Справа № 201/14506/15-а
Суддя: Демидова С. О.
Дата ухвалення: 2015-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/201/168/2015
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2015 року м. Дніпропетровськ

Суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Демидова С.О., розглянувши в порядку скороченого провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Дніпропетровська про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

08 вересня 2015 року ОСОБА_1 звернулася до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з адміністративним позовом, в якому просить визнати дії відповідача неправомірними щодо припинення виплати пенсії як інваліду третьої групи з 01 квітня 2015 року та зобов'язати відповідача поновити виплату пенсії як інваліду третьої групи з 01 квітня 2015 року. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що вона перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Дніпропетровська та отримує пенсію як інвалід 3 групи відповідно до ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». В квітні 2015 року позивач не отримала чергову виплату пенсії по інвалідності, в зв'язку з чим 21 серпня 2015 року звернулася до відповідача з заявою, на що отримала відповідь з посиланням на ст. 47 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» зі змінами, внесеними Законом України від 02 березня 2015 року № 213-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного законодавства України», яка набула чинності з 01 квітня 2015 року. Такі дії відповідача позивач вважає неправомірними та такими, що порушують її конституційні права.

Від представника відповідача у наданий судом строк надійшли письмові заперечення проти позову, відповідно до яких відповідно до ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року № 213-VIII, у період з 01 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року у період роботи особи, на посадах, які дають право на призначення пенсії/щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про судоустрій і статус суддів», «Про прокуратуру», пенсії, призначені відповідно до ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» не виплачуються.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Дніпропетровська та їй була призначена пенсія як інваліду третьої групи відповідно до ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Позивач працює на посаді начальника управління пенсійного забезпечення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, та є державним службовцем.

З 01 квітня 2015 року набули чинності норми «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року № 213-VIII, відповідно до якого у період з 01 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року особи, на посадах, які дають право на призначення пенсії/щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про судоустрій і статус суддів», «Про прокуратуру», пенсії, призначені відповідно до ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» не виплачуються. В зв'язку з чим у квітні 2015 року позивач не отримала чергову виплату пенсії.

21 серпня 2015 року позивач звернулася до відповідача з письмовою заявою про роз'яснення причин невиплати пенсії, на що отримала відповідь, що в зв'язку з тим, що вона працює на посаді, яка дає право на призначення пенсії на умовах, передбачених ЗУ «Про державну службу», виплата пенсії з 01 квітня 2015 року припинена.

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до ч.2 ст.22 Конституції України, при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав та свобод.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом».

За загальним правилом установленим ч.1 ст. 58 Конституції України, закони та інші правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до ч.1 ст.64 Конституції України, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмеженні, крім випадків передбачених Конституцією України.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 8 Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування» право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають: громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші передбачені цим Законом.

Частиною 2 ст. 30 Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування» пенсія по інвалідності призначається незалежно від того, коли настала інвалідність: у період роботи, до влаштування і після припинення роботи.

Статтею 36 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» передбачено матеріальне, соціально-побутове і медичне забезпечення інвалідів, яке здійснюється у вигляді грошових виплат (пенсій, допомоги, одноразових виплат), забезпечення медикаментами, технічними й іншими засобами, включаючи друковані видання із спеціальним шрифтом, звукопідсилюючу апаратуру та аналізатори, а також шляхом надання послуг по медичній, соціальній, трудовій і професійній реабілітації, побутовому та торговельному обслуговуванню.

Отже органи державної влади та органи місцевого самоврядування повинні сприяти забезпеченню прав інвалідів щодо включення до суспільного нарівні з іншими громадянами.

Посилання відповідача на ст. 47 Закону України ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» є безпідставним, оскільки вказана норма розповсюджується на осіб, яким пенсія призначена відповідно до Законів України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів».

За правилами ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Нормою ст. 5 КАС України передбачено, що адміністративне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу та міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно ст. 9 КАС України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Тому суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

За результатами розгляду справи, оцінивши повідомлені позивачем та відповідачем обставини, перевіривши матеріали справи що надійшли до суду, суд вважає, що є достатньо підстав для прийняття законного та обґрунтованого судового рішення.

Факти, встановлені судом, та відповідні їм правовідносини підтверджуються наявними доказами.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 11, 71, 94, 158-163 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Дніпропетровська про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати дії управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Дніпропетровська щодо припинення виплати пенсії ОСОБА_1, як інваліду третьої групи з 01 квітня 2015 року не правомірними.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Дніпропетровська поновити виплату пенсії ОСОБА_1, як інваліду третьої групи з 01 квітня 2015 року.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати в розмірі 487, 20 грн.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку на протязі 10 днів з дня отримання копії постанови шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя С.О.Демидова