Крим, акти органів місцевого самоврядування, накази та інструкції міністерств і відомств, накази керівників підприємств, установ та організацій тощо) підлягають оцінці на відповідність як Конституції, так і закону.

Якщо при розгляді справи буде встановлено, що нормативно-правовий акт, який підлягав застосуванню, не відповідає чи суперечить законові, суд зобов'язаний застосувати закон, який регулює ці правовідносини.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від П червня 2007 року № 8 "Про незалежність судової влади" зазначено, що відповідно до статей 8 та 22 Конституції України не підлягають застосуванню судами закони та інші нормативно-правові акти, якими скасовуються конституційні права і свободи людини та громадянина, а також нові закони, які звужують зміст з обсяг встановлених Конституцією України і чинними законами прав і свобод (абз. 1 п. 19).

Відповідно до положень Конституції У країни, найвищою соціальною цінністю в Україні є юдина, її права і свободи та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, а [ утвердження і забезпечення є головним обов'язком держави (ст.З), права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними (стаття 21), їх зміст і обсяг при прийнятті нових законів або несенні змін до чинних законів не може бути звужений (стаття 22).

Зупинення дії положень законів, якими визначено права і свободи громадян, їх зміст та 5сяг, є обмеженням прав і свобод і може мати місце лише у випадках, передбачених Основним законом України (лише в умовах воєнного або надзвичайного стану на певний строк).

Окрім того, встановлений ч. 2 ст. 95 Конституції України, ч. 2 ст. 38 Бюджетного Кодексу перелік правовідносин, які регулюються Законом про Державний бюджет України, є вичерпним, а тому цей закон не може скасовувати чи змінювати обсяг прав і обов'язків, пільг, компенсацій і гарантій, передбачених іншими законами України, зокрема Законом України Про статус і соціальний статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та не може будь-яким чином змінювати визначене іншими законами України правове регулювання суспільних відносин.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції зробив помилковий висновок щодо того, що позивач має право на перерахунок розміру пенсії та додаткової пенсії як інвалід II групи, захворювання якої повязане з впливом аварії на ЧАЕС та непрацюючий пенсіонер, який проживає у зоні посиленого радіологічного контролю починаючи з 01 червня 2010 року.

За таких підстав апеляційні скарги управління Пенсійною фонду України у Іванківському районі та ОСОБА_3 на рішення Іванківського районного суду Київської області від 15 липня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України у Іванківському районі про визнану неправомірними дій відповідача щодо проведення перерахунку та виплати пенсії та доплат - підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції - скасуванню з прийняттям нової постанови в частині періоду задоволення позовних вимог.

В іншій частині постанова суду першої інстанції ухвалена з дотриманням норм матеріального та процесуального права та повинна бути залишена без змін.

Керуючись ст. ст. 198,200, 205,206 КАС України, колегія судців, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги Управління Пенсійного фонду України у Іванківському районі та ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Рішення Іванківського районного суду Київської області від 15 липня 2009 року змінити в частині зобовязання Управління Пенсійного фонду України у Іванківському районі провести виплату державної та додаткової пенсії, відповідно до ст..З9, 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 01 червня 2010 року.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України у Іванківському районі провести ОСОБА_3 виплату державної та додаткової пенсії, відповідно до ст.39, 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до ч. 5 ст. 254 КАС України та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий:

Судді