Справа № 806/2055/15
Суддя: Романченко Євген Юрійович
Дата ухвалення: 2015-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2015 року м.Житомир справа № 806/2055/15

час прийняття: 11 год. 10 хв. категорія 9

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Романченка Є.Ю.,

секретар судового засідання Длугаш О.В.,

за участю: представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Уповноваженої особи Фонду на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Український фінансовий світ" ОСОБА_3 про зобов'язання вчинити дії,

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом, у якому, враховуючи заяву про зміну позовних вимог, просив зобов'язати Уповноважену особу Фонду на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Український фінансовий світ" ОСОБА_3 подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо ОСОБА_2 як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами в Публічному акціонерному товаристві "Комерційний банк "Український фінансовий світ" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та зобов'язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб включити ОСОБА_2 до Загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Український фінансовий світ", які мають право на відшкодування коштів за вкладами в Публічному акціонерному товаристві "Комерційний банк "Український фінансовий світ" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, прийняти до розгляду.

В обґрунтування своїх позовних вимог зазначав, що в розумінні приписів ст. 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" він є вкладником Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Український фінансовий світ", відтак має право на відшкодування коштів за вкладом, починаючи з 11.11.2014. Проте Уповноважена особа Фонду на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Український фінансовий світ" не включив його до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню. У зв'язку з чим Фонд гарантування вкладів фізичних осіб не прийняв рішення про відшкодування коштів за вкладом ОСОБА_2 Позивач вважає, що в Уповноваженої особи Фонду на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Український фінансовий світ" відсутні повноваження та підстави для визнання правочину, а саме договору банківського вкладу (депозиту) № 42723 від 27.06.2014, укладеного між ОСОБА_2 та Публічним акціонерним товариством "Комерційний банк "Український фінансовий світ", нікчемним. За таких обставин, на переконання ОСОБА_2, у Фонду гарантування вкладів фізичних осіб відсутні підстави для відмови у відшкодуванні коштів за вказаним договором депозиту.

Представник позивача в судовому засіданні змінені позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити, посилаючись на доводи заяви про зміну позовних вимог і письмові пояснення по справі.

Представники відповідачів до суду не прибули, про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином. Представниками Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та Уповноваженої особи Фонду на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Український фінансовий світ" ОСОБА_3 надіслані до суду письмові заперечення проти позову, в яких просили відмовити в задоволенні позову повністю. Від представника Уповноваженої особи Фонду на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Український фінансовий світ" ОСОБА_3 також надійшло клопотання про розгляд справи без участі Уповноваженої особи чи його представника. Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про причини неявки свого представника до суду не повідомив.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог з таких підстав.

27 червня 2014 року між Публічним акціонерним товариством "Комерційний банк "Український фінансовий світ" (Банк) та ОСОБА_2 (Вкладник) укладено договір банківського вкладу (депозиту) "Вигідний Альянс" за № 42723.

У пункті 1.1 зазначеного договору визначено, що Банк приймає від Вкладника на вкладний (депозитний) рахунок грошові кошти в сумі 16200,00 доларів США (надалі - вклад) у тимчасове строкове користування на строк до 27.09.2014 (дата повернення вкладу) та зобов'язується сплачувати проценти за його користування в розмірі, встановленому п. 1.2 цього договору.

Відповідно до п. 1.2 договору № 42723 від 27.06.2014, процентна ставка за вкладом встановлюється у розмірі 8,50 % річних та складається з основної ставки за даною депозитною програмою, яка на дату договору становить 8,50 процентів річних.

Датою внесення грошових коштів Вкладником є дата надходження грошових коштів на вкладний (депозитний) рахунок в Банку № 0007.818 (п. 1.3 згаданого договору).

Згідно зі пп. 2.3.1 п. 2.3 договору банківського вкладу, вкладник зобов'язується протягом трьох днів з дати укладення цього договору внести готівкою або безготівковим шляхом суму вкладу на вкладний (депозитний) рахунок. Внесення суми вкладу оформляється відповідним розрахунково - касовим документом, який підтверджує внесення (перерахування) грошових коштів та зберігається у Вкладника.

Підпунктом 2.1.2 пункту 2.1 згаданого договору передбачено, що Банк зобов'язується при настанні дати повернення вкладу, при зверненні Вкладника до Банку за отриманням Вкладу, або в день розірвання Договору, повернути Вкладнику суму вкладу та нараховані, але несплачені проценти, шляхом, передбаченим чинним законодавством України, за умови, що майнові права Вкладника по цьому Договору не знаходяться у заставі та/або не обтяжені іншими договірними зобов'язаннями чи зобов'язаннями, які виникають в силу закону.

На підтвердження факту внесення грошових коштів на депозитний рахунок коштів у сумі 16200,00 доларів США (еквівалент у гривнях 191538,21) позивачем надано квитанцію № TR.57024.17215.281 від 27.06.2014.

Беззаперечно з'ясовано, що постановою Правління Національного банку України від 14.08.2014 № 491 Публічне акціонерне товариство "Комерційний банк "Український фінансовий світ" віднесено до категорії неплатоспроможних.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 14.08.2014 № 69 "Про запровадження тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві "Комерційний банк "Український фінансовий світ" з 15 серпня 2014 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в Публічне акціонерне товариство "Комерційний банк "Український фінансовий світ". Тимчасову адміністрацію в Публічному акціонерному товаристві "Комерційний банк "Український фінансовий світ" запроваджено строком на три місяці з 15.08.2014 по 15.11.2014.

10 листопада 2014 року Правлінням Національного банку України прийнято постанову № 717, якою відкликано банківську ліцензію та ліквідовано ПАТ "КБ"УФС".

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 13.11.2014 за № 119 "Про початок процедури ліквідації ПАТ "КБ"УФС" та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію" розпочато процедуру ліквідації Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Український фінансовий світ" з відшкодуванням з боку Фонду гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами фізичних осіб відповідно до плану врегулювання з 13 листопада 2014 року.

В подальшому Фондом оприлюднено оголошення про початок процедури ліквідації та призначення Уповноваженої особи Фонду на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Український фінансовий світ". Також оголошено про те, що з 21 листопада 2014 року Фонд розпочинає виплати коштів вкладникам ПАТ "Комерційний банк "Український фінансовий світ". Для отримання коштів вкладники ПАТ "Комерційний банк "Український фінансовий світ" з 21 листопада по 31 грудня 2014 року включно можуть звертатись до установ банку-агента Фонду - ПАТ "Альфа-Банк". Виплати гарантованої суми відшкодування здійснюватимуться відповідно до Загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду.

ОСОБА_2, дізнавшись про його відсутність в Загальному реєстрі вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантуванні вкладів фізичних осіб, звернувся до відповідачів із заявою, у якій просив включити його до переліку (реєстру) вкладників ПАТ "Комерційний банк "Український фінансовий світ", які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду, та виплатити гарантовану суму відшкодування за вкладом.

Листом № 001/1760 від 17 грудня 2014 року Уповноважена особа Фонду на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Український фінансовий світ" ОСОБА_3 повідомив позивача, що договір банківського вкладу між ПАТ "КБ УФС" та ОСОБА_2 від 27 червня 2014 року № 42723, операції з внесення та перерахування грошових коштів по рахунку, відкритому на виконання вказаного договору, є нікчемними відповідно до вимог статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" та статті 228 Цивільного кодексу України. Також повідомлено про те, що в порядку ч. 2 ст. 37 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" подано до МВС заяву про відкриття кримінального провадження.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходив з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" від 23.02.2012 № 4452-VI ( у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Закон № 4452-VI), основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

На виконання свого основного завдання Фонд у порядку, передбаченому цим Законом, здійснює такі функції, зокрема: здійснює процедуру виведення неплатоспроможних банків з ринку, у тому числі шляхом здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банків, організовує відчуження активів і зобов'язань неплатоспроможного банку, продаж неплатоспроможного банку або створення та продаж перехідного банку (п. 8 ч. 2 ст. 4 Закону № 4452-VI).

Згідно зі абз. 1 ч. 1 ст. 26 Закону № 4452-VI, Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

У відповідності до ч. 2 ст. 26 Закону № 4452-VI вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Порядок визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами встановлено статтею 27 Закону № 4452-VI.

В силу приписів цієї статті Закону № 4452-VI Уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню. Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів. Нарахування процентів за вкладами припиняється з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Протягом шести днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах "Урядовий кур'єр" або "Голос України" та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію формує перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до частини четвертої статті 26 цього Закону.

Фонд призначає уповноважену особу Фонду та розпочинає процедуру ліквідації банку в день отримання рішення Національного банку України про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку, за виключенням випадку, коли ліквідація здійснюється за ініціативою власників банку (п. 2 р. ІІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09.08.2012 N 14 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 07 вересня 2012 р. за N 1548/21860 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, надалі - Положення)).

Згідно зі п. 6 р. ІІІ Положення, протягом процедури ліквідації уповноважена особа Фонду може надавати до Фонду додаткову інформацію про вкладників стосовно: зменшення (збільшення) кількості вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування; зміни розміру належних їм сум; зміни особи вкладника; змін реквізитів вкладників; змін розміру сум разом із змінами реквізитів вкладників. Додаткова інформація залежно від її типу надається окремими файлами, що формуються згідно з додатками 9 та 10 до цього Положення.

У пункті 2 розділу IV Положення визначено, що Фонд складає на підставі Переліку загальний Реєстр вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, за формою, наведеною у додатку 11 до цього Положення (далі - Загальний Реєстр).

Виконавча дирекція Фонду приймає рішення про відшкодування коштів за вкладами та затверджує Загальний Реєстр протягом шести днів з дня отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку (п. 4 р. IV Положення).

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_2 Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «УФС» включений до Переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, тобто стосовно нього до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб може бути подана додаткова інформація, визначена у п. 6 р. ІІІ Положення.

Позивач звертаючись до суду з позовною вимогою про зобовязання подати додаткову інформацію щодо нього не вказує, яку саме додаткову інформацію, передбачену вказаним пунктом Положення, Уповноваженій особі Фонду на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Український фінансовий світ" необхідно подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Однак, у ході судового розгляду справи представник позивача наполягав на тому, що позивач має право на відшкодування коштів за вкладом на підставі договору банківського вкладу № 42723 від 27.06.2014.

Встановлено, що 30 жовтня 2014 року Тимчасовою адміністрацією Банку видано наказ № 34 «Про створення комісії щодо визнання нікчемними правочинів (договорів) банківських вкладів (депозитів)».

10 листопада 2014 року Тимчасовою адміністрацією Банку проведено засідання комісії щодо визнання нікчемними вкладів, за результатами чого складено протокол. Додатком № 1 до вказаного протоколу визначено перелік правочинів, які визнані нікчемними.

В подальшому Уповноваженою особою Фонду на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Український фінансовий світ" ОСОБА_3 прийнято наказ № 6 від 18.11.2014 «Про визнання нікчемними транзакцій та правочинів». Цим наказом наказано визнати нікчемними всі транзакції та правочини (договори), згідно переліку, який додається до цього наказу.

Витягом з додатку № 1 до наказу № 6 від 18.11.2014 підтверджено віднесення вищезгаданого договору банківського вкладу (депозиту) від 27.06.2014 № 42723, укладеного між ПАТ «КБ «УФС» та ОСОБА_2 до нікчемних.

Разом з цим, суд зазначає, що Уповноважена особа Фонду в запереченнях проти позову необхідність визнання нікчемним договору банківського вкладу (депозиту) від 27.06.2014 № 42723, укладеного між ПАТ «КБ «УФС» та ОСОБА_2, обґрунтовує тим, що під час перевірки зясовано, що кошти на рахунок, відкритий на ім'я позивача, надійшли внаслідок «розбивки» великого вкладу іншого клієнта з метою створення в майбутньому штучного зобов'язання ФГВФО на відшкодування грошових коштів за рахунок держави. Під час перевірки встановлено, що 27.06.2014 10 фізичних осіб, власники депозитних рахунків із сумою коштів, яка перевищує гарантовану суму відшкодування, повернули з депозитних рахунків 9042360,00 доларів США, в цей же день - 27.06.2014 575 фізичних осіб, в тому числі і позивач, зробили вклади (депозити) на суму 9042360,00 доларів США.

Таким чином, під час перевірки встановлено факти вчинення працівниками та клієнтами банку, в тому числі і позивачем, дій, спрямованих на неправомірне отримання від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб гарантованої суми відшкодування за вкладами.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 38 Закону № 4452-VI, Уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити збереження активів та документації банку. Протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

У частині 3 цієї статті Закону № 4452-VI закріплено, що правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав:

1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог;

2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим;

3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору;

4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна;

5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України "Про банки і банківську діяльність";

6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України.

Згідно зі ч. 4 ст. 38 Закону № 4452-VI, уповноважена особа Фонду: 1) протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів; 2) вживає заходів до витребування (повернення) майна (коштів) банку, переданого за такими договорами; 3) має право вимагати відшкодування збитків, спричинених їх укладенням.

Аналіз норм Закону № 4452-VI свідчить на користь висновку, що приписами вказаного Закону не передбачено ніяких дій, які необхідно вчинити уповноваженій особі, для визнання правочинів нікчемними. Правочин є нікчемним сам по собі, а не через те, що його необхідно визнавати таким. Нікчемність правочину достатньо лише виявити. У Законі зазначено, що уповноважена особа лише забезпечує перевірку правочинів на предмет виявлення таких, які вже є нікчемними, тобто уповноважена особа не визнає правочин нікчемним, а лише виявляє або забезпечую таке виявлення та фіксує даний факт.

За змістом ч. 1 ст. 204 Цивільного кодексу України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу (ч. 1 ст. 215 ЦК України).

Вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину передбачені статтею 203 ЦК України, відповідно до якої, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно зі ст. 215 Цивільного кодексу України, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 228 ЦК України, правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

Постановою Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання право чинів недійсними» визначено, що вимога про встановлення нікчемності правочину підлягає розгляду в разі наявності відповідного спору. Такий позов може розглядатися окремо, без застосування наслідків недійсності нікчемного правочину.

Разом цим, у силу положень ст. 215 ЦК України у випадках, встановлених ЦК України, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

Доказів скасування наказу № 6 від 18.11.2014 у частині визнання нікчемним договору № 42723 від 27.06.2014 суду надано не було. Відтак, даний наказ, яким серед іншого правочин між ПАТ «КБ» УФС» та позивачем віднесено до нікчемних на підставі ст.ст. 37, 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», є чинним. При цьому доказів визнання даного договору дійсним суду також не надано.

Більш того, суд критично оцінює твердження представника позивача, що договір банківського вкладу від 27 червня 2014 року №42723 та квитанція № TR.57024.17215.281 від 27.06.2014 є доказами того, що позивач є вкладником банку та має право на отримання відшкодування свого вкладу за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, зважаючи на наведене нижче.

Відповідно до пункт 2.1 глави 2 розділу IV Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої постановою Національного банку України від 01.06.2011 № 174 (у редакції, чинній на час формування квитанції від 27.06.2014, далі - Інструкція), банк (філія, відділення) приймає від клієнта готівку для здійснення її переказу через операційну касу і платіжні пристрої.

Пунктом 2.3 глави 2 розділу IV Інструкції визначено, що банк (філія, відділення) здійснює приймання готівки іноземної валюти від клієнтів за такими прибутковими касовими документами: за заявою на переказ готівки - від юридичних осіб - резидентів, фізичних осіб - підприємців та представництв-нерезидентів для зарахування на власні поточні рахунки; від уповноваженого представника нерезидента - суб'єкта господарювання для зарахування на розподільчий рахунок в іноземній валюті, відкритий цим банком (філією, відділенням) резиденту - суб'єкту господарювання; від фізичних осіб - на поточні, вкладні (депозитні) рахунки та переказ без відкриття рахунку; за прибутковим касовим ордером - від працівників та клієнтів банку (філії, відділення) за внутрішньобанківськими операціями; за документами, установленими відповідною платіжною системою, - від фізичних осіб на відправлення переказу, який приймається в готівковій формі.

Згідно зі п. 2.9 гл. 2 розд. IV Інструкції, банк (філія, відділення) зобов'язаний видати клієнту після завершення приймання готівки квитанцію (другий примірник прибуткового касового ордера) або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі. Квитанція або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити найменування банку (філії, відділення), який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції або напис чи штамп "вечірня" чи "післяопераційний час"), а також підпис працівника банку (філії, відділення), який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку (філії, відділення), засвідчений електронним підписом САБ.

В силу положень ст. 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», операційний час - частина операційного дня банку або іншої установи - учасника платіжної системи, протягом якої приймаються документи на переказ і документи на відкликання, що мають бути оброблені, передані та виконані цим банком протягом цього ж робочого дня. Тривалість операційного часу встановлюється банком або іншою установою - учасником платіжної системи самостійно та закріплюється в їх внутрішніх нормативних актах.

В свою чергу, післяопераційний час - частина робочого дня банку (філії, відділення) після закінчення операційного часу, уключаючи роботу у вихідні та святкові дні, протягом якої здійснюються касові операції з їх відображенням у бухгалтерському обліку не пізніше наступного операційного дня.

Із довідки про рух коштів по рахункам клієнтів ПАТ «КБ»УФС» видно, що здійснення операції по внесенню грошових коштів на депозитний рахунок позивача здійснено 27.06.2014, а документ про зарахування коштів на депозитний рахунок позивача сформовано 28.06.2014 о 19:06, тобто у святковий вихідний день «ОСОБА_4 України» та в післяопераційний час.

Квитанція № TR.57024.17215.281 від 27.06.2014, копія якої долучена до матеріалів справи, зазначення часу виконання операції або напис чи штамп «вечірня» чи «післяопераційний час» не містить, відтак не відповідає вимогам Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні та не може бути належним доказом внесення позивачем грошових коштів на депозитний рахунок.

За таких обставин, суд вважає, що позивачем недоведено реального внесення вкладу до Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Український фінансовий світ", який підлягає відшкодуванню у відповідності до вимог вищенаведеного Закону.

Наведені обставини справи, які виявлені під час перевірки Уповноваженою особою Фонду та зясовані під час судового розгляду справи, свідчать, що кошти на депозитний рахунок позивача надійшли внаслідок розбивки поділу вкладу іншого клієнта, розмір вкладу якого становив значно більше, ніж 200000,00 грн, відтак перерахування коштів здійснювалось у безготівковій формі з іншого рахунку, що надавало можливість власнику вкладу, розмір якого перевищує суму 200000,00 грн, отримати цю суму повністю, без будь-яких обмежень, що є наданням переваг цьому вкладнику перед іншими кредиторами.

Зазначені обставини позивачем не спростовані.

Також суд ураховує, що 16.12.2014 за заявою уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «УФС» внесено відомості до ЄРДР за №0017478, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 Кримінального кодексу України та 15.12.2014 зареєстровано в журналі єдиного обліку заяв та повідомлень про вчинення кримінальних правопорушень та інші події Дніпровським РУ ГУМВС України в м. Києві за № 62831. Правочин, який укладений між позивачем та ПАТ «КБ «УФС» також є предметом кримінального провадження.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Український фінансовий світ» правомірно визначив нікчемність правочину, укладеного між даним банком та позивачем, оскільки банк взяв на себе зобов'язання, які виконати не був спроможний, так як реальні кошти позивачем не вносились. Зазначені дії відбувались з метою отримання коштів не від банку і не за рахунок банку, а отримання коштів від Фонду, тобто за рахунок державних коштів.

Нікчемний правочин виключає можливість включення фізичної особи до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню та необхідність надання додаткової інформації щодо такої фізичної особи як вкладника до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб і, відповідно, включення такої особи до Загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів.

Враховуючи викладене, суд приходить до переконання про необґрунтованість позовних вимог і відсутність підстав для їх задоволення.

Керуючись статтями 86, 158 - 163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

постановив:

У задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, і може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції у порядку, визначеному статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Є.Ю. Романченко

Повний текст постанови виготовлено: 31 серпня 2015 р.