Справа № 2а/0270/1225/11
Суддя: Чернюк Алла Юріївна
Дата ухвалення: 2011-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
м. Вінниця, вул. Островського, 14
____________________________________________________________________________________________________
О К Р Е М А У Х В А Л А

15 квітня 2011 р. Справа № 2а/0270/1225/11 м. Вінниця
За позовом: ОСОБА_1
до: Департаменту державної виконавчої служби відділу примусового виконання рішень Міністерства юстиції України
про: визнання дій неправомірними
Суддя: Чернюк Алла Юріївна
ВСТАНОВИВ :
В провадженні Вінницького окружного адміністративного суду знаходиться адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Департаменту державної виконавчої служби відділу примусового виконання рішень Міністерства юстиції України про визнання дій неправомірними.
Постановою суду від 15.04.2011 року позовні вимоги задоволено, а саме: визнано неправомірними дії Департаменту державної виконавчої служби Відділу примусового виконання рішень Міністерства юстиції України щодо винесення постанови від 04.03.2011 року по виконавчому провадженню ВП №22816628 про закінчення виконавчого провадження по примусовому виконанню рішення Вінницького окружного адміністративного суду по справі №2-а-4917/09/0270; визнано протиправною та скасовано постанову Департаменту державної виконавчої служби Відділу примусового виконання рішень Міністерства юстиції України від 04.03.2011 року по виконавчому провадженню ВП №22816628 про закінчення виконавчого провадження по примусовому виконанню рішення Вінницького окружного адміністративного суду по справі №2-а-4917/09/0270; встановлено судовий контроль за виконанням рішення та зобов'язано Департамент державної виконавчої служби Відділу примусового виконання рішень Міністерства юстиції України подати до суду звіт про виконання судового рішення протягом 30 днів з дня набуття рішенням законної сили.
Частиною 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади (до яких належить також Департаменту державної виконавчої служби відділу примусового виконання рішень Міністерства юстиції України) та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
При вирішення даної справи суд керувався принципом законності (ст. 9 КАС України), відповідно до якого субєкти владних повноважень зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони зокрема: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Даючи правову оцінку діям відповідача при винесенні постанови про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого документа, суд в першу чергу звертав увагу на те, що при вчинення виконавчих дій державний виконавець повинен діяти у чіткій відповідності до Закону України "Про виконавче провадження".
Преамбулою Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що цей Закон визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.
Разом з тим, при розгляді даної справи, судом встановлено, що 04.03.2011 року старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби ОСОБА_2 було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого документа - виконавчого листа Вінницького окружного адміністративного суду № 2-а-4917/09/0270 від 26.01.2010 року.
Державний виконавець Єжов М.В., посилаючись на п. 11 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження", підставою закінчення виконавчого провадження в постанові від 04.03.2011 року вказав те, що боржник Міністерство оборони України без поважних причин не хотів виконувати судове рішення у спосіб та в порядку визначеному у виконавчому листі, а рішення без боржника виконати неможливо.
Окрім того, постанова державного виконавця Єжова М.В. про закінчення виконавчого провадження була вмотивована тим, що згідно зі ст. 87 Закону України "Про виконавче провадження", як зазначено у постанові, якщо виконати рішення без участі боржника неможливо, державний виконавець застосовує до боржника штрафні санкції та інші заходи передбачені законом (лише у разі невиконання ним судового рішення без поважних причин), після чого виконавчий документ постановою державного виконавця повертається до суду чи іншого органу, що видав документ.
Суд не погодився з позицією відповідача щодо підстав для закінчення виконавчого провадження, зазначених в постанові від 04.03.2011 року з огляду на таке:
Відповідно до п. 11 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження підлягає закінченню у випадку повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадової особи), які видали виконавчий документ, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 76 цього Закону.
Згідно ч.3 ст.76 Закону України "Про виконавче провадження" якщо виконати рішення без участі боржника неможливо, державний виконавець застосовує до боржника штрафні санкції та інші заходи, передбачені статтею 87 цього Закону, після чого, виконавчий документ постановою державного виконавця, затвердженою начальником відповідного органу державної виконавчої служби, якому він безпосередньо підпорядкований, повертається до суду чи іншого органу, що видав виконавчий документ.
Положення ст. 76 Закону України "Про виконавче провадження" застосовуються до виконання рішень щодо немайнових спорів, однак в даному випадку спір носить майновий характер, тому суд прийшов до висновку, що державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС при закінченні виконавчого провадження помилково послався на положення Закону, які не можуть бути застосовані в даному випадку.
Тобто, з наведеного вище вбачається, що посилання відповідача, при закінченні виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого документа на п. 11 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження", є неправомірним.
Відповідно до ст. 21 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчі листи та інші судові документи можуть бути предявлені до виконання протягом трьох років з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а у випадках, коли рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення.
Аналіз змісту зазначеної норми дав суду підстави вважати, що відповідачем не в повному обсязі були використані його права при виконанні виконавчого листа №2-а-4917/09/0270 виданого 26 січня 2010 року Вінницьким окружним адміністративним судом та передчасно винесено постанову про закінчення виконавчого провадження.
З матеріалів справи вбачається, що державним виконавцем не були виконані вимоги Закону України "Про виконавче провадження", а саме не було з`ясовано причин невиконання рішення суду боржником.
Також варто зазначити, що як вбачається з матеріалів справи державним виконавцем не робилися відповідні запити про наявність грошових коштів на рахунках боржника. Міністерство оборони України взагалі не повідомило державного виконавця про причини невиконання рішення суду.
З аналізу вищенаведеного вбачається той висновок, що постанова від 04.03.2011 року про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого документа суперечить вимогам Закону України "Про виконавче провадження".
Згідно ч. 1 ст. 166 КАС України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб'єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.
Враховуючи викладені обставини, суд вважає за необхідним вказати Міністерству юстиції України на виявлені під час розгляду справи порушення закону зі сторони Департаменту державної виконавчої служби Відділу примусового виконання рішень при закінченні виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого документа Вінницького окружного адміністративного суду та запропонувати вжити заходів щодо усунення причин та умов що сприяли такому порушенню.
Керуючись ст.ст. 160, 165, 166 КАС України, -
Про встановлені судом обставини довести до відома Міністерству юстиції України для вжиття відповідних заходів спрямованих на усунення причин та умов що сприяли порушенню закону, які вказані в цій ухвалі.
Про вжиті заходи повідомити Вінницький окружний адміністративний суд у місячний термін з дня отримання окремої ухвали.
Ухвала може бути оскаржена в порядку ст. 186 КАС України.

Суддя Чернюк Алла Юріївна