Справа № 805/3222/15-а
Суддя: Дмитрієв В.С.
Дата ухвалення: 2015-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 вересня 2015 р. Справа № 805/3222/15-а

приміщення суду за адресою: 84112, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 2

Донецький окружний адміністративний суд в складі головуючого судді - Дмитрієва В.С., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Донецької міської ради, Головного Управління державної казначейської служби у Донецькій області, Управління державної казначейської служби у м. Донецьку про стягнення заборгованості по заробітній платі, стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, стягнення моральної шкоди в розмірі 20 000 грн. та зобовязання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду із позовом до Донецької міської ради, Головного Управління державної казначейської служби у Донецькій області, Управління державної казначейської служби у м. Донецьку про стягнення заборгованості по заробітній платі 92 138,59 грн., стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку 444 468,98 грн., стягнення моральної шкоди в розмірі 20 000 грн. та зобовязання здійснити перерахунок коштів Донецької міської ради для погашення заборгованості із заробітної плати та затримки розрахунку із заробітної плати після звільнення у розмірі 536 607,57 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що з 14.07.1997 по 20.10.2014 ОСОБА_1 працював на посаді заступника міського голови по питанням діяльності виконавчих органів ради начальником фінансового управління Донецької міської ради. У порушення ст. 116 КЗпП України Донецькою міською радою не проведено вищезазначеного повного розрахунку всіх належних позивачу сум. У відповідності до ст. 117 КЗпП України за затримку розрахунку при звільненні, а саме в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 КЗпП України при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. З цих підстав просив задовольнити позов.

Позивач до суду не прибув, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Представники відповідача до суду не зявилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Через відділ діловодства та документообігу суду представник Управління державної казначейської служби у м. Донецьку надав письмові заперечення, в обґрунтування яких зазначив, що згідно Тимчасового порядку фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 №595 передбачено, що у населених пунктах Донецької та Луганської областей, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, видатки з державного бюджету, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообовязкового державного соціального страхування здійснюються лише після повернення згаданої території під контроль органів державної влади. Також, відповідач посилається на призупинення здійснення усіх видів фінансових операцій у населених пунктах, які не контролюються українською владою, відповідно до постанови Правління Національного банку України від 06.08.2014 №466 «Про призупинення здійснення фінансових операцій», та на лист Державної казначейської служби України від 13.10.2014 №14-08/3291-22698 «Щодо дотримання бюджетного законодавства» відносно призупинення казначейського обслуговування розпорядників, одержувачів бюджетних коштів та інших клієнтів на території, яка не контролюється українською владою, а також призупинення здійснення усіх видів фінансових операцій на зазначеній території банками України, небанківськими установами та національним оператором поштового звязку, які є учасниками платіжних систем. З зазначених підстав просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

Разом із письмовими запереченнями надано клопотання про розгляд справи за відсутності представника відповідача.

У відповідності до ч. 1 ст. 41, ч. 4 ст. 122 КАС України справа розглядається у порядку письмового провадження та фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, вивчивши доводи позовної заяви, суд встановив наступне.

З копії паспорту громадянина України серії ВВ №186266, виданого Ворошиловським РО УМВС України в Донецькій області 20.12.1997, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідно до копії трудової книжки ОСОБА_1 ОСОБА_2 БГ-І №5012144, 01.12.1992 позивача призначено за переводом на посаду завідуючого фінансового відділу Донецької міської ради на підставі розпорядження №57-л від 01.12.1992. Згідно розпорядження №263/4к від17.10.2014 ОСОБА_1 звільнити з займаної посади за власним бажанням на підставі ст.38 КЗпП України.

Як вбачається із копії довідки фінансового управління Донецької міської ради від 20.11.2014 №07-45/2469/2 станом на 20.10.2014 заборгованість з невиплаченої заробітної плати ОСОБА_1 складає 92 138,59 грн.

За приписами пункту 4 частини 1 статті 36 Кодексу законів про працю України, підставою припинення трудового договору є, зокрема, розірвання трудового договору з ініціативи працівника.

Частиною 1 статті 47 Кодексу законів про працю України встановлено, що власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Відповідно до статті 116 Кодексу законів про працю України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Статтею 117 Кодексу законів про працю України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Статтею 98 Кодексу законів про працю України визначено, що оплата праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі законів та інших нормативно-правових актів України, генеральної, галузевих, регіональних угод, колективних договорів, у межах бюджетних асигнувань та позабюджетних доходів.

Відповідно до ст. 21 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» встановлено, що посадові особи отримують заробітну плату, розмір якої повинен забеспечити достатній життєвій рівень.

Умови оплати праці посадових осіб місцевого самоврядування визначаються

Кабінетом Міністрів України.

Джерелом формування фонду оплати праці посадових осіб

місцевого самоврядування є місцевий бюджет.

Відповідно до абзацу першого п. 2 Тимчасового порядку фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 № 595 встановлено, що у населених пунктах Донецької та Луганської областей, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження (далі - тимчасово неконтрольована територія), видатки з державного бюджету, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообовязкового державного соціального страхування здійснюються лише після повернення згаданої території під контроль органів державної влади.

Пунктом 3 вказаного Тимчасового порядку визначено, що заробітна плата (грошове забезпечення, суддівська винагорода) працівникам (військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу) установи за період, коли установа розміщувалася на тимчасово неконтрольованій території, а у подальшому територія була повернута під контроль органів державної влади, або установа була переміщена в населений пункт, на території якого органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі (далі - контрольована територія), виплачується у повному обсязі за рахунок кошторису (плану використання бюджетних коштів) установи.

Заробітна плата (грошове забезпечення, суддівська винагорода) виплачується та виплати за час щорічної відпустки працівникам (військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу) установи, яка переміщена на контрольовану територію, здійснюються, якщо установа продовжує функціонувати і працівники (військовослужбовці, особи рядового і начальницького складу) виконують свої обовязки.

На теперішній час відсутні відомості, що Донецька міська рада продовжує функціонувати і працівники виконують свої обовязки у м. Краматорську Донецької області (на новим місцем реєстрації установи).

Статтею 1 Закону України «Про встановлення додаткових гарантій щодо захисту прав громадян, які проживають на територіях проведення антитерористичної операції, та обмеження відповідальності підприємств - виконавців/виробників житлово-комунальних послуг у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси» від 13 січня 2015 року № 85-VIII встановлено, що метою цього Закону є встановлення додаткових гарантій щодо захисту житлових та майнових прав громадян, які проживають на територіях, де проводиться антитерористична операція, та громадян, які тимчасово переселені в інші населені пункти України з територій, на яких проводиться антитерористична операція. До 31 грудня 2015 року цим громадянам має бути погашена заборгованість із виплат заробітної плати, стипендій, пенсій, що утворилася внаслідок проведення антитерористичної операції, а також встановлено додаткові гарантії захисту житлових та майнових прав громадян, звільнених на підставі зазначених обставин, до моменту їх працевлаштування, за умови отримання ними статусу зареєстрованого безробітного.

Таким чином, законодавець встановив, що громадянам, які проживають на територіях, де проводиться антитерористична операція, а також які тимчасово переселені, до 31 грудня 2015 року має бути погашена заборгованість із виплати заробітної плати, що утворилася внаслідок проведення антитерористичної операції.

На момент розгляду даної справи Закон України «Про встановлення додаткових гарантій щодо захисту прав громадян, які проживають на територіях проведення антитерористичної операції, та обмеження відповідальності підприємств - виконавців/виробників житлово-комунальних послуг у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси» від 13 січня 2015 року № 85-VIII або окремі його положення такими, що не відповідають Конституції України не визнавалися.

За таких обставин, суд дійшов до висновку, що вирішення питання щодо погашення заборгованості із виплати заробітної плати, виплати середнього заробітку за весь час затримки, є передчасним, оскільки за приписами ст. 1 Закону України № 85-VIII від 13 січня 2015 року відповідні заходи повинні бути вжиті до 31 грудня 2015 року та не потребують прийняття відповідного судового рішення щодо зобовязання нарахувати та виплатити або стягнення заробітної плати.

Щодо обґрунтування моральної шкоди позивач вказує на те, що несвоєчасна виплата заборгованості по заробітній платі призвела до втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додатних зусиль для організації свого життя, однак жодного доказу на підтвердження вказаним обставинам позивачем не надано, тому у задоволенні позову в цій частині слід відмовити.

За таких обставин, позов ОСОБА_1 до Донецької міської ради, Головного Управління державної казначейської служби у Донецькій області, Управління державної казначейської служби у м. Донецьку про стягнення заборгованості по заробітній платі, стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, стягнення моральної шкоди в розмірі 20 000 грн. та зобовязання вчинити певні дії не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 11, 17, 69-72, 86, 87, 94, 112, 136, 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,-

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Донецької міської ради, Головного Управління державної казначейської служби у Донецькій області, Управління державної казначейської служби у м. Донецьку про стягнення заборгованості по заробітній платі, стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, стягнення моральної шкоди в розмірі 20 000 грн. та зобовязання вчинити певні дії відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення. У разі застосування судом ч. 3 ст. 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Дмитрієв В.С.