Справа № 2а/0270/4443/11
Суддя: Вільчинський Олександр Ванадійович
Дата ухвалення: 2011-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

2а/0270/4443/11

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2011 р. м. Вінниця Справа № 2а/0270/4443/11

Вінницький окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Вільчинського Олександра Ванадійовича, розглянувши в порядку скороченого провадження матеріали справи

за позовом: прокурора Строміського району м. Вінниці в інтересах держави в особі Вінницького територіального управління Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку

до: сільськогосподарського відкритого акціонерного товариства "Мир"

про: стягнення штрафних санкцій

ВСТАНОВИВ :

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся прокурор Староміського району м. Вінниці в інтересах держави в особі Вінницького територіального управління Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку (далі - позивач) із адміністративним позовом до сільськогосподарського відкритого акціонерного товариства “Мир” (далі – відповідач) про стягнення штрафних санкцій.

Враховуючи викладене, прокурор просить суд задовольнити позовні вимоги та стягнути суму штрафних санкцій з відповідача.

Суд, розглянувши матеріали позовної заяви та встановивши, що відповідно до положень ст. 183-2 КАС України у даній адміністративній справі застосовується скорочене провадження, ухвалою від 28 вересня 2011 року відкрив скорочене провадження у даній справі та запропонував відповідачу в 10-денний термін надати письмові заперечення проти позову.

Відповідач отримав зазначену ухвалу суду 10.10.2011 року, про що свідчить наявне у справі повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення, однак, у визначений строк відповідач заперечень на позовну заяву не надав.

Суд, дослідивши та вивчивши наявні у справі матеріали, оцінивши докази в їх сукупності, встановив наступне.

Уповноваженою особою Вінницького територіального управління Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку встановлено, що відповідачем станом на 27.07.2011 р. не розміщено річну інформацію за 2010 рік в загальнодоступній інформаційній базі даних Комісії, чим порушено вимоги пункту 4 ст. 40 Закону України “Про цінні папери та фондовий ринок” та пункту 1 глави 7 розділу V Положення про розкриття інформації емітентами цінних паперів, затвердженого рішенням Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку про ринок цінних паперів від 19.12.2006 р. № 1591, про що складено відповідний акт про правопорушення на ринку цінних паперів № 88-ВІ від 20.07.2011 р. (а.с.7).

В даному акті також зазначено те, що товариством вчинено повторне протягом року порушення вищенаведених норм законодавства про цінні папери та фондовий ринок.

Копія вищезазначеного акту була направлена відповідачу 20.07.2011 р., що підтверджується відповідним реєстром рекомендованих листів (а.с.8).

На розгляд справи про правопорушення на ринку цінних паперів керівник або представник керівника товариства не прибув, пояснень з приводу встановленого правопорушення не надав.

Копія постанови була направлена відповідачу 28.07.2011 року, що підтверджується матеріалами справи (а.с.6).

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог та наданих у справу доказів, суд виходить з наступного.

Відповідно до п 4 ст. 40 Закону України “Про цінні папери та фондовий ринок” річна інформація про емітента є відкритою і підлягає оприлюдненню емітентом у строк не пізніше 30 квітня року, наступного за звітним, шляхом опублікування її в одному з офіційних друкованих видань Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України або Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку і розміщення у загальнодоступній інформаційній базі даних Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку про ринок цінних паперів. Примірник офіційного друкованого видання, в якому опубліковано річну інформацію про емітента, він (емітент) надсилає до Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку.

Пунктом 6 ст. 11 Закону України “Про державне регулювання ринку цінних паперів в Україні” передбачена відповідальність юридичних осіб за нерозміщення, розміщення не в повному обсязі інформації та/або розміщення недостовірної інформації у загальнодоступній інформаційній базі даних Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку про ринок цінних паперів у вигляді накладення штрафу до тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а за ті самі дії, вчинені повторно протягом року, - у розмірі від тисячі до п’яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Враховуючи дійсні обставини справи, суд вважає, що позивач при застосуванні штрафних санкцій у зазначеній сумі діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством України.

Однак, матеріали справи не містять доказів оскарження відповідачем постанови про накладення штрафних санкцій та скасування її в передбаченому законодавством порядку, так само як і доказів добровільної сплати відповідачем штрафних санкцій.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими, відповідають дійсним обставинам справи, встановленим у судовому засіданні, заявлена в позові сума підтверджується належними доказами, а тому позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Крім того, суд враховує, що відповідно до ст. 60 Кодексу адміністративного судочинства України у випадках, встановлених законом, прокурор може звертатися до адміністративного суду із адміністративними позовами про захист прав, свобод та інтересів інших осіб і брати участь у цих справах.

Частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. ст. 11, 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об’єктивному дослідженні.

При винесенні рішення суд також враховує те, що відповідачем не надано доказів в спростування позовних вимог.

З урахуванням встановлених у судовому засіданні обставин справи та вищезазначених положень чинного законодавства України суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з розподілом судових витрат за правилами статті 94 КАС України.

Відповідно до ч. 4 ст. 94 КАС України у справах, в яких позивачем є суб’єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

Керуючись ст.ст. 86, 94, 158, 162, 183-2, 256 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ :

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Порядок і строки апеляційного оскарження постанови визначені ст.ст. 183-2, 186 КАС України. Набрання судовим рішенням законної сили визначено ст. 254 КАС України.

Постанова підлягає негайному виконанню.

Суддя Вільчинський Олександр Ванадійович