Справа № 818/3277/14
Суддя: М.М. Шаповал
Дата ухвалення: 2015-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

С У М С Ь К И Й О К Р У Ж Н И Й А Д М І Н І С Т Р А Т И В Н И Й С У Д
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 вересня 2015 р. Справа № 818/3277/14

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - М.М. Шаповала, суддів - Л.М. Опімах, О.В. Соп'яненка,

за участю секретаря судового засідання - А.Г. Вольської,

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

представника відповідачів - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу № 818/3277/14

за позовом ОСОБА_1

до Міністерства внутрішніх справ України та Управління Міністерства внутрішніх справ України в Сумській області

про визнання протиправним і скасування наказу та поновлення на посаді,-

В С Т А Н О В И В:

В своєму позові ОСОБА_1 просить визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства внутрішніх справ України (далі - МВС України) від 27.10.2014 р. № 2239 о/с "По особовому складу" в частині звільнення його з органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил (із поставленням на військовий облік), визнати протиправним та скасувати наказ УМВС України в Сумській області (далі - УМВС України в Сумській області) від 03.11.2014 року № 327 о/с. "По особовому складу" в частині звільнення його з органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил та поновити з 28 жовтня 2014 р. на службі в органах внутрішніх справ на посаді заступника начальника УМВС України в Сумській області - начальника міліції громадської безпеки.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що він з 13.10.2010 року по 03.11.2014 року перебував на посаді заступника начальника УМВС України в Сумській області - начальником міліції громадської безпеки, службу в органах внутрішніх справ розпочав ще з 28.04.1993 року.

МВС України 27.10.2014 р. видано наказ № 2239 о/с "По особовому складу", яким згідно з підпунктом 1 пункту 2 Прикінцевих положень Закону України "Про очищення влади" від 16 вересня 2014 року № 1682-УІІ та пунктом 62 "а" Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ звільнено з органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил (із поставленням на військовий облік).

На підставі цього наказу, 03.11.2014 року УМВС України в Сумській області видано аналогічний наказ № 327 о/с, про звільнення з займаної посади.

Причиною звільнення стало те, що у період з 25.02.2010 р. по 22.02.2014 р. позивач більше одного року обіймав посаду заступника начальника УМВС України в Сумській області - начальника міліції громадської безпеки.

Позивач зазначає, що наказ МВС України від 27.10.2014 р. № 2239 о/с, а також наказ УМВС України в Сумській області від 03.11.2014 року № 327 о/с, не відповідають чинному законодавству України, чинним міжнародним договорам, порушують його права оскільки: не відповідають частині 2 статті 1 Закону України "Про очищення влади", згідно з якою очищення влади (люстрація) здійснюється з метою недопущення до участі в управлінні державними справами осіб, які своїми рішеннями, діями чи бездіяльністю здійснювали заходи (та/або сприяли їх здійсненню), спрямовані на узурпацію влади Президентом України ОСОБА_4, підрив основ національної безпеки і оборони України або протиправне порушення прав і свобод людини, і ґрунтується на принципах: верховенства права та законності; відкритості, прозорості та публічності; презумпції невинуватості; індивідуальної відповідальності; гарантування права на захист.

Тобто вбачається, що в наслідок застосування цього Закону влада України має бути очищена не від будь-якого нічим необмеженого кола осіб, а лише від тієї категорії осіб, які своїми рішеннями, діями чи бездіяльністю здійснювали заходи (та/або сприяли їх здійсненню), спрямовані на узурпацію влади Президентом України ОСОБА_4, підрив основ національної безпеки і оборони України або протиправне порушення прав і свобод людини і таке очищення влади (люстрація) має ґрунтуватися на принципах презумпції невинуватості та індивідуальної відповідальності.

Позивач заявляє, що жодними рішеннями, діями чи бездіяльністю будь-яких заходів, спрямованих на узурпацію влади Президентом України ОСОБА_4, підрив основ національної безпеки і оборони України або протиправне порушення прав і свобод людини не здійснював та не сприяв їх здійсненню і що будь-які докази протилежного відсутні.

Згідно з принципом презумпції невинуватості, який закріплено в статті 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду, а принцип індивідуальної відповідальності закріплено в статті 61 Конституції України, згідно яким юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

В наказах на звільнення не наведено жодного рішення, дії чи бездіяльності, якими здійснювались заходи (та/або сприялось їх здійсненню), спрямовані на узурпацію влади Президентом України ОСОБА_4, підрив основ національної безпеки і оборони України або протиправне порушення прав і свобод людини, за вчинення яких, позивач має нести індивідуальну відповідальність.

Тому до категорії осіб, від яких має бути очищена влада згідно приписів Закону України "Про очищення влади", позивач вважає, що не відноситься, а звільнення з органів внутрішніх справ відбулося без дотримання принципів презумпції невинуватості та індивідуальної відповідальності.

Крім того, накази про звільнення не відповідають пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про очищення влади", яким встановлено, що впродовж десяти днів з дня набрання чинності цим Законом керівник органу (орган), до повноважень якого належить звільнення та/або ініціювання звільнення з посади осіб, до яких застосовується заборона, зазначена в частині третій статті 1 цього Закону, на основі критеріїв, визначених частиною першою статті 3 цього Закону, на підставі відомостей, наявних в особових справах цих осіб звільняє цих осіб з посад або надсилає керівнику органу (органу), до повноважень якого належить звільнення з посади таких осіб, відповідні документи для їх звільнення не пізніше ніж на 10 робочий день з дня отримання таких документів.

Суть невідповідності наказів про звільнення вказаній нормі законодавства полягає у тому, що Законом передбачалося звільнення певних осіб лише з посад, які вони не можуть обіймати, тоді як позивача звільнено взагалі з органів внутрішніх справ; в особовій справі позивача, на підставі відомостей з якої має відбуватися звільнення, відомості про те, що позивач своїми рішеннями, діями чи бездіяльністю здійснював заходи (та/або сприяв їх здійсненню), спрямовані на узурпацію влади Президентом України ОСОБА_4, підрив основ національної безпеки і оборони України або протиправне порушення прав і свобод людини - відсутні; Закон України "Про очищення влади" вперше опубліковано в газеті "Голос України" № 198 (5948) за 15.10.2014 р., отже він набрав чинності 16.10.2014 р., а тому Наказ видано із порушенням встановленого цією нормою 10-денного терміну.

Таке звільнення позивача не відповідає статті 58 Конституції України, згідно з якою закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення. В період з 25.02.2010 р. по 22.02.2014 р. перебування більше одного року на посаді заступника начальника УМВС України в Сумській області - начальника міліції громадської безпеки, не визнавалося законом як правопорушення, відповідно, нести за це відповідальність, як за певне правопорушення, позивач не може.

Накази не відповідають ст.ст. 21, 22, 24, 43, 64 Конституції України оскільки звільнення позивача з органів внутрішніх справ лише за те, що обіймав певну посаду протягом певного періоду, робить його нерівним, наприклад, із особами, які ці самі посади обіймали, але в інші періоди, або наприклад із особами, які у цей же період обіймали інші посади; жодного випадку, коли рівність конституційних прав взагалі та право на працю зокрема можуть бути обмежені в залежності від перебування на певній посаді в органах внутрішніх справ протягом певного періоду, Конституцією України не встановлено.

Накази на звільнення не відповідають ст.ст. 2, 25, 26 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права, статті 1 Протоколу № 12 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та статті 14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод оскільки по відношенню до позивача за обставиною обіймання певної посади протягом певного періоду відбувається дискримінація та необґрунтоване обмеження його прав і можливостей у допуску на загальних умовах рівності до державної служби.

Накази на звільнення не відповідають пункту 1 частини 1 та статті 24 частини 2 Європейської соціальної хартії (переглянутої), оскільки внаслідок звільнення позивача з органів внутрішніх справ він втратив можливість заробляти собі на життя професією, яку вільно обрав, а саме таке звільнення відбулося без поважних причин, пов'язаних із працездатністю, поведінкою або поточними потребами служби.

Також накази про звільнення суперечать ст.ст. 4, 6 Конвенції МОП № 158 про припинення трудових відносин з ініціативи роботодавця 1982 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 04.02.1994 р. № 3933-ХІІ оскільки звільнення з органів внутрішніх справ відбулося за відсутністю законних підстав, пов'язаних із здібностями чи поведінкою позивача, та за відсутності у цьому інтересів служби.

Також, до моменту звільнення позивачу не надано можливості захищатися від того, у чому фактично звинувачено.

Накази, що оскаржуються позивачем, на його думку, не відповідають частині 2 статті 21 та частині 1 статті 23 Загальної декларації прав людини так як звільнення зі служби в органах внутрішніх справ з причин обіймання певної посади протягом певного періоду свідчить про обмеження його доступу до державної служби в своїй країні та про його обмеження щодо рівного доступу до державної служби та вільного вибору роботи.

Умови ж праці, коли можливість працювати залежить лише від того, чи обіймала особа протягом певного періоду певну посаду чи ні, справедливими та сприятливими не є.

В пункті 64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 р. № 114 10. вказано підстави для звільнення зі служби в запас (з постановкою на військовий облік), але такої підстави звільнення зі служби в запас з постановкою на військовий облік, як обіймання певної посади в органах МВС України протягом певного періоду даним Положенням не передбачено взагалі, підпункт "а" передбачає звільнення: за віком - при досягненні віку, встановленого пунктом 7 цього Положення, а також, за віком можуть бути звільнені особи середнього начальницького складу, які мають вислугу 20 і більше років (у пільговому обчисленні), і яким до досягнення встановленого віку перебування на службі залишилося 3 роки і менше, а за їх бажанням при досягненні цього віку - незалежно від наявності вислуги років.

Звільнення за наказами, які оспорює позивач вважає також таким, що не відповідає ст.ст. 14,16 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22.02.2006 р. № 3460-ІV (здійснення заходів (та/або сприяння їх здійсненню), спрямованих на узурпацію влади Президентом України ОСОБА_4, підрив основ національної безпеки і оборони України або протиправне порушення прав і свобод людини, про що йде мова в Законі України "Про очищення влади" підпадає під визначення дисциплінарного проступку, а отже і під дію Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України), оскільки не наведено обставин скоєння дисциплінарного проступку позивачем і не було проведено розслідування такого проступку відповідно до встановленого порядку, строки накладення стягнення в дисциплінарному порядку на день звільнення вже пройшли.

Крім того, позивач відповідно до Закону України "Про очищення влади" 24.10.2014 р. подав відповідну заяву про проведення перевірки, передбаченої цим Законом, разом з декларацією про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2013 рік, але всупереч наведеним нормам звільнення з органів внутрішніх справ відбулося без проведення перевірки.

На день звільнення з посади позивач (з 24.10.2014 року і по 14.11.2014 року) у зв'язку із хворобою перебував на лікуванні, що підтверджує листком непрацездатності.

За час служби в органах внутрішніх справ позивач сумлінно виконував свої службові обов'язки, неодноразово приймав участь у забезпеченні державної безпеки, суверенітету та територіальної цілісності України під час проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей. 21.08.2014 року Указом Президента України № 660/2014 року за особисту мужність і героїзм, виявлені під час проведення АТО був нагороджений орденом ОСОБА_5.

В судовому засіданні позивач і його представник підтримали заявлені вимоги з вищенаведених підстав.

Представник відповідачів в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, вважав їх необґрунтованими і просив відмовити в задоволенні позову оскільки звільнення зі служби ОСОБА_1 здійснено відповідно до Закону України "Про очищення влади".

Вислухавши позивача, його представника, представника відповідачів - МВС України та УМВС України в Сумській області, дослідивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд визнає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного.

В статті 1 Закону України "Про очищення влади" від 16 вересня 2014 року № 1682-VII (далі - Закон № 1682-VII) визначені основні засади очищення влади й вказано, що очищення влади (люстрація) - це встановлена цим Законом або рішенням суду заборона окремим фізичним особам обіймати певні посади (перебувати на службі) (далі - посади) (крім виборних посад) в органах державної влади та органах місцевого самоврядування.

Очищення влади (люстрація) здійснюється з метою недопущення до участі в управлінні державними справами осіб, які своїми рішеннями, діями чи бездіяльністю здійснювали заходи (та/або сприяли їх здійсненню), спрямовані на узурпацію влади Президентом України ОСОБА_4, підрив основ національної безпеки і оборони України або протиправне порушення прав і свобод людини, і ґрунтується на принципах:

верховенства права та законності;

відкритості, прозорості та публічності;

презумпції невинуватості;

індивідуальної відповідальності;

гарантування права на захист.

Протягом десяти років з дня набрання чинності цим Законом посади, щодо яких здійснюється очищення влади (люстрація), не можуть обіймати особи, зазначені у частинах першій, другій, четвертій та восьмій статті 3 цього Закону, а також особи, які не подали у строк, визначений цим Законом, заяви, передбачені частиною першою статті 4 цього Закону.

Заборона, передбачена частинами третьою та четвертою цієї статті, не застосовується до осіб, зазначених у частинах другій - четвертій статті 3 цього Закону, які визнані учасниками бойових дій під час проведення антитерористичної операції на сході України у встановленому законодавством порядку.

Рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень при виконанні цього Закону оскаржуються в судовому порядку.

В статті 2 цього Закону № 1682-VII визначено посади, щодо яких здійснюються заходи з очищення влади (люстрації), серед них посади: начальницького складу органів внутрішніх справ, центрального органу виконавчої влади, який реалізує державну політику у сфері виконання кримінальних покарань, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову та/або митну політику, податкової міліції, центрального органу виконавчої влади, який забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері цивільного захисту.

Частина 1 статті 3 Закону № 1682-VII встановлює критерії здійснення очищення влади (люстрації), зокрема й заборона, передбачена частиною третьою статті 1 цього Закону, застосовується до осіб, які обіймали сукупно не менше одного року посаду (посади) у період з 25 лютого 2010 року по 22 лютого 2014 року керівника, заступника керівника територіального (регіонального) органу прокуратури України, Служби безпеки України, Міністерства внутрішніх справ України, центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову та/або митну політику, податкової міліції в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі;

Частина 2 статті 3 Закону № 1682-VII встановлює, що заборона, передбачена частиною третьою статті 1 цього Закону, застосовується до осіб, які обіймали посаду (посади) у період з 21 листопада 2013 року по 22 лютого 2014 року та не були звільнені в цей період з відповідної посади (посад) за власним бажанням, зокрема керівника, заступника керівника територіального (регіонального) органу прокуратури України, Служби безпеки України, Міністерства внутрішніх справ України, центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову та/або митну політику, податкової міліції в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах у місті Києві.

В статтях 4 та 5 Закону України "Про очищення влади" № 1682-VII встановлений порядок подання заяв посадовими або службовими особами щодо застосування чи незастосування відносно них заборон, що визначені частиною третьою або четвертою статті 1 цього Закону, а також порядок і строки проведення перевірки, а також органи, які здійснюють такі перевірки і їх повноваження та наслідки, що настають після перевірки.

В підпункті 1 пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про очищення влади" № 1682-VII встановлено, що впродовж десяти днів з дня набрання чинності цим Законом керівник органу (орган), до повноважень якого належить звільнення та/або ініціювання звільнення з посади осіб, до яких застосовується заборона, зазначена в частині третій статті 1 цього Закону, на основі критеріїв, визначених частиною першою статті 3 цього Закону, на підставі відомостей, наявних в особових справах цих осіб: звільняє цих осіб з посад або надсилає керівнику органу (органу), до повноважень якого належить звільнення з посади таких осіб, відповідні документи для їх звільнення не пізніше ніж на 10 робочий день з дня отримання таких документів.

Згідно довідки (а.с. 20) та копії наказу МВС України № 1794 о/с "По особовому складу" (а.с. 85) ОСОБА_1 розпочав службу в органах внутрішніх справ з квітня 1994 року, 31 травня 2005 року, був звільнений у запас через хворобу, 13 жовтня 2010 року знову був прийнятий на службу в органах внутрішніх справ, був зарахований в кадри МВС України зі спеціальним званням "полковник міліції", та призначений на посаду заступника начальника Управління Міністерства внутрішніх справ України в Сумській області - начальника міліції громадської безпеки.

Із копії витягу з наказу МВС України № 2239 о/с від 27 жовтня 2014 року (а.с. 14) слідує, що згідно з підпунктом 1 пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про очищення влади" від 16 вересня 2014 року № 1682-VII та пунктом 62 "а" Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ звільнено з органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил (із поставленням на військовий облік) полковника міліції ОСОБА_1 (С-183002), заступника начальника Управління Міністерства внутрішніх справ України в Сумській області - начальника міліції громадської безпеки.

03 листопада 2014 року УМВС України в Сумській області видано аналогічного змісту наказ № 327 о/с "По особовому складу" про звільнення з органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил (із поставленням на військовий облік) полковника міліції ОСОБА_1 (С-183002), заступника начальника Управління Міністерства внутрішніх справ України в Сумській області - начальника міліції громадської безпеки.

Копіями службової характеристики та довідки про наявні заохочення (а.с. 19, 21) підтверджується добросовісність і принциповість, професіоналізм і порядність, проявлені протягом всього часу проходження позивачем служби в органах внутрішніх справ.

Копіями витягів із наказів УМВС України в Сумській області від 03.06.2014 р., 22.06.2014 р., 17.07.2014 р., 23.07.2014 р., 02.09.2014 р. (а.с.25-29), копіями довідок ГУ МВС України в Донецькій області № 7565 від 17.07.2014 р. і № 11595 від 08.10.2014 р. (а.с. 22, 23) підтверджується, що полковник міліції ОСОБА_1 неодноразово відбував у службові відрядження для несення служби по охороні громадського порядку в районах проведення антитериростичної операції.

Згідно копії рішення міжвідомчої комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасником бойових дій № 9/ІІІ/І/699 від 27.11.2014 р. ОСОБА_1 встановлено статус учасника бойових дій на підставі довідки про безпосередню участь особи в АТО, витягу з наказу Першого заступника керівника Антитерористичного Центру при СБУ від 27.07.2014 р. № 72, наказів начальника УМВС України в Сумській області.

Також статус ОСОБА_1 як учасника бойових дій підтверджується копією посвідчення від 27.11.2014 р. (а.с. 68).

Указом Президента України № 660/2014 від 21 серпня 2104 року за особисту мужність і героїзм, виявлені у захисті державного суверенітету та територіальної цілісності України, вірність військовій присязі, високопрофесійне виконання службового обов'язку полковник міліції ОСОБА_1 був нагороджений орденом ОСОБА_5 (а.с. 76).

Вручення 21.08.2014 р. ОСОБА_1 ордену ОСОБА_5 (знак ордена № 831) підтверджується копією орденської книжки (серія ОК № 036035), що знаходиться в матеріалах справи (а.с. 30).

Копією довідки управління кадрового забезпечення (а.с. 21) підтверджується, що в матеріалах особової справи полковника міліції ОСОБА_1 на час його звільнення з органів внутрішніх справ уже був запис про нагородження державною нагородою України - "ОСОБА_6 ОСОБА_5" відповідно до Указу Президента України № 660/2014 від 21 серпня 2104 року.

Із копії довідки № 1935 про тимчасову непрацездатність особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, військовослужбовця внутрішніх військ МВС (а.с. 17) слідує, що ОСОБА_1 в період з 24 жовтня по 17 листопада 2014 року перебував на стаціонарному лікуванні в зв'язку з чим був тимчасово непрацездатним.

ОСОБА_1 24 жовтня 2014 року подав власноручно написану заяву начальнику УМВС України в Сумській області (копія заяви знаходиться на а.с. 18), в якій повідомив про те, що до нього не застосовуються заборони, визначені частиною третьою або четвертою статті 1 Закону № 1682-VII і надав згоду на проходження перевірки та згоду на оприлюднення відомостей щодо нього відповідно до цього Закону.

На підставі достовірно встановлених в судовому засіданні, вищевикладених обставин справи, суд визнає, що звільненням ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ відповідачами не було досягнуто мети Закону України "Про очищення влади" від 16 вересня 2014 року № 1682-VII, а саме недопущення до участі в управлінні державними справами осіб, які своїми рішеннями, діями чи бездіяльністю здійснювали заходи (та/або сприяли їх здійсненню), спрямовані на узурпацію влади Президентом України ОСОБА_4, підрив основ національної безпеки і оборони України або протиправне порушення прав і свобод людини.

Також при звільненні позивача без проведення належної перевірки та встановлення її результатів були порушені принципи застосування цього Закону № 1682-VII, а саме: верховенства права і законності; презумпції невинуватості; індивідуальної відповідальності.

Принцип верховенства права передбачає, що жодна людина не є вище закону, що ніхто не може бути покараним державою, крім як за порушення закону, і що ніхто не може бути засудженим за порушення закону іншим чином, ніж у порядку, встановленому законом. Принцип верховенства права означає правову сталість і передбачуваність управлінських дій та рішень, що базуються на законі.

Презумпція невинуватості або презумпція невинності - правовий принцип, за яким щодо особи, яка підозрюється у вчиненні злочину або правопорушення, припускається невинність до того часу, поки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому законодавством, і встановлено вироком суду, який набрав законної сили.

Індивідуалізація відповідальності забезпечує покладення відповідальності саме на винну особу та несення цієї відповідальності нею особисто. Реалізація цього принципу зумовлює необхідність персонального визначення суб'єктів правопорушення. Особа має відповідати лише за ті рішення, дії чи бездіяльність, які вчинені саме з її вини, а не з вини будь-яких інших осіб.

В частині 1 статті 3 Закону № 1682-VII визначено, що заборона, передбачена частиною третьою статті 1 цього Закону, застосовується до осіб, які обіймали сукупно не менше одного року посаду (посади) у період з 25 лютого 2010 року по 22 лютого 2014 року. В судовому засіданні встановлено, що позивач займав посаду заступника начальника Управління Міністерства внутрішніх справ України в Сумській області - начальника міліції громадської безпеки протягом періоду з 13 жовтня 2010 року до 27 жовтня 2014 року, тобто визначення "сукупно не менше одного року" в цьому випадку застосовуватися не може, а слідує виходити із положень частини 2 цієї статті 3 Закону № 1682-VII, де вказано, що заборона, передбачена частиною третьою статті 1 цього Закону, застосовується до осіб, які обіймали посаду (посади) у період з 21 листопада 2013 року по 22 лютого 2014 року та не були звільнені в цей період з відповідної посади (посад) за власним бажання.

На підставі аналізу приведених норм Закону № 1682-VII, суд визнає, що ОСОБА_1 було звільнено з порушенням положення частини 7 статті 1 Закону № 1682-VII де визначено, що заборона, передбачена частинами третьою та четвертою цієї статті, не застосовується до осіб, зазначених у частинах другій - четвертій статті 3 цього Закону, які визнані учасниками бойових дій під час проведення антитерористичної операції на сході України у встановленому законодавством порядку.

Керуючись ст. ст. 86, 94, 98, 158-163, 167, 186, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України та Управління Міністерства внутрішніх справ України в Сумській області про визнання протиправним і скасування наказу та поновлення на посаді задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства внутрішніх справ України від 27 жовтня 2014 року № 2239 о/с "По особовому складу" в частині звільнення полковника міліції ОСОБА_1 заступника начальника Управління Міністерства внутрішніх справ України в Сумській області - начальника міліції громадської безпеки, з органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил (із поставленням на військовий облік).

Визнати протиправним та скасувати наказ Управління Міністерства внутрішніх справ України в Сумській області від 03 листопада 2014 року № 327 о/с "По особовому складу" в частині звільнення полковника міліції ОСОБА_1 заступника начальника Управління Міністерства внутрішніх справ України в Сумській області - начальника міліції громадської безпеки, з органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил (із поставленням на військовий облік).

Поновити ОСОБА_1 на службі в органах внутрішніх справ на посаді заступника начальника Управління Міністерства внутрішніх справ України в Сумській області - начальника міліції громадської безпеки.

В частині поновлення на посаді ОСОБА_1 допустити негайне виконання постанови суду.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови складено 29 вересня 2015 року.

Головуючий суддя (підпис) М.М. Шаповал

Суддя (підпис) Л.М. Опімах

Суддя (підпис) О.В. Соп'яненко

З оригіналом згідно

Суддя М.М. Шаповал