Справа № 2-а-5038/10/0270
Суддя: Чернюк Алла Юріївна
Дата ухвалення: 2011-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
____________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2011 р. Справа № 2-а-5038/10/0270

Вінницький окружний адміністративний суд в складі

Головуючого судді Чернюк Алли Юріївни,

при секретарі судового засідання: Бурбела О.В.

за участю представників сторін:

позивача : не з'явився;

відповідача : ОСОБА_1М - предстанвик за довіреністю;

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: Фермерського господарства "Жмеринська зернова компанія"

до: Жмеринської об`єднаної податкової інспекції Вінницької області

про: визнання недійсним та скасування податкового повідомлення-рішення

ВСТАНОВИВ :

В провадженні Вінницького окружного адміністративного суду знаходиться адміністративна справа за позовом Фермерського господарства "Жмеринська зернова компанія" (надалі - позивач) до Жмеринської об'єднаної податкової інспекції Вінницької області (надалі - відповідач) про визнання недійсним та скасування податкового повідомлення-рішення.

Адміністративний позов мотивований тим, що податковим органом проведено перевірку ФГ "Жмеринська зернова компанія", за наслідками якої сформовано акт про результати позапланової виїзної документальної перевірки позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2007р. по 31.12.2009р., валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2007р. по 31.12.2009р. № 234/23/34020894 від 25.03.2010р. (надалі - акт від 25.03.2010р.). Що стало підставою для винесення податкового повідомлення рішення від 08.04.2010р. № /0. Оскільки в ході проведеної перевірки податковим органом допущено ряд помилок, з даних підстав позивач просить позов задовольнити.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, проте надав заяву в якій просив розгляд справи проводити за його відсутності (а.с.85).

Представник відповідача в судовому засіданні просила в позові відмовити з підстав викладених у запереченнях (а.с.53-55).

З урахуванням вище викладеного суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності позивача.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить що у задоволенні позовних вимог слід відмовити з наступних підстав.

Фермерське господарство "Жмеринська зернова компанія" зареєстроване як юридична особа Жмеринською районною державною адміністрацією від 19.01.2006р. за ідент. номером 34020894 (а.с. 18). А у відповідності до свідоцтва № 10020178 зареєстрований в Жмеринській ОДШ від 02.01.2009р. як суб'єкт спеціального режиму оподаткування податку на додану вартість (а.с. 20).

Відповідно до довідки АБ № 194227, виданої Управлінням статистики у Жмеринському районі, керівником ФГ "Жмеринська зернова компанія" являється ОСОБА_2О (а.с. 19).

Відповідно до п.5 ст.П Закону Україна "Про державну податкову службу в Україні" орган податкової служби має право одержувати безоплатно від платників податків, а також від установ Національного банку України та комерційних банків у порядку, встановленому Законом України "Про банки і банківську діяльність" довідки та/або копії документів про наявність банківських рахунків, а на підставі рішення суду - про обсяг та обіг коштів на рахунках, у тому числі про ненадходження у встановлені терміни валютної виручки від суб'єктів підприємницької діяльності.

Контролюючі органи мають право здійснювати перевірки своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати лише стосовно тих податків і зборів (обов'язкових платежів), які віднесені до їх компетенції у відповідності до п.п. 2.2.1. п 2.2 ст. 2 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" (чинного на момент виникнення спірних правовідносин).

Посадові особи органу державної податкової служби вправі приступити до проведення планової або позапланової виїзної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим та іншими законами України, та за умови надання платнику податків під розписку: 1) направлення на перевірку, в якому зазначаються дата його видачі, назва органу державної податкової служби, мета, вид (планова або позапланова), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посади, звання та прізвища посадових осіб органу державної податкової служби, які проводитимуть перевірку. Направлення на перевірку є дійсним за умови наявності підпису керівника органу державної податкової служби, скріпленого печаткою органу державної податкової служби 2) копії наказу керівника податкового органу про проведення позапланової виїзної перевірки, в якому зазначаються підстави проведення позапланової виїзної перевірки, дата її початку та тривалість

З урахуванням вищезазначених норм на підставі направлень від 11.03.2010р. податковим органом проведено позапланову перевірку позивача, результат якої оформлений актом від 25.03.2010р. Зокрема перевіркою встановлено, що позивачем занижено податок на додану вартість в сумі 981 642 грн., в тому числі за 2007р. в сумі 394 245 грн., за 2008р. в сумі 524 229 грн., за 2009р. в сумі 63 168 грн. Також встановлено факт не своєчасності декларування збору навколишнього середовища в сумі 366,67 грн., крім того позивачем не подано розрахунку забруднення навколишнього середовища за 1 квартал та 9 місяців 2007р.

Відповідно до п.6.1 ст.6 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, у разі коли сума податкового зобов'язання розраховується контролюючим органом відповідно до статті 4 цього Закону, такий контролюючий орган надсилає платнику податків податкове повідомлення, в якому зазначаються підстава для такого нарахування, посилання на норму податкового закону, відповідно до якої був зроблений розрахунок або перерахунок податкових зобов'язань, сума податку чи збору (обов'язкового платежу), належного до сплати, та штрафних санкцій за їх наявності, граничні строки їх погашення, а також попередження про наслідки їх несплати в установлений строк та граничні строки, передбачені законом для оскарження нарахованого податкового зобов'язання (штрафних санкцій за їх наявності).

Зафіксовані в акті порушення стали причиною винесення податковим органом податкового повідомлення - рішення від 08.04.2010р. № /0, у відповідності до якого позивача зобов'язано спалити 1 472 463 грн.

Як вбачається із матеріалів справи 03.02.2011р. ухвалою суду задоволено клопотання відповідача про зупинення провадження у справі до набрання законної сили судового рішення по кримінальній справі №10069001, яка порушена 20 квітня 2010 року заступником прокурора Вінницької області Сичуком В.В. по факту умисного ухилення від сплати податків службовими особами Фермерського господарства "Жмеринська зернова компанія" за ознаками складу злочину передбаченого ч.2 ст. 212 Кримінального кодексу України.

05.10.2011р. на адресу суду надійшло клопотання відповідача про поновлення провадження у справі, на що суд своєю ухвалою від 10.10.2010р. поновив провадження у справі та призначив до розгляду.

Жмеринським міськрайонним судом по кримінальній справі №10069001 винесено вирок від 31.08.2011р. по факту умисного ухилення від сплати податків службовими особами ФГ "Жмеринська зернова компанія", яким керівника ОСОБА_2О визнано винним стосовно умисного ухилення від сплати податків за податковим період з 2007р.по 2009р.

Так дійсно, відповідно до п. 1.3 ст.1 Закону України "Про податок на додану вартість " (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) (надалі - закон) платник податку - особа, яка згідно з цим законом зобов'язана здійснювати утримання та внесення до бюджету податку, що сплачується покупцем, або особа, яка імпортує товари на митну територію України.

У відповідності до п.п 4.2.2, п.4.2 ст. 4 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму податкового зобов'язання платника податків у разі якщо: а) платник податків не подає у встановлені строки податкову декларацію; б) дані документальних перевірок результатів діяльності платника податків свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов'язань, заявлених у податкових деклараціях; в) контролюючий орган внаслідок проведення камеральної перевірки виявляє арифметичні або методологічні помилки у поданій платником податків податковій декларації, які призвели до заниження або завищення суми податкового зобов'язання.

В свої запереченнях та поясненнях представником відповідача зазначено, що протягом 2007-2009р. позивачем подавалась загальна та спеціальна податкова декларація. В ході проведеної перевірки зафіксовані порушення встановлені на підставі видаткових накладних, виданих податкових накладних на реалізацію товарів, реєстр податкових накладних, виписок, платіжних доручень, також встановлено, що поставка сільськогосподарської продукції власного виробництва становить не менше 50 % загальної суми валового доходу підприємства.

Крім того, в ході судового розгляду суд встановлено, що донарахування податкового зобов'язання по податку на додану вартість за 2007р. здійснено у зв'язку уз тим, що позивачем неправомірно віднесено реалізовану несільськогосподарську продукцію до спеціальної декларації. Положення п. 11.21. ст.11 Закону, визначають, що сума податку на додану вартість, що повинна сплачуватися до бюджету переробними підприємствами всіх форм власності за реалізовані ними молоко та молочну продукцію, м'ясо та м'ясопродукти, у повному обсязі спрямовується виключно на виплату дотацій сільськогосподарським товаровиробникам за продані ними переробним підприємствам молоко і м'ясо в живій вазі. Порядок нарахування, виплати і використання зазначених коштів визначається Кабінетом Міністрів України. Зазначена норма діє без обмеження строку її застосування і призупиняється, коли у законі про Державний бюджет України на відповідний рік передбачено, що сума податку на додану вартість, яка сплачується до бюджету переробними підприємствами всіх форм власності за реалізовані ними молоко та молочну продукцію, м'ясо та м'ясопродукти та іншу продукцію переробки тварин і птиці, закуплених у живій вазі (шкури, субпродукти, м'ясо-кісткове борошно), спрямовується до спеціального фонду державного бюджету з подальшим використанням на здійснення доплат на одну корову, наявну на 1 січня відповідного року, на підставі довідок, виданих сільськими, селищними, міськими чи районними у містах радами, - для фізичних осіб та копії звіту про стан тваринництва стосовно наявності корів, засвідчену органами державної статистики, - для юридичних осіб у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Сума податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджет)' сільськогосподарськими підприємствами усіх форм власності, які не обрали спеціальний режим оподаткування діяльності у сфері сільського, лісового господарства та рибальства, передбачений статтею 8-1 цього Закону, і на загальних підставах вважаються платником податку на додану вартість, за реалізовані ними молоко, худобу, птицю, вовну, а також за молочну продукцію та м'ясопродукти, вироблені у власних переробних цехах, повністю залишається у розпорядженні цих сільськогосподарських підприємств і спрямовується на підтримку власного виробництва тваринницької продукції.

Стосовно донарахування податкового зобов'язання по податку на додану вартість за 2008р. судом встановлено, що підприємство неправомірно користувалось пільгою податку на додану вартість оскільки згідно п.11.29 ст.П закону дію п. 7.7. ст.7 п.п 10.1, 10.2 ст.10 зупинено в частині сплати до бюджету податку на додану вартість щодо операцій з поставки товарів (робіт, послуг) власного виробництва, включаючи продукцію (крім підакцизних товарів), виготовлену на давальницьких умовах із власної сільськогосподарської сировини, за винятком операцій з поставки переробним підприємствам молока та м'яса живою вагою, що здійснюються сільськогосподарськими товаровиробниками незалежно від організаційно-правової форми та форми власності, в яких сума, одержана від поставки сільськогосподарської продукції власного виробництва та продуктів її переробки за попередній звітний (податковий) рік, становить не менше 50 відсотків загальної суми валового доходу підприємства.

Відповідно до п.8-1.6.Закону сільськогосподарським підприємством вважається підприємство, основною діяльністю якого є поставка вироблених (наданих) ним сільськогосподарських товарів (послуг) на власних або орендованих виробничих потужностях, а також на давальницьких умовах, в якій питома вага вартості сільськогосподарських товарів (послуг) становить не менше 75 відсотків вартості всіх товарів (послуг), поставлених протягом попередніх дванадцяти послідовних звітних податкових періодів сукупно, тобто донарахування податкового зобов'язання по податку на додану вартість за 2009р.відбулосб правомірно, адже підприємство не правомірно перебувало на спеціальному режимі оподаткування.

Надавши правову оцінку всім обставинам справи, які знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, доводяться матеріалами справи, суд вважає що відповідачем доведено правомірність прийняття свого рішення.

Відповідно до ч. З ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з -рахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілям, на досягнення яких спрямоване це рішення; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

У відповідності до ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні (стаття 86 цього Кодексу).

Також ч.І ст.72 КАС України, визначено, що підставою для звільнення від доказування є обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній абс господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Частиною 1 статті 161 КАС України передбачено, що під час прийняття постанови суд вирішує: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин; 4) чи належить задовольнити позовні вимоги або відмовити в їх задоволенні; 5) як розподілити між сторонами судові витрати; 6) чи є підстави допустити негайне виконання постанови; 7) чи є підстави для скасування заходів забезпечення адміністративного позову.

Мотивація та докази, надані позивачем, не дають суду підстави для постановлення висновків, які спростовують доводи відповідача, та встановлені у справі обставини не підтверджують позиції позивача.

Відповідно до 2 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз. Враховуючи вищенаведене, суд вважає відсутні підстави для стягнення судових витрат з позивача.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ :

В задоволенні позовних вимог відмовити.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Чернюк Алла Юріївна