Справа № 22-а-14/11
Суддя: Голуб С. А.
Дата ухвалення: 2011-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Апеляційний суд Київської області
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2011 року м. Київ

Колегія судців судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Г оловуючого судді: Поліщука М. А.

суддів: Малорода О.І., Голуб С.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської області адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України у Кагарлицькому районі на постанову Кагарлицького районного суду Київської області від 7 травня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у Кагарлицькому районі про визнання протиправною відмову в перерахунку пенсії та виплату недоплаченої частини пенсії,

ВСТАНОВИЛА:

В квітні 2010 року ОСОБА_1 звернувся до Кагарлицького районного суду Київської області з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України у Кагарлицькому районі та зазначав, що він є постраждалим внаслідок аварії на ЧАЕС 1 категорії, інвалідом II групи внаслідок професійного захворювання, повязаного з роботами по ліквідації на ЧАЕС. Вказував на те, що отримує державну та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоровю, у значно меншому розмірі ніж передбачено ст..50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Вважає, що такими діями відповідача порушуються норми вказаного Закону та його конституційні права. Просив суд визнати дії відповідача - Управління Пенсійного фонду України у Кагарлицькому районі протиправними та зобовязати здійснити перерахунок та виплату основної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю.

Постановою Кагарлицького районного суду Київської області від 7 травня 2010 року позовні вимоги задоволено частково. Визнано неправомірною відмову відповідача щодо проведення перерахунку та виплати ОСОБА_1 державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю згідно ст.50 та ч.4 ст.54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком, та провести перерахунок та виплату додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, в розмірі 75 % від мінімальної пенсії за віком з встановленої Законом України «Про державний бюджет України на 2008 рік».Зобовязано Управління ПФУ у Кагарлицькому районі здійснити перерахунок пенсії позивача, починаючи з 1 липня 2008 року згідно зі ст.ст. 50, 54 ч.4 цього Закону, в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком, встановленої Законом України «Про державний бюджет України на 2008 рік» та «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» мінімальної пенсії за віком..

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою, управління Пенсійного фонду України Кагарлицькому районі подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суд першої інстанції та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позову. В свой апеляційній скарзі апелянт посилається на незаконність, необґрунтованість та необєктивніст рішення суду, неповне зясування всіх обставин, що мають значення для вирішення справг порушення норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасуванн судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 є постраждалим від наслідків аварії ні ЧАЕС, І категорії внаслідок захворювання, повязаного з роботами по ліквідації наслідків аварі на ЧАЕС та має статус інваліда II групи.

Відповідно до ст. 49 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, щ( постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", пенсії особам, віднесеним до категорії

1,2,3,4,встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіян) здоров»ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Згідно ч.І. ст.50 Закону особам, віднесеним до категорії II, призначається щомісячне додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров»ю, у розмірі інвалідам другої групи - 75 °/ мінімальної пенсії за віком. Ця додаткова пенсія відповідно до положень ст.53 цього Закон виплачується повністю незалежно від заробітку, пенсії чи іншого доходу.

В ч. 4 ст. 54 цього Закону передбачено, що в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено звязок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими пс другій групі інвалідності 8 мінімальних пенсій за віком.

ОСОБА_1 оспорюючи дії відповідача вважала, що вона отримувала пенсію та додаткову пенсію значно нижчу, ніж це передбачено ст. 50 та 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у звязку з чим звернулася до суду за захистом своїх прав.

Вирішуючи вказаний спір та задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції прийшов до висновку про порушення відповідачем норм ст. 50 та 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Колегія суддів вважає зазначений висновок суду першої інстанції законним та обгрунтованим.

Статтею 19 ч.2 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Кабінет Міністрів України у своїй діяльності керується Конституцією та Законами України (ст. 113 Конституції України).

При винесенні оскаржуваного рішення суд першої інстанції, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, правомірно прийшов до висновку, що постанова КМ України № 1 від 03.01.2002 року "Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету" , суперечить вимогам ст. 50 та 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", оскільки істотно звужує обсяг встановлених законом прав.

Також суд першої інстанції правильно не взяв до уваги посилання відповідача на те. що порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв»язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається КМ України, оскільки надання законодавцем такого права КМ України не означає, що останній ^встановлюючи такий порядок, може допустити звуження змісту та обсягу прав позивача, встановленого цим же Законом.

Тобто, КМ України повинен був встановити зазначений порядок, не порушуючи положень цього Закону, в тому числі й інших законів, якими встановлено розмір мінімальної пенсії за віком, розмір якої визначається лише за правилами , передбаченими ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» і іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

Згідно з рішенням Конституційного суду України від 22 травня 2008 року за № 10 - рп визнано неконституційними деякі положення Законів України "Про державний бюджет на 2008 рік", зокрема п. 28 розділу 2 зазначеного Закону, яким було внесено на 2008 рік зміни до ст. 50 'а 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок '""Чорнобильської катастрофи" в частині визначення розміру пенсії та додаткової пенсії по другій групі інвалідності пов»язаної з впливом аварії на ЧАЕС.

Так відповідно до Закону про Державний бюджет на 2008 р. прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, становить з 1 січня 2008 року - 470 грн., з 1 квітня - 481 грн., з 1 липня - 482 грн., з 1 жовтня - 498 грн.

Рішення Конституційного суду є обовязковим до виконання на всій території України.

Крім того, відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 1 листопада 1996 року N 9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя", судам необхідно виходити з того, що нормативно-правові акти будь-якого державного чи іншого органу (акти Президента України, постанови Верховної Ради України, постанови і розпорядження Кабінету Міністрів України, нормативно-правові акти Верховної Ради Автономної Республіки Крим чи рішення Ради міністрів Автономної Республіки Крим, акти органів місцевого самоврядування, накази та інструкції міністерств і відомств, накази керівників підприємств, установ та організацій тощо) підлягають оцінці на відповідність як Конституції, так і закону.

Якщо при розгляді справи буде встановлено, що нормативно-правовий акт, який підлягав застосуванню, не відповідає чи суперечить законові, суд зобов'язаний застосувати закон, який регулює ці правовідносини.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 13 червня 2007 року № 8 "Про незалежність судової влади" зазначено, що відповідно до статей 8 та 22 Конституції України не 'Підлягають застосуванню судами закони та інші нормативно-правові акти, якими скасовуються 'конституційні права і свободи людини та громадянина, а також нові закони, які звужують зміст та обсяг встановлених Конституцією України і чинними законами прав і свобод (абз. 1 п. 19).

Відповідно до положень Конституції України, найвищою соціальною цінністю в Україні є людина, її права і свободи та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, а їх утвердження і забезпечення є головним обов'язком держави (ст.З), права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними (стаття 21), їх зміст і обсяг при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не може бути звужений (стаття 22).

Зупинення дії положень законів, якими визначено права і свободи громадян, їх зміст та обсяг, є обмеженням прав і свобод і може мати місце лише у випадках, передбачених Основним Законом України (лише в умовах воєнного або надзвичайного стану на певний строк).

Окрім того, встановлений ч. 2 ст. 95 Конституції України, ч. 2 ст. 38 Бюджетного Кодексу перелік правовідносин, які регулюються Законом про Державний бюджет України, є вичерпним, а тому цей закон не може скасовувати чи змінювати обсяг прав і обов'язків, пільг, ^компенсацій і гарантій, передбачених іншими законами України, зокрема Законом України "Про статус і соціальний статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та не може будь-яким чином змінювати визначене іншими законами України правове регулювання суспільних відносин.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правомірно прийшов до висновку щодо того, що позивач має право на перерахунок розміру пенсії та додаткової пенсії як інвалід другої групи, захворювання якого повязане з впливом аварії на ЧАЕС починаючи з 1 липня 2008 року з урахуванням виплаченої пенсії.

Виходячи з вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків, викладених у постанові суду першої інстанції, висновки суду відповідають вимогам закону та обставинам справи, постанова суду ухвалена з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав для її скасування при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст. ст. 198,200,205,206 КАС України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Кагарлицькому районі Київської області відхилити.

Постанову Кагарлицького районного суду Київської області від 7 травня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили відповідно до частини 5 статті 254 КАС України та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий

Судді