Справа № 22-а-8040/11
Суддя: Голуб С. А.
Дата ухвалення: 2011-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Апеляційний суд Київської області
ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого: судді Поліщука М.А.

суддів: Малорода О.І., Голуб С.А.

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні апеляційного суду Київської області адміністративну за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України у Богуславському районі Київської області на постанову Богуславського районного суду Київської області від 13 квітня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у Богуславському районі Київської області про визнання дій протиправними, зобовязання провести перерахунок та виплату щомісячної державної соціальної допомоги як дитині війни,

встановила:

В березні 2009 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, у якому просила ; визнати відмову відповідача щодо виплати їй щомісячної соціальної допомоги у розмірі ЗО відсотків мінімальної пенсії за віком, як дитині війни, неправомірною та зобовязати відповідача здійснити нарахування їй як дитині війни, державної соціальної допомоги у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком згідно ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» та забезпечити виплату за період з 01 січня 2006 року по 31 грудня 2008 року. В судовому засіданні вимоги доповнила та просила зобовязати відповідача проводити нарахування та виплату державної соціальної допомоги у встановленому законом розмірі з квітня 2009 року та в подальшому.

Постановою Богуславського районного суду Київської області від ІЗквітня 2009 року задоволено частково. Визнано протиправними дії відповідача у відмові провести перерахунок та виплату позивачу щомісячної державної соціальної допомоги, як дитині війни. Зобовязано відповідача провести перерахунок та виплату позивачу недоплаченої як дитині війни щомісячної державної соціальної допомоги у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист лй війни» починаючи з 22 травня 2008 року по 31 березня 2009 року включно в рМмірі 1014 грн. Крім цього, зобовязано відповідача проводити вказані виплати і подальшому починаючи з квітня 2009 року. В задоволенні решти вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі УПФУ у Богуславському районі Київської області просить 1 скасувати постанову суду, як незаконну.

Перевіривши законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Згідно ч. З ст. 22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно ч. 1 ст. 55 Конституції України кожному гарантується право па оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно преамбули Закону України "Про соціальний захист дітей війни" цей ск%он установлює правовий статус дітей війни і визначає основи їх соціального захисту та гарантує іх соціальну захищеність шляхом надання пільг і державної соціальної підтримки.

Статтею 6 зазначеного Закону передбачена державна соціальна підтримка дітей війни, за змістом якої дітям війни пенсії або щомісячне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на ЗО відсотків мінімальної пенсії за віком.

Згідно ст.7 цього Закону фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених цим Законом, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

По справі встановлено, що позивачка перебуває на обліку в УПФУ у Богуславському районі Київської області, отримує пенсію за віком та має статус дитини війни і відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» має право на державну соціальну підтримку у вигляді підвищення пенсії на ЗО відсотків мінімальної пенсії за віком.

Проте, така надбавка їй виплачувалась у значно меншому розмірі, оскільки підпунктом 2 пункту 41 розділу II "Внесення змін до деяких законодавчих актів України" Закону України "Про державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", яким текст етапі 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" був викладений в новій редакції, були звужені гарантовані Конституцією України та Законом України "Про соціальний захист ' 'ей війни" права позивачки на державну соціальну підтримку дітей війни у вигоді підвищення пенсії на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Згідно пункту 2 Рішення Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від

22.05.2008року визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) положення етапі 67 розділу І, пунктів 2-4, 6-8, 10-18, підпункту 7 пункту 19, пунктів 20-22. 24-34, підпунктів 1-6. 8-12 пункту 35, пунктів 36-100 розділу II "Внесення змін до деяких законодавчих актів України" та пункту 3 розділу III "Прикінцеві положення" Закону України "Про державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України".

Згідно пункту 5 зазначеного Рішення положення Закону України "Про державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Ухвалюючи постанову про часткове задоволення позову, суд обґрунтовано виходив із засад пріоритетності законів над підзаконними актами та прийшов до правильного висновку про те, що відповідач, як орган, якому делеговано повноваження Щодо призначення і виплати пенсій та доплат до них, повинен був діяти у відповідності з вимогами ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» і здійснити Позивачці відповідні нарахування, але у порушення вимог указаної статті таких

нарахувань не проводив, чим і допустив протиправну бездіяльність.

Разом з тим, колегія суддів не погоджується з постановою суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог за період з квітня 2009 року та проведення таких виплат в ^майбутньому, оскільки відповідно до ч.2 ст. 99 КАС України встановлений річний строк ^рнення до адміністративного суду, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

З матеріалів справи вбачається, що позивачка звернулася до суду в березні 2009 року, тому позовні вимоги підлягають задоволенню з 22 травня 2008 року, тобто з дня ухвалення рішення Конституційним судом.

Також суд першої інстанції вказав про обовязок відповідача проводити перерахунок пенсії у подальшому, що не відповідає змісту законодавства. Такий висновок судова колегія вважає помилковим, оскільки відповідно до ст.2 КАСУ судовому захисту підлягає лише порушене право. Судове рішення має бути наслідком правового регулювання та не може обмежувати волю законодавчого органу в майбутньому змінювати правове регулювання суспільних відносин.

Крім цього колегія суддів вважає, що до компетенції суду першої інстанції не відноситься обрахунок та визначення надбавки в твердій грошовій суми.

За таких підстав апеляційна скарга управління Пенсійного фонду України у Богуславському районі Київської області підлягає частковому задоволенню, а постанова суду першої інстанції зміні в частині обрахунку та визначення надбавки в твердій грошовій сумі.

Керуючись ст. ст. 198, 201, 205, 207 КАС України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у Богуславському районі Київської області - задовольнити частково.

Постанову Богуславського районного суду Київської області від 13 квітня 2009 року змінити, виклавши абзац третій резолютивної частини у такій редакції.

Стягнути з Управління Пенсійного фонду України у Богуславському районі Київської області на користь ОСОБА_1 недоотримані суми надбавки як дитині війни за період з 22 травня 2008 року по 1 квітня 2009 року .

В решті постанову залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до ч. 5 ст. 254 КАС України та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий

Судді