Справа № 814/772/15
Суддя: Лебедєва Г. В.
Дата ухвалення: 2015-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2015 року справа № 814/772/15

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лебедєвої Г.В., розглянувши в порядку письмового провадження в м. Миколаєві справу за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Миколаївський глиноземний завод" до Миколаївської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення від 15.01.2015 року №504000003/2015/000002/1, визнання нечинною та скасування картки відмови в прийняті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №504010000/2015/00002 від 15.01.2015 року, -

В С Т А Н О В И В:

До Миколаївського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю "Миколаївський глиноземний завод" до Миколаївської митниці Міндоходів про визнання протиправним та скасування рішення від 15.01.2015 року №504000003/2015/000002/1, визнання нечинною та скасування картки відмови в прийняті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №504010000/2015/00002 від 15.01.2015 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що ціна товару чітко визначена контрактом з постачальником і у відповідача не було ніяких підстав підвергати її сумніву, відмовляти в прийнятті митної декларації, та визначати митну вартість за резервним методом, а також витребувати додаткові документи для підтвердження митної вартості товару.

У письмових запереченнях відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, при здійсненні митного контролю та митного оформлення товару, було з'ясовано, що документи, які подані для підтвердження митної вартості товару, не містили всіх даних, що підтверджують числові значення складових митної вартості: 1) відсутні відомості про страхування товару; 2) відсутні пояснення щодо надання знижки у 40 доларів США; 3) відсутні висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, біржові котирування; 4) договір з третіми особами, пов'язаний з договором про поставку товарів. Вважає, що рішення від 15.01.2015 р. №504000003/2015/000002/1 та картка відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів через митний кордон України від 15.01.2015 р.№504010000/2015/00002 прийняті у повній відповідності до приписів чинного законодавства, а тому просив суд відмовити у задоволені адміністративного позову.

У судовому засіданні 13.05.2015 року суд протокольною ухвалою замінив відповідача у справі - Миколаївську митницю Міндоходів його правонаступником - Миколаївською митницею ДФС. Представник позивача у даному судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд задовольнити їх з підстав, викладених у позовній заяві. Представник відповідача заперечував проти позову та просив суд відмовити в його задоволенні, підтримавши доводи, викладені у письмових запереченнях проти позову. Суд у судовому засіданні 28.05.2015 року на підставі ч. 4 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України), враховуючи відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, ухвалив про перехід до розгляду справи у порядку письмового провадження.

Розглянувши наявні в матеріалах справи документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає про наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, товариство з обмеженою відповідальністю Миколаївський глиноземний завод зареєстровано в якості юридичної особи 16.09.2004 року. Основним видом діяльності ТОВ МГЗ є виробництво глинозему (оксиду алюмінію), який в свою чергу є основним вихідним матеріалом для виробництва алюмінію.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивачем було укладено зовнішньоекономічний контракт № RF/RD/79-13/11-M від 01.04.2013 (далі - Контракт) з відкритим акціонерним товариством "Єдіная торговая компанія" РФ, в межах якого з урахуванням Додатку № 23 (Специфікації № 23) від 22.12.2014 року, Продавцем здійснювалась поставка товару - натр їдкий (гідроксит натрію) в обсязі 7 500 т. за ціною 270,00 доларів США за тонну на загальну суму 2 025000,00 доларів США. (а.с.21-24).

Відповідно до п. п. 2.1, 3.1 Контракту, Продавець зобов'язаний поставити товар на умовах СРТ ст. Жовтнева Одеської залізниці згідно з ІНКОТЕРМС -2010. При цьому ціна на товар також визначалася та приймалася на умовах СРТ ст.Жовтнева Одеської залізниці (згідно з ІНКОТЕРМС -2010), та включала в себе всі витрати по доставці товару до вказаного місця. Пунктом 2.3 Контракту Сторони визначили, що ціна на товар за 1 тонну в перерахунку на 100% основної речовини розраховується за формулою: FOB MED Low мінус 40 доларів США, де FOB MED Low - середня котировка FOB MED Low, що публікується агентством ICIS, розрахована на підставі ІСІS за попередні періоду відгрузки два місяці з 21 числа першого місяця по 20 число другого місяця.

Пунктом 3.2 Контракту передбачено, що вантажовідправником по цьому контракту можуть бути ВОАО Химпром (м. Волгоград, РФ), ОАО Каустик (м. Волгоград, РФ), а також будь-які інші відправники на розсуд продавця.

22.12.2014 року ТОВ МГЗ та ОАО Единая торговая компания підписали специфікацію №23 про визначення ціни на гідроксид натрію (сода каустична) - 270 доларів США в обсязі 7500,0+/-% 10 т. на загальну суму - 2 025 000,00+/- 10% (а.с.25).

З метою ввезення товару на територію України позивачем 15.01.2015 року була надана відповідачу для митного оформлення електронна митна декларація МД № 504010000/2015/000095 із вартістю товару 67326,93 долари США. При цьому, митна вартість товару у вищезазначеній митній декларації була заявлена за основним методом оцінки - за ціною контракту щодо товарів, які імпортуються.

Для митного оформлення товарів, позивач подав Митниці наступні документи: Контракт, специфікацію № 23, інвойс № SK-02 від 06.01.2015р., накладні СМГС від 07.01.2015 р., підтвердження позитивного проходження радіологічного та екологічного контролю, сертифікат проходження товару RUUA НОМЕР_1 від 06.01.2015 р., паспорти якості, платіжні доручення та біржові котирування.

Під час здійснення митного контролю, відповідач поставив під сумнів правильність визначення позивачем митної вартості товарів за основним методом, у звязку із чим направив повідомлення від 15.01.2015 № 13588 із запитом про надання Митниці (за наявності) додаткових документів, а саме: 1) бухгалтерську документацію: щодо оплати складових митної вартості (страхування), страховий поліс, банківські документи про здійснення оплати за оцінюваний товар; щодо формування ціни товару з обґрунтуванням зниження ціни товару на 40 доларів США; 2) висновки про вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару; 3) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається.

На виконання зазначеної вимоги, та для підтвердження заявленої митної вартості товару та обраного методу її визначення позивачем до Митного органу надані (згідно з листом від 15.01.2015 року № 9/101-10) документи, а саме: платіжне доручення в іноземній валюті або банківських металах № 210 від 14.01.2015 року; біржові котирування Caustic Soda (Europe) міжнародної біржової організації ІСІS pricing за останні 4 тижня, що формували цінову політику на каустичну соду згідно умов контракту та специфікації № 23, датовані 21.11.2014 року, 28.11.2014 року, 05.02.2014 року, 12.12.2014 року, 19.12.2014 року.

Крім того, позивач повідомив відповідача, що інших витребуваних документів, зазначених в запиті немає в наявності, зокрема: товар - сода каустична, що є предметом Контракту, не страхувався; інших договорів (угод, контрактів) із третіми особами, повязаних з Контрактом про поставку товару, митна вартість якого визначається - не укладалось, в звязку з чим зазначені документи не можуть бути надані.

Таким чином, позивач усунув зауваження та недоліки, які на думку відповідача мали місце, та надав всі наявні документи.

Проте, за результатами розгляду поданих позивачем документів 15.01.2015 року прийняв рішення про коригування митної вартості товарів № 504000003/2015/000002/1 (далі - Рішення), яким визначено митну вартість задекларованого позивачем товару (гідроксиду натрію) за ціною 569,00 доларів США за тону (а.с 14).

В рішенні відповідачем було зазначено, що метод за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операцій) не застосовується у зв'язку з тим, що подані документи не містять всіх даних, що підтверджують числові значення складових митної вартості, відсутня інформація щодо страхування оцінюваного товару, не надано в повному обсязі витребувані митним органом додаткові документи для визначення митної вартості за ціною договору. Основою для митної вартості є вартість операції з подібними ( аналогічними) товарами, які продані в Україну і час експорту яких максимально наближений до митного оформлення оцінюваних товарів за рівнем 0,569 дол. США/кг ( МД № 112050000/2015/244 від 13.01.2015 року) (а.с.15).

Миколаївською митницею ДФС позивачу було відмовлено в митному оформленні ввезенню товару та видано склав картку відмови у митному оформленні (випуску) товарів № 504010000/2015/00002 (далі - Картка). Як слідує з цієї картки, основний метод визначення вартості товарів, на думку відповідача, не може бути застосовано, так як подані товариством документи не містять всіх даних, які б підтверджували числові значення складової митної вартості: зокрема Товариством не надано інформацію щодо страхування товару, а також не надані додаткові документи для підтвердження митної вартості.

У звязку із потребою використання товару у виробництві, позивач 16.01.2015 року подав до відповідача нову митну декларацію № 504010000/2015/000100, в якій визначив ціну товару відповідно до прийнятого відповідачем рішення.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд враховує наступне.

Стаття 49 МК України визначає, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно ст. 52 ч. 1 МК України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Стаття 53 МК України передбачає, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Частиною 2 цієї статті перелічені документи, які підтверджують митну вартість товарів:1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу);4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Як визначено ст. 53 ч. 3 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобовязані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, повязаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, повязаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Відповідно до ст. 54 ч. 6 МК України, орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Аналіз цієї норми дозволяє стверджувати, що перелік підстав для відмови у митному оформленні є вичерпним.

Відповідно до ст. 57 ч. 1-3 МК України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Отже, лише в разі неможливості визначення митної вартості товару за основним методом можливе застосування митницею кожного наступного методу її визначення.

Підстава для незастосування основного методу визначення митної вартості товару передбачена ч.2 ст. 58 Митного кодексу України. Так, відповідно до вказаної правової норми метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.

Як слідує із спірних рішень, відповідач, як на підставу для відмови у митному оформленні товару та подальшому коригуванні їх митної вартості, вказує на ненадання товариством документів щодо страхування товару і договорів із третіми особами, що призвело до висновку про не підтвердження Товариством числових значень складових митної вартості товарів.

Суд знаходить ці доводи відповідача безпідставними.

Позивачем у відповідності до вимог митного законодавства, для підтвердження заявленої митної вартості товару було подано до митного органу всі необхідні для цього документи та додаткові документи, які у нього були в наявності.

Проте, відповідач у своєму рішенні про коригування митної вартості товару зазначив, що метод за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) не застосовується у зв'язку з тим, що подані документи не містять всіх даних, що підтверджують числові значення складових митної вартості (відсутня інформація щодо страхування оцінюваного товару) декларантом не надано в повному обсязі витребувані листом від 15.01.2015 року №9/101-10 митним органом додаткових документів для підтвердження митної вартості, а саме: бухгалтерську документацію: щодо оплати складових митної вартості (страхування), страховий поліс, щодо формування ціни товару з документальними обґрунтуваннями зниження ціни товару на 40. дол. США відповідно до п.2.3. контракту №RF/RD/79-13/11-M від 01.04.2013 року; висновки про вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару; договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається. У зв'язку з відсутністю цінової інформації щодо вартості ідентичних товарів метод визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів не застосовується. Основною для визначення митної вартості є вартість операції з подібними (аналогічними ) товарами, які продані в Україну і час експорту яких є максимально наближений до митного оформлення оцінюваних товарів за рівнем 0,569 дол. США (МД №112050000/2015/244 від 13.01.2015 року).

Відповідач наполягав на тому, що позивач не обґрунтував формування ціни товару з обґрунтуванням зниження ціни товару на 40 дол. США відповідно до п.2.3 контракту від 01.04.2013 року, що складає 270,00 дол. США за тонну.

Сторони контракту ТОВ МГЗ та ВАТ ЄТК у п.2.3 контракту домовились, що ціна товару за 1 тонну буде визначатись за формулою: FOB MED Low минус 40 дол. США, де FOB MED Low середня котировка FOB MED Low, що публікується агентством ICIS за попередні періоди відвантаження два місці з 21 числа першого місяця по 20 число другого місяця.

Відповідно до ст.ст. 189, 190 Господарського Кодексу ціна є вираженим у грошовій формі еквівалентом одиниці товару (продукції, робіт, послуг, матеріально-технічних ресурсів, майнових та немайнових прав), що підлягає продажу (реалізації), який повинен застосовуватися як тариф, розмір плати, ставки або збору, крім ставок і зборів, що використовуються в системі оподаткування.

Ціна є істотною умовою господарського договору. Ціна зазначається в договорі у гривнях. Ціни у зовнішньоекономічних договорах (контрактах) можуть визначатися в іноземній валюті за згодою сторін. Суб'єкти господарювання використовують у своїй діяльності вільні та державні регульовані ціни.

Згідно зі ст.11 Закону України Про ціни та ціноутворення вільні ціни встановлюються субєктами господарювання самостійно за згодою сторін на всі товари, крім тих, щодо яких здійснюється державне регулювання цін.

Так, у МД № 504010000/2015/000095 у графі 31, вказано, що позивачем декларується 249359 кг соди каустичної (гідроксиду натрію) у вигляді водного розчину. Ці дані співпадають із обсягом товару, визначеному в інвойсі № SK-02 від 06.01.2015 р. (оскільки кількість товару перерахована у 100% розрахунку, відповідно виходить 249,359). Враховуючи, що за Контрактом ціна товару визначається за формулою FOB MED Low, тобто за найнижчим показником котировок мінус 40 доларів США, позивач вірно визначив ціну товару у 270,0 доларів США. Саме ця ціна за тону товару вказана в інвойсі № SK-02 від 06.01.2015р. Відповідно, загальна вартість товару складає 67326,93 доларів США (249,359х270=67326,93). Остання сума і занесена до МД №504010000/2015/000095 у графі 22.

Сума оплати 323 395,20 доларів США, перерахована продавцю згідно з платіжним дорученням від 14.01.2015 року №210, яка складається із сум оплати: 190 905,12 доларів США (інвойс V-1 від 05.01.2015 року)+65163,15 доларів США (інвойс SK-01 від 06.01.2015 року) + 67326,96 доларів США (інвойс SK-02 від 06.01.2015 року).

Таким чином, вартість імпортованого товару співпадає з даними платіжного доручення, отже заявлена позивачем митна вартість товару відповідає ціні господарської операції та сплачена у повному обсязі (249,359 тн х 270 доларів США=67 326,96 доларів США).

Ненадання позивачем на запит Митниці документів, які стосуються страхування і договорів із третіми особами, пояснюється обєктивними причинами - страхування товару не здійснювалось.

Згідно з п. 2.1. Контракту, ціна на товар визначається та приймається на умовах/ СРТ ст. Жовтнева Одеської залізниці згідно з ІНКОТЕРМС -2010. та включає в себе всі витрати по доставці товару до вказаного місця.

За офіційними правилами тлумачення торгівельних правил ІНКОТЕРМС в редакції 2010 року термін СРТ - "Фрахт/перевозка оплачені до (.. місця призначення)" означає, що продавець здійснює поставку покупцю у вказане місце призначення.

Умови поставки СРТ покладають на продавця обовязок нести всі витрати і ризики, пов'язані з транспортуванням товару до місця призначення, зобов'язання щодо страхування товару відсутні.

Таким чином, відповідно до умов СРТ Інкотермс-2010 страхування товару здійснюється за власним бажанням. При цьому страхування може бути здійснено продавцем, покупцем, ними двома, або зовсім не здійснюватися. Отже, термін СРТ передбачає можливість, а не обов'язок страхування товару.

Згідно з п. 8 ч. 2 сі. 53 МК України вимоги щодо надання страхових документів. також документів, що містять відомості про вартість страхування, передбачені лише для випадків, якщо страхування здійснювалося.

Отже, якщо страхування не здійснювалось, то вимоги щодо надання неіснуючих документів є необґрунтованими.

Стосовно надання обґрунтування зниження ціни на 40 доларів США, позивач зазначив, що надання знижки покупцю - це результат комерційних переговорів, тому жодного відношення до формування митної вартості немає.

Митною вартістю товару за ціною договору щодо товарів, які імпортуються, є вартість операції, тобто ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, тому вимоги Митного органу щодо надання обґрунтування результатів комерційної домовленості сторін є безпідставними.

Крім того, суд приходить до висновку про те, що відповідач мав в своєму розпорядженні всі документи, які дозволяли йому перевірити числові складові митної вартості товарів, які були задекларовані позивачем.

Щодо підстав існування різниці в ціні вищевказаного товару за даними агентства ICIS порівняно з ціною контракту, слід окремо зазначити, що інформація про біржові ціни на товар сода каустична агентства ICIS стосується європейського ринку. В даному випадку, товар постачався з РФ, територія якої географічно лише частково належить до європейського континенту. Крім того, ціна на цей товар у зазначених біржових котируваннях визначена на умовах поставки FOB, які згідно з ІНКОТЕРМС-2010 використовуються виключно при морських та внутрішніх водних перевезеннях, в той час як згідно контракту, позивач купував товар на умовах поставки СРТ з доставкою залізничним транспортом.

Крім того, порівняння контрактної ціни на вищевказаний товар з біржовими цінами агентства ICIS є неможливим, оскільки в такому випадку невідомі, а отже не можуть бути враховані такі суттєві умови (які впливають на рівень цін), як кількість (обсяг) товарів (наприклад, обсяг товарної партії); обсяг функцій, що виконуються сторонами; умови розподілу між сторонами ризиків і вигод; строки виконання зобовязань; умови здійснення платежів, звичайних для такої операції; характеристика ринку товарів, на якому здійснено господарську операцію; бізнес-стратегія постачальників тощо. Як слідує з тексту контракту, дані про біржові котирування вартості вищевказаного товару використовувались лише як базовий елемент формули визначення контрактної ціни, тобто суто умовно.

Вищенаведене свідчить, що порівняння цін на товар сода каустична агентства ICIS з контрактними цінами для обґрунтування достовірності або недостовірності рівня його митної вартості є недоречним.

Стосовно надання прайс-листів виробника позивач зазначає, що вони не могли бути надані в звязку з їх відсутністю, оскільки контракт укладено не з виробником товару. Згідно з наданими сертифікатами якості за контрактом виробниками товару є різні компанії, зокрема: ВАТ Башкірська содова компанія, ВАТ Каустік, ВАТ Хімпром.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про те, що позивач вірно застосував основний метод розрахунку митної вартості товарів і не допустив помилок в цьому розрахунку.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позивачем було надано митному органу усі необхідні документи, що дають можливість визначити митну вартість товару за першим методом визначення митної вартості - за ціною договору (контракту), а тому висновки відповідача щодо документального не підтвердження позивачем митної вартості товару є необґрунтованими.

У судовому засіданні відповідачем не подано жодного доказу того, що в нього виникли обґрунтовані сумніви у достовірності поданих декларантом відомостей щодо митного оформлення товару та не наведено обґрунтованих підстав щодо неможливості застосувати перший метод визначення митної вартості товару.

Відповідачем у даному випадку не було доведено, що мало місце не підтвердження декларантом документально заявленої ним митної вартості товару і що таке не підтвердження викликало сумніви щодо правильності застосування декларантом методу визначення митної вартості за ціною договору.

Суд не заперечує права митного органу щодо самостійного визначення митної вартості товарів, однак, це повинно відбуватись із дотриманням чинного законодавства, з використанням повноважень, обґрунтовано, тобто з врахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дій), з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, з врахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

У даному випадку при прийнятті оскаржуваного рішення та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України митним органом у повній мірі не виконані вищезазначені норми.

Згідно з частиною 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Проте, відповідач - Миколаївська митниця ДФС, як суб'єкт владних повноважень, належним чином не довів правомірності прийнятого оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товару від 15.01.2015 року №504000003/2015/000002/1 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України від №504010000/2015/00002 від 15.01.2015 року. За таких обставин суд приходить до висновку, що оскаржувані рішення про коригування митної вартості товару та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України винесені з порушенням вимог чинного митного законодавства, є протиправними та підлягають скасуванню, а позов задоволенню.

Керуючись ст. 2, 7, 17, 94, 158, 161, 162, 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю "Миколаївський глиноземний завод" до Миколаївської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення від 15.01.2015 року №504000003/2015/000002/1, визнання нечинною та скасування картки відмови в прийняті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №504010000/2015/00002 від 15.01.2015 року- задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Миколаївської митниці ДФС від 15.01.2015 року №504000003/2015/000002/1.

Визнати нечинною та скасувати картку відмови в прийняті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №504010000/2015/00002 від 15.01.2015 року.

Повернути судовий збір в сумі 73,08 грн. (сімдесят три гривні вісім копійок), сплачений ТОВ "Миколаївський глиноземний завод" за платіжним дорученням від 13.02.2015 року №00741 та в сумі 414,12 грн. (чотириста чотирнадцять гривень дванадцять копійок), сплачений ТОВ "Миколаївський глиноземний завод" за платіжним дорученням від 27.03.2015 року №01424.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі до Одеського апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги на постанову суду одночасно надсилається особою, яка її подає, до Одеського апеляційного адміністративного суду. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ст. 186 КАС України, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя Г. В. Лебедєва