Справа № 13552/10/2070
Суддя: Присяжнюк О.В.
Дата ухвалення: 2011-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

03 лютого 2011 р. Справа № 2-а- 13552/10/2070

Харківський окружний адміністративний суд

у складі: головуючого судді Присяжнюк О.В.

за участю секретаря судового засідання Крайник Т.О.,

за участю: представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за адміністративним позовом Товриства з обмеженою відповідальністю «БІГ «Мега Сіті»(в подальшому ТОВ «БІГ «Мега Сіті») до Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Харкова (в подальшому ДПІ у Жовтневому районі м. Харкова) про скасування податкових повідомлень рішень, -

В С Т А Н О В И В:

ТОВ «БІГ «Мега Сіті», звернувся до суду з адміністративним позовом до ДПІ у Жовтневому районі м. Харкова, у якому просить визнати нечинними податкові повідомлення-рішення ДПІ у Жовтневому районі м. Харкова №/0 від 31 березня 2010 р., № /0 від 31 березня 2010 р., № /1 від 04 червня 2010 р., № /1 від 12 серпня 2010 р., № /2 від 17 серпня 2010 р., № /2 від 16 серпня 2010 р., № /3 від 25 жовтня 2010 р., № /3 від 25 жовтня 2010 р.

У ході судового розгляду справи, позивач уточнив позовні вимоги з урахуванням яких просить скасувати податкові повідомлення-рішення ДПІ у Жовтневому районі м. Харкова №/0 від 31 березня 2010 р., № /0 від 31 березня 2010 р., № /1 від 04 червня 2010 р., № /1 від 12 серпня 2010 р., № /2 від 17 серпня 2010 р., № /2 від 16 серпня 2010 р., № /3 від 25 жовтня 2010 р., № /3 від 25 жовтня 2010 р., обґрунтовуючи свої вимоги тим, що на думку позивача, оскаржувані податкові повідомлення-рішення винесено ДПІ у Жовтневому районі м. Харкова з порушенням норм чинного законодавства України, а висновки акту перевірки є необґрунтованими та не підтвердженими.

У судовому засіданні представники позивача підтримали позовні вимоги та просили задовольнити їх у повному обсязі.

У судовому засіданні представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував з наступних підстав.

На думку відповідача, перевірку проведено відповідно до приписів діючого законодавства, висновки акту перевірки ґрунтуються на документах податкового обліку позивача та зроблені на підставі документального аналізу податкової звітності позивача. Податкові повідомлення-рішення повністю відповідають вимогам чинного законодавства, оскільки прийняті на підставі акту перевірки від 19 березня 2010 р. № 494/23-03-05/34758276, яким встановлено порушення вимог п.п. 7.4.1, п.п. 7.4.4, п.п. 7.4.5, п.п. 7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість»зі змінами та доповненнями, п. 19.2 ст. 19 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» в результаті чого допущено порушення вимог податкового законодавства під час перевірки питань щодо правильності утримання та своєчасності перерахування податку з доходів фізичних осіб до бюджету в періоді, що перевірявся, на загальну суму 33375 грн. На підставі цього відповідач просить суд в задоволенні позовних вимог відмовити.

Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини.

Працівниками ДПІ у Жовтневому районі м. Харкова була проведена виїзна планова перевірка ТОВ «БІГ «Мега Сіті»() з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 19 січня 2007 р. по 31 грудня 2009 р., про що складено акт перевірки від 19 березня 2010 р. № 494/23-03-05/34758276, яким встановлено порушення вимог: п.п. 7.4.1, п.п. 7.4.4, п.п. 7.4.5, п.п. 7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість»зі змінами та доповненнями, в результаті чого встановлено заниження податку на додану вартість на суму 210422 грн.; п. 19.2 ст. 19 Закону України від 22.05.2003р. № 889-ІV «Про податок з доходів фізичних осіб»в результаті чого допущено порушення вимог податкового законодавства під час перевірки питань щодо правильності утримання та своєчасності перерахування податку з доходів фізичних осіб до бюджету в періоді, що перевірявся, на загальну суму 33375 грн.

На підставі вищезазначеного акту перевірки, ДПІ у Жовтневому районі м. Харкова були прийняті податкові повідомлення-рішення № /0 від 31 березня 2010 р., № /0 від 31 березня 2010 р., № /1 від 04 червня 2010 р., № /1 від 12 серпня 2010 р., № /2 від 17 серпня 2010 р., № /2 від 16 серпня 2010 р., № /3 від 25 жовтня 2010 р., № /3 від 25 жовтня 2010 р.

Позивачем зазначенні рішення були оскаржені в адміністративним ому порядку, за результатами розгляду скарг було зменшено суми податкових зобовязань за податком на додану вартість, в іншій частині залишено без змін. У звязку з чим на адресу позивача були направлені податкові повідомлення-рішення з позначкою після дробу 1, 2, 3.

У ході судового розгляду справи, що порушення ТОВ «БІГ «Мега Сіті»вимог п.п. 7.4.1, п.п. 7.4.4, п.п. 7.4.5, п.п. 7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість»в акті перевірки обґрунтовано відсутністю транспортних та супроводжувальних документів, які передбачені вимогами діючого законодавства та правилами ІНКОТЕРМС. Також відповідач посилається на наказ Міністерства транспорту України, Міністерства статистики України від 29 грудня 1995 р. № 488/346, яким затверджено товарно-транспортна накладна за формою 1-ТН. Згідно досліджених у ході перевірки наявних документів, встановлені порушення Правил оформлення перевізних документів, затверджених Наказом Міністерства транспорту України від 21 листопада 2000 р. № 644. Також, відповідач вказує на обовязковість застосування положень Інструкцій про порядок прийняття продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання за якістю та кількістю, затверджених постановами Державного арбітражу Союзу РСР відповідно від 15 червня 1965 р. № П-6 і від 25 квітня 1966 р. № П-7.

Господарські операції між Позивачем та ТОВ «Профіль-Дизайн»протягом 03 квітня 2007 р. 27 лютого 2008 р. здійснювались на підставі договорів, відповідно до умов яких ТОВ «БІГ «Мега Сіті»є замовником (покупцем), а ТОВ «Профіль-Дизайн»- постачальником (продавцем).

Згідно умов договору позивач самостійно не здійснював перевезення вантажу та відповідно вантажний автомобіль не використовував, а тому він не може й не зобовязаний вести облік збереження пально-мастильних матеріалів (які йому не належать та які він не використовує) вантажного автомобілю, яким доставлявся товар, і, як наслідок, не зобовязаний складати товарно-транспортні накладні.

Посилання відповідача на те, що в акті перевірки та в судовому засіданні на порушення позивачем норм наказу Міністерства транспорту України та Міністерства статистики України від 29 грудня 1995 р. №488/346 «Про затвердження типових форм первинного обліку роботи вантажного автомобіля», яким передбачено обов'язкове застосування для всіх суб'єктів господарської діяльності товарно-транспортних накладних форми № 1-ТН, суд вважає необґрунтованими, оскільки вищезазначений наказ в порушення вимог Указу Президента України «Про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств та інших органів виконавчої влади» від 03 жовтня 1992 р. № 493/92 не було зареєстровано в Міністерстві юстиції України, а тому він не є нормативним та носить рекомендаційний характер. У звязку з цим він може встановлювати приписи, які є обовязковими для виконання позивачем. Відповідач, посилаючись на Інструкції №П-6 та № П-7, взагалі не вказує у чому саме полягає їх порушення позивачем.

Позивач та ТОВ «Профіль-Дизайн»на власний розсуд врегулювали питання щодо порядку приймання-передачі обладнання згідно з вимогами Цивільного кодексу України з огляду на те, що вищевказані акти носять рекомендаційний характер та підлягають обовязковому застосуванню позивачем до його правовідносин із ТОВ «Профіль-Дизайн». Згідно з чинним законодавством України, позивачем було включено до складу податкового кредиту з податку на додану вартість суми ПДВ, про що свідчать податкові накладні, що були надані позивачем до суду та які досліджувалися й в ході проведення перевірки. Розрахунки за товари проводились шляхом надання авансів з боку позивача в формі сплати коштів на поточний рахунок ТОВ «Профіль-Дизайн», про що свідчать платіжні доручення, виписки з рахунків та видаткова накладна. При виконанні умов господарських угод було складено акти прийому-передачі обладнання. Всі ці документи були також надані позивачем. Відповідач на сторінці 26 акту перевірки, підтверджує, що товар був одержаний позивачем і документи, які це підтверджують (видаткові накладні), були надані до перевірки, що підтверджується матеріалами справи.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відбулися податковпливові події, за наслідками яких постачальник ТОВ «Профіль-Дизайн»виписав податкові накладні, а позивач включив до складу податкового кредиту суму 131938, 31 грн., сплачену постачальникові при отриманні обладнання.

Сума податкових зобовязань, що визначена у податкових повідомленнях-рішеннях № /1 від 12 серпня 2010 р., № /2 від 16 серпня 2010 р. та № /3 від 25 жовтня 2010 р. дорівнює 197 970 грн., у тому числі 131 980 грн. за основним платежем та 65 990 за штрафними санкціями.

Різниця між встановленими на думку відповідача порушеннями в нарахуванні податкового кредиту, і визначеними відповідачем донарахуваннями з ПДВ за основним платежем в податкових повідомленнях - рішеннях, становить 42 грн.

В акті перевірки відповідачем зазначалося, що спірними в контексті формування податкового кредиту з податку на додану вартість є саме господарські правовідносини Позивача з ТОВ «Профіль-Дизайн», спірні податкові накладні наведено на стор. 24 та 25 акту перевірки, сума ПДВ за якими (за розрахунками самого Відповідача) складає 131 938, 32 грн. Неправильне та необґрунтоване визначення суми податкового зобовязання за основним платежем призвело до невірного розрахунку суми за штрафними (фінансовими) санкціями, та, як наслідок, до необґрунтовано завищеної загальної суми податкового зобовязання, вказаного у податкових повідомленнях-рішеннях на 63 грн.

Таким чином, суд приходить до висновку, що порушень п.п. 7.4.1, п.п. 7.4.4, п.п. 7.4.5, п.п. 7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість»позивачем допущено не було, оскільки, у звязку з придбанням за цими договорами обладнання, позивачем для створення умов для подальшого використання у своїй господарській діяльності було самостійно розроблено технічну документацію для отриманого за договорами обладнання, отримано дозвіл на початок виконання робіт підвищеної небезпеки, висновок державної санітарно-епідеміологічної станції, проведено відповідні випробування обладнання, отримано сертифікати відповідності, введено штатні одиниці для роботи на придбаному обладнанні. Також позивачем надано суду фото-таблицю зазначеного обладнання на підтвердження його фізичного існування та використання у своїй господарській діяльності.

Порушення ТОВ «БІГ «Мега Сіті»вимог п. 19. 2 ст. 19 Закону України від «Про податок з доходів фізичних осіб»в акті перевірки обґрунтовано тим, що позивач в обмін на внесене до його статутного фонду рухоме майно надав фізичним особам ОСОБА_4 та ОСОБА_5 корпоративні права. Оподаткування доходів, одержаних від продажу (обміну) рухомого майна, регламентується ст. 12 Закону № 889, а тому відповідно до п.1.15 ст. 1 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб»позивач є податковим агентом.

Відповідно до п. 12.5 ст. 12 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб», податковим агентом при здійсненні операцій з відчуження об'єктів рухомого майна в порядку, передбаченому в статті 12 цього Закону, є нотаріус. Судом встановлено та відповідачем не заперечується той факт, що позивач не є нотаріусом. Отже, Позивач не є податковим агентом щодо податку з доходів фізичних осіб, що справляється у звязку з операціями міни обєктів рухомого майна.

Посилання відповідача на те, що правовідносини, які виникли між позивачем та фізичними особами учасниками позивача ОСОБА_4 та ОСОБА_5, є договором міни рухомого майна на корпоративні права позивача.

Відповідно до ст. 715 Цивільного кодексу України, за договором міни (бартеру) кожна із сторін зобовязується передати другій стороні у власність один товар в обмін на інший товар. Кожна із сторін договору міни є продавцем того товару, який він передає в обмін, і покупцем товару, який він одержує взамін. Відповідно до ст. 716 Цивільного кодексу України, до договору міни застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, договір контрактації або інші договори, елементи яких містяться в договорі міни, якщо це не суперечить суті зобов'язання.

Відповідно до ст. 658 Цивільного кодексу України, право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару.

Відповідно до п. 1.8 ст. 1 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», корпоративні права це право власності на статутний фонд (капітал) юридичної особи або його частку (пай), включаючи права на управління, отримання відповідної частки прибутку такої юридичної особи, а також активів у разі її ліквідації відповідно до чинного законодавства, незалежно від того, чи створена така юридична особа у формі господарського товариства, підприємства, заснованого на власності однієї юридичної або фізичної особи, або в інших організаційно-правових формах.

Таким чином, із врахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що корпоративне право це право на статутний фонд, чи його частку. Господарське товариство не є власником права на статутний фонд (капітал) цього ж самого товариства, таке право належить саме учаснику господарського товариства, а не самому господарському товариству. Відповідач також в своєму акті перевірки (додаток №2 Довідка про загальну інформацію щодо ТОВ «БІГ «Мега Сіті», розділ 2, п. 2.1. «Корпоративні права») підтвердив, що у період з 19 січня 2007 р. до 31 грудня 2009 р. ТОВ «БІГ «Мега Сіті»не володіло корпоративними правами. Корпоративне право відносно господарського товариства первісно виникає у особи, яка здійснила внесок до статутного фонду (капіталу) цього товариства, а позивач у перевіряємому періоді не володів корпоративними правами та не здійснював операцій з ними.

Відповідно до актів, якими оформлено внесення учасниками позивача внесків до статутного фонду (капіталу) позивача (№ 1 від 23 березня 2007 р., № 2 від 23 березня 2007 р. та № 3 від 16 квітня 2007р.), учасники внесли певне обладнання до статутного фонду Позивача, але від самого Позивача нічого не отримали. Договір міни, про який зазначає відповідач в обґрунтування правомірності свого рішення, є відплатним правочином. Отже, суд приходить до висновку, що відсутня ще одна ознака договору міни у правовідносинах, які склалися між позивачем та фізичними особами - учасниками цього товариства відплатність договору.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 86 Господарського кодексу України, вкладами учасників та засновників господарського товариства можуть бути будинки, споруди, обладнання та інші матеріальні цінності, цінні папери, права користування землею, водою та іншими природними ресурсами, будинками, спорудами, а також інші майнові права (включаючи майнові права на об'єкти інтелектуальної власності), кошти, в тому числі в іноземній валюті; вклад, оцінений у гривнях, становить частку учасника та засновника у статутному фонді товариства. Подібна норма за своїм змістом відображена й у ч. 2 ст. 115 Цивільного кодексу України, ч. 1 ст. 13 Закону України «Про господарські товариства».

Відповідно до п. 12.4. ст. 12 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб», якщо один об'єкт рухомого майна обмінюється на інший об'єкт рухомого майна, то кожна із сторін договору міни сплачує 50 відсотків від суми податку, що визначається шляхом застосування ставки податку, визначеної пунктом 7.1 статті 7 цього Закону, до вартості майна, розрахованої за звичайними цінами, яке відчужується кожною із сторін. Однак, відповідач застосував 100 відсотків ставки, визначеної пунктом 7.1 статті 7 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб», що є порушенням п. 12.4. ст. 12 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб». Отже, за своєю правовою природою відносини, що виникли між позивачем та його учасниками ОСОБА_4 та ОСОБА_5, є внесенням вкладів до статутного фонду (капіталу) позивача. ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не отримали корпоративні права позивача, адже вони з моменту утворення позивача володіли ними. Позивач не є податковим агентом у даних правовідносинах. Тому суд прийшов до висновку, що порушень п. 19.2 ст. 19 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» не було допущено зі сторони позивача.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, із врахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки висновки акту перевірки від 19 березня 2010 р. № 494/23-03-05/34758276 в частині порушення вимог п.п. 7.4.1, п.п. 7.4.4, п.п. 7.4.5, п.п. 7.4 ст. 7 Закону України від «Про податок на додану вартість», п. 19.2 ст. 19 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб», є необґрунтованими, незаконними та такими, що не відповідають дійним обставинам справи, а, отже, і винесені на підставі вищезазначеного акту перевірки податкові повідомлення-рішення ДПІ у Жовтневому районі м. Харкова № /0 від 31 березня 2010 р., № /0 від 31 березня 2010 р., № /1 від 04 червня 2010 р., № /1 від 12 серпня 2010 р., № /2 від 17 серпня 2010 р., № /2 від 16 серпня 2010 р., № /3 від 25 жовтня 2010 р., № /3 від 25 жовтня 2010 р. є таким, що винесено з порушенням норм чинного законодавства України.

Судові витрати підлягають стягненню відповідно до вимог ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. ст. 115, 658, 715 ЦК України, ст. 86 ГК України,

ст. 7 Закону України від «Про податок на додану вартість», ст. ст. 12, 19 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб», ст. 13 Закону України «Про господарські товариства», ст.ст. 8-14, 71, 72, 86, 94, 159, 160-164, 167, 185, 186, КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Товриства з обмеженою відповідальністю «БІГ «Мега Сіті»до Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Харкова про визнання не чинними та скасування податкових повідомлень рішень, - задовольнити в повному обсязі.

Скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Харкова № /0 від 31 березня 2010 р. про визначення Товариству з обмеженою відповідальністю «Будівельно-Інвестиційна Група «Мега Сіті», ідентифікаційний код 34758276, податкових зобовязань з податку на додану вартість у сумі 210422 (двісті десять тисяч чотириста двадцять дві) гривні основного платежу та 105 211 ( сто пять тисяч двісті одинадцять) гривень штрафних та (фінансових) санкцій, всього 315 633 (триста пятнадцять тисяч шістсот тридцять три) гривні.

Скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Харкова № /1 від 12 серпня 2010 року про визначення Товариству з обмеженою відповідальністю «Будівельно-Інвестиційна Група «Мега Сіті», ідентифікаційний код 34758276, податкових зобовязань з податку на додану вартість у сумі 131 980 (сто тридцять одна тисяча девятсот вісімдесят) гривень основного платежу та 65 990 (шістдесят пять тисяч девятсот девяносто) гривень штрафних та (фінансових) санкцій, всього 197 970 ( сто девяносто сім тисяч девятсот сімдесят) гривень.

Скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Харкова № /2 від 16 серпня 2010 року про визначення Товариству з обмеженою відповідальністю «Будівельно-Інвестиційна Група «Мега Сіті», ідентифікаційний код 34758276, податкових зобовязань з податку на додану вартість у сумі 131 980 (сто тридцять одна тисяча девятсот вісімдесят) гривень основного платежу та 65 990 (шістдесят пять тисяч девятсот девяносто) гривень штрафних та (фінансових) санкцій, всього 197 970 (сто девяносто сім тисяч девятсот сімдесят) гривень.

Скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Харкова №/3 від 25 жовтня 2010 року про визначення Товариству з обмеженою відповідальністю «Будівельно-Інвестиційна Група «Мега Сіті», ідентифікаційний код 34758276, податкових зобовязань з податку на додану вартість у сумі 131 980 (сто тридцять одна тисяча девятсот вісімдесят) гривень основного платежу та 65 990 (шістдесят пять тисяч девятсот девяносто) гривень штрафних та (фінансових) санкцій, всього 197 970 (сто девяносто сім тисяч девятсот сімдесят) гривень.

Скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Харкова № /0 від 31 березня 2010 року про визначення Товариству з обмеженою відповідальністю «Будівельно-Інвестиційна Група «Мега Сіті», ідентифікаційний код 34758276, податкових зобовязань з податку з доходів фізичних осіб у сумі 33 375 ( тридцять три тисячі триста сімдесят пять) гривень основного платежу та 66 750 (шістдесят шість тисяч сімсот пятдесят) гривень штрафних та (фінансових) санкцій, всього 100 125 (сто тисяч сто двадцять пять) гривень.

Скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Харкова № /1 від 04 червня 2010 року про визначення Товариству з обмеженою відповідальністю «Будівельно-Інвестиційна Група «Мега Сіті», ідентифікаційний код 34758276, податкових зобовязань з податку з доходів фізичних осіб у сумі 33 375 ( тридцять три тисячі триста сімдесят пять) гривень основного платежу та 66 750 (шістдесят шість тисяч сімсот пятдесят) гривень штрафних та (фінансових) санкцій, всього 100 125 (сто тисяч сто двадцять пять) гривень.

Скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Харкова №/2 від 17 серпня 2010 року про визначення Товариству з обмеженою відповідальністю «Будівельно-Інвестиційна Група «Мега Сіті», ідентифікаційний код 34758276, податкових зобовязань з податку з доходів фізичних осіб у сумі 33 375 ( тридцять три тисячі триста сімдесят пять) гривень основного платежу та 66 750 (шістдесят шість тисяч сімсот пятдесят) гривень штрафних та (фінансових) санкцій, всього 100 125 (сто тисяч сто двадцять пять) гривень.

Скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Харкова №/3 від 25 жовтня 2010 року про визначення Товариству з обмеженою відповідальністю «Будівельно-Інвестиційна Група «Мега Сіті», ідентифікаційний код 34758276, податкових зобовязань з податку з доходів фізичних осіб у сумі 33 375 ( тридцять три тисячі триста сімдесят пять) гривень основного платежу та 66 750 (шістдесят шість тисяч сімсот пятдесят) гривень штрафних та (фінансових) санкцій, всього 100 125 (сто тисяч сто двадцять пять) гривень.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БІГ «Мега Сіті»(61064, м. Харків, вул. Лиса, 21, ідентифікаційний код 34758276) витрати по сплаті судового збору у розмірі 03 (три гривні) 40 копійок.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня її проголошення та з дня отримання копії постанови, у разі проголошення постанови суду, яка містить вступну та резолютивну частини, а також прийняття постанови у письмовому провадженні.

Якщо субєкта владних повноважень, у випадках та порядку, передбаченому частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення пятиденного строку з моменту отримання субєктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строків для подачі апеляційної скарги.

Постанову у повному обсязі виготовлено 08 лютого 2011 р.

Суддя Присяжнюк О.В.