Справа № 808/7056/14
Суддя: Батрак Інна Володимирівна
Дата ухвалення: 2015-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2015 року ( об 11 год.00 хв.)Справа № 808/7056/14 Провадження № ДО/808/535/14
м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі колегії

головуючого судді Батрак І.В.,

суддів Калашник Ю.В.,

ОСОБА_1,

за участю секретаря судового засідання Лялько Ю.В.

за участю позивача ОСОБА_2,

представника позивача ОСОБА_3,

представника першого відповідача ОСОБА_4,

представника третього відповідача ОСОБА_5,

розглянув в відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_2

до Міністерства внутрішніх справ України

до Головного Управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області

до ОСОБА_6 міського відділу (з обслуговування м. Словянськ та Словянського району) Головного управління МВС України в Донецькій області

про визнання незаконними та скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (далі ОСОБА_2, або позивач) звернувся з адміністративним позовом у якому, з урахуванням уточнення позовних вимог, просив:

визнати незаконними та скасувати наказ Міністерства внутрішніх справ України №805 від 29.07.2014 Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників ГУМВС України в Донецькій та Луганській областях в частині притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності;

визнати незаконними та скасувати наказ Міністерства внутрішніх справ України №1535 о/с від 12.08.2014 в частині звільнення ОСОБА_2 з органів внутрішніх справ відповідно до п. 66 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ за здійснення вчинків, що дискредитують звання рядового й начальницького складу;

поновити ОСОБА_2, на посаді командира відділення конвойної служби міліції ОСОБА_6 міського відділу (з обслуговування міста Словянськ та Словянського району) Головного управління МВС України в Донецькій області;

стягнути з ОСОБА_6 ГУМВС в Донецькій області (з обслуговування міста Словянськ та Словянського району) на користь ОСОБА_2, грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 12.08.2014 по день винесення постанови.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що ніяких вчинків, які б суперечили інтересам служби та покладеним на нього обовязкам, а також тих, що дискредитують звання рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ він не скоював, у звязку з чим вважає оскаржувані накази МВС України в частині, які стосуються притягнення його до дисциплінарної відповідальності та звільнення з органів внутрішніх справ, безпідставними та протиправними. Позивач зазначає, що службове розслідування, на підставі висновків якого прийнято оскаржувані накази, фактично не проводилось.

Також зазначив, що про існування наказу МВС України №805 від 29.07.2014 про притягнення його до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ України, позивач дізнався лише під час судового розгляду справи.

Про існування наказу МВС України № 1535 о/с від 12.08.2014 про звільнення позивач дізнався лише 17.09.2014, а до вказаної дати виконував покладенні на нього обовязки

В судовому засіданні позивач, представник позивача позов підтримали у повному обсязі, просили його задовольнити та надали пояснення в його обґрунтування, аналогічні викладеним у позовній заяві.

У судовому засіданні представник першого відповідача заперечив проти позовних вимог з підстав, викладених у запереченнях від 24.03.2015, зокрема зазначивши, що під час службового розслідування встановлено факти співпраці позивача із ДНР, а саме отримання від них зброї та сумісної охорони приміщення міської адміністрації м. Словянськ, а тому позивач вчиняв дії, які дискредитують звання рядового і начальницького складу працівників міліції. Також зазначив, що у період з 12.04.2014 по 07.07.2014 бойовиками ДНР організовано співпрацю із ОСОБА_6 у частині патрулювання, охорони громадського порядку, тощо. Керівний склад ОСОБА_6 підтримував погляди представників ДНР і сепаратистські настрої. Просить відмовити у позові.

Представник другого відповідача в судове засідання не зявився, проте до суду звернувся 30.07.2015 з клопотанням (вх. № 31904) про розгляд справи за відсутності сторони. Зокрема в запереченнях на адміністративний позов зазначив, що звільнення позивача відбулося за вчинки, що дискредитують звання рядового і начальницького складу, що є окремою підставою звільнення і не є видом дисциплінарного стягнення, передбаченого ст. 12 Дисциплінарного статуту ОВС України.

МВС України здійсненою перевіркою встановлено, що ряд працівників, у тому числі і позивач, стали свідомо на шлях зради інтересів служби , Присяги працівника органів внутрішніх справ України, сприяли та співпрацювали з представниками незаконно створених воєнізованих формувань та злочинних угруповань, найманцям інших держав, які посягають на цілісність України та ведуть бойові дії на території нашої держави. Просить суд в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовити у повному обсязі.

Представник третього відповідача у своїх запереченнях підтримали позицію представника МВС України.

На підставі ст.160 КАС України в судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини постанови та оголошено про час виготовлення постанови у повному обсязі.

Розглянувши та дослідивши надані документи, заслухавши пояснення осіб які беруть участь у справі, судом встановлені наступні обставини.

Судом встановлено, що ОСОБА_2, проходив службу в органах внутрішніх справ та Наказом №47 від 19.11.1998 прийнятий міліціонером роти патрульно-постової служби ОСОБА_6 УМВС України в Донецькій області.

Відповідно до наказу № 362 о/с від 14.08.2013 ГУ МВС України в Донецькій області позивач призначений командиром відділення конвойної служби ОСОБА_6 міського відділу ГУМВС України в Донецькій області (з обслуговування м. Словянськ та Словянського району).

Наказом МВС України №805 від 29.07.2014 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників ГУМВС України в Донецькій та Луганській областях » за скоєння вчинку, що дискредитує звання рядового і начальницького складу, порушення статті 65 Конституції України, частини 3 статті 3, частини 1 статті 5 Закону України «Про міліцію» та Присяги працівника органів внутрішніх справ України, яка затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.1991 № 382, позивача звільнено з органів внутрішніх справ за пунктом 66 (за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (пункту 43 Наказу).

Як зазначено у Наказі, рішення про звільнення позивача прийнято на підставі статей 2, 5, 7, 12 та 14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ.

Із зазначеного висновку вбачається, що за наслідками розслідування було встановлено, що керівник позивача ОСОБА_7, схилив своїх підлеглих, у тому числі і ОСОБА_2, до виконання завдань представників ДНР, а саме отримання від них зброї та охорони адміністративного приміщення міської адміністрації.

Крім того, Наказом МВС України від 10.07.2014 №1258 о/с проведення перевірки службової діяльності окремих органів та підрозділів доручено ГУМВС України у Донецькій області.

За наслідками проведення службової перевірки 11.08.2014 МВС України складено висновок службової перевірки за фактами неправомірних дій окремих працівників ОСОБА_6 ГУМВС України в Донецькій області, виявленими у ході відпрацювання зазначеного підрозділу.

Із зазначеного висновку вбачається, що працівниками Департаменту внутрішньої безпеки було виявлено, серед іншого, службових осіб органів внутрішніх справ, які порушили присягу працівника ОВС і причетні до вчинення низки злочинів у сфері службової діяльності та проти основ національної безпеки України. У висновку зазначено, що тодішній начальник ІТТ ОСОБА_7 після зустрічі із самопроголошеним мером ОСОБА_8 повідомив своїм підлеглим, у тому числі і позивачу, про необхідність заступати на чергування по охороні адміністративної будівлі міської адміністрації.

Тобто, у той час, коли у приміщені міської адміністрації знаходились представники самопроголошеної республіки ДНР, охорону такого приміщення здійснювали працівники ОСОБА_6

Крім того, у висновку зазначено, що в.о. начальника ОСОБА_6 ОСОБА_9 разом із ОСОБА_10 («Стрєлок») організував охорону громадського порядку у м.Словянськ разом із представниками ДНР, виділяв працівників ОСОБА_6 для охорони виборчих дільниць під час незаконного референдуму 11.05.2014, для охорони приміщення міської адміністрації тощо.

Службова перевірка за фактами неправомірних дій окремих працівників міліції, виявленими у ході відпрацювання Словянського МВ ГУМВС України в Донецькій області, було закінчено, а висновок направлено до Генеральної прокуратури України для прийняття рішення відповідно до законодавства.

Наказом МВС України № 1535 о/с від 12.08.2014 «По особовому складу» ОСОБА_2, звільнено з органів внутрішніх справ у запас (із постановленням на військовий облік) за пунктом 66 (за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Судом встановлено, що в період з 12.04.2014 по 07.07.2014 на території міста Словянськ перебували незаконні озброєні формування, які протиставили себе органам державної влади України та захопили і насильницьким шляхом утримували протягом зазначеного періоду владу в цьому регіоні. Загальновідомим фактом є відсутність у цей період на території м.Словянська української влади. Фактично місто контролювалося незаконними збройними формуваннями представниками ДРН.

Судом встановлено, що 12.04.2014 озброєними представниками так званої Донецької народної республіки захоплено адміністративне приміщення ОСОБА_6 ГУМВС України в Донецькій області, яке знаходиться за адресою: м. Словянськ, вул. Леніна, 30.

Після захоплення адміністративного приміщення особовий склад ОСОБА_6 ГУМВС України в Донецькій області для подальшої роботи був переведений до будівлі колишнього ОСОБА_6 ГУМВС України в Донецькій області (м. Словянськ, вул. Р.Люксембург, 67).

Позивач суду пояснив, що після захоплення, він виконував покладені на нього обовязки. Так, зазначив, що приміщення ІТТ знаходилось на ремонті, а тому позивач виконував наступні обовязки: охорона громадського порядку, контроль і розстановка несення служби.

Місто Словянськ було звільнено від незаконних збройних формувань 07.07.2014.

Вважаючи протиправним Наказ №1535 о/с від 12.08.2014 в частині звільнення позивача з органів внутрішніх справ України, Наказ від 27.07.2014 №805 в частині притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд виходить з приписів ч.3 ст.2 КАС України, відповідно до яких, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 65 Конституції України визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов'язком громадян України.

Порядок проходження публічної служби в органах внутрішніх справ регулюється законами України «Про міліцію» від 20.12.1990 року № 565-ХІІ (далі Закон 565-ХІІ), Законом України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» від 22.02.2006 року № 3460-ІV (далі - Дисциплінарний статут ОВС, або Закон №3460-ІV ) та Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінетом Міністрів УРСР від 29.07.1991 року № 114 (далі Положення), Правилами поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України, затверджених Наказом МВС України №155-2012 (далі Правила), нормами Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, затверджених наказом МВС України від 31.12.2007 року №499, що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 12.03.2008 року за № 205/14896.

Пунктами 63-67 Положення визначені підстави для звільнення осіб рядового і начальницького складу зі служби.

Пунктом 66 Положення, визначено, що особи рядового і начальницького складу, які скоїли вчинки, що дискредитують звання рядового і начальницького складу, звільняються з органів внутрішніх справ. При цьому звільнення проводиться з урахуванням вимог пункту 62 цього Положення.

Громадяни відбувають військову службу відповідно до Закону.

Відповідно до частини 3 статті 3 Закону №565-ХІІ, у підрозділах міліції не допускається діяльність політичних партій. При виконанні службових обов'язків працівники міліції незалежні від впливу політичних партій та інших об'єднань громадян.

Основні обовязки міліції визначені статтею 10 Закону №565-ХІІ.

Відповідно до Присяги працівника внутрішніх справ України, текст якої затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.1991 № 382, кожний працівник органів внутрішніх справ України, який склав таку присягу, вступаючи на службу до органів внутрішніх справ України: поклявся завжди залишатися відданим народові України, суворо дотримуватися її Конституції та чинного законодавства, бути гуманним, чесним, сумлінним і дисциплінованим працівником, зберігати державну і службову таємницю; присягнув з високою відповідальністю виконувати свій службовий обов'язок, вимоги статутів і наказів, постійно вдосконалювати професійну майстерність та підвищувати рівень культури, всіляко сприяти зміцненню авторитету органів внутрішніх справ, поклявся мужньо і рішуче, не шкодуючи своїх сил і життя, боротися із злочинністю, захищати від протиправних посягань життя, здоров'я, права й свободи громадян, державний устрій і громадський порядок.

Отже, недодержання працівником органів внутрішніх справ України наведених вище норм є безумовною підставою вважати цю особу такою, яка вчинила правопорушення.

Так, зі змісту висновку службового розслідування вбачається, що позивач в порушення Присяги працівника ОВС, виконував вказівки керівництва щодо охорони адміністративного приміщення міської адміністрації, в якому на той час знаходились представники ДНР, зокрема самопроголошений мер ОСОБА_8.

В судовому засіданні були допитані у якості свідків працівники ОСОБА_6 ОСОБА_11 та ОСОБА_12, які пояснили, що здійснювали охорону громадського порядку та будівель у м. Словянськ у період його захоплення. Стосовно дій позивача ОСОБА_2 вказані свідки пояснень не надали, зазначивши, що їм нічого не відомо.

Суд вважає, що висновки службового розслідування та встановлені розслідуванням факти відповідають фактичним обставинам справи.

Дії позивача не відповідають вимогам ст. 10 Закону №565-ХІІ, вчинені в порушення цієї статті.

За приписами ст. 2 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22.02.2006 № 3460-IV, дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

П.п.2.2, п.п.3.2 розділу ІІІ Правил поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України визначено, що професійний обов'язок працівника полягає в безумовному виконанні закріплених Присягою, законами та професійно-етичними нормами завдань щодо забезпечення надійного захисту правопорядку, законності, громадської безпеки, визнання працівником верховенства права, а також його обов'язкового виконання у службовій діяльності.

П.п. 4.1. Правил, працівник органів внутрішніх справ, керуючись Присягою, відповідно до службового обовязку, дотримуючись професійних честі і гідності, бере на себе такі моральні зобовязання:

визнавати пріоритет державних і службових інтересів над особистими у своїй діяльності;

бути прикладом безумовного дотримання вимог законів та службової дисципліни в професійній діяльності та приватному житті, залишатися за будь-яких обставин чесним і непідкупним, відданим інтересам служби;

ставитися нетерпимо до будь-яких дій, які ображають та принижують людську гідність, заподіюють біль і страждання, являють собою тортури, жорстокість, нелюдське поводження з людьми;

бути мужнім і безстрашним у небезпечних ситуаціях, які виникають під час припинення правопорушення, ліквідації наслідків аварій та стихійного лиха, проведення заходів щодо порятунку життя і збереження здоровя людей;

виявляти твердість і непримиренність у боротьбі зі злочинцями, застосовуючи для досягнення поставленої мети виключно законні і високоморальні принципи;

зберігати і примножувати службові традиції органів внутрішніх справ.

Отже, нааявні в матеріалах справи докази та пояснення позивача підтверджують викладену у Висновку службового розслідування інформацію щодо вчинення позивачем правопорушення, а відтак висновок щодо наявності підстав для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності є обґрунтованим та таким, що підтверджується наявними у матеріалах справи доказами.

Суд зазначає, що першим відповідачем було порушено порядок проведення службового розслідування щодо позивача (пояснення в рамках розслідування не відбирались, позивач надав пояснення до призначення розслідування, із наказом про притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача у встановлений Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ України спосіб ознайомлено не було), проте суд зазначає, що вчинення позивачем протиправного діяння є несумісним з проходженням служби в органах внутрішніх справ, суперечить змісту Присяги працівників внутрішніх справ, оскільки підриває довіру громадян як до працівників міліції, так і до органів внутрішніх справ в цілому, принижує їх авторитет.

Також суд звертає увагу про складний час в умовах якого проводилось службове розслідування, а саме з урахуванням проведення АТО на території Донецької та Луганської областей в звязку з небезпечною для життя ситуацією, відсутність поштового звязку, проведення бойових дій, масовим порушенням окремими працівниками ОВС дисципліни, а саме зрада та перехід на бік озброєних формувань.

Суд вважає, що своїми діями, які знайшли відображення у висновку службового розслідування, позивачем порушено Присягу працівника внутрішніх справ України, що робить неможливим його подальшу службу в ОВС.

Також суд зауважує, що на час окупації м.Словянськ (з 12.04.2014 по 07.07.2014) представниками ДРН, місто фактично не контролювалось українською владою, керівництво ОСОБА_6, зокрема начальник ОСОБА_9, заступник начальника ОСОБА_13Є, співпрацювали із самопроголошеним мером ОСОБА_8 той же час, особовий склад ОСОБА_6, зокрема позивач, працював у звичайному режимі, виконуючи вказівки керівництва. Такі дії є несумісними із Присягою працівника внутрішніх справ.

Згідно з ч. 1 ст. 11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 1 статті 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

З огляду на вищевикладене, суд вважає що відповідач, як субєкт владних повноважень, довів суду правомірність та обґрунтованість прийнятих наказів.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 2, 69-71, 160-165, 254 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні з дня отримання такої постанови, апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Головуючий - суддя І.В.Батрак

Суддя Ю.В.Калашник

Суддя Д.В.Татаринов