Справа № 2-а-5897/11
Суддя: Макуха А. А.
Дата ухвалення: 2011-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-5897/11
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 листопада 2011 року Солом'янський районний суд м. Києва

у складі головуючого судді Макухи А.А

при секретарі Лісовій Т.В.

розглянувши в відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в Солом'янському районі міста Києва про визнання бездіяльності неправомірною та зобовязання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

19.10.2011 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом у звязку з відмовою у перерахунку його державної та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю відповідно до ст. ст. 49,50,54,67 Закону України № 796-ХІІ „ Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та зобовязання відповідача здійснити перерахунок його основної та додаткової пенсії відповідно до норм ст. ст. 50, 54, 67 Закону України „ Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи з урахуванням встановленого розміру мінімальної пенсії за віком та розміру пенсії, який для інвалідів ІІІ групи не нижчим 6-ти мінімальних пенсій за віком, визначеної за правилами передбаченими частиною першою статті 28 Закону України „Про загальнообовязкове пенсійне страхування .

Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що він як інвалід ІІІ групи внаслідок захворювання, повязаного наслідками аварії на Чорнобильській АЄС, отримує державну та додаткову пенсії передбачені статтями 50, 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофивід 28.02.1991 р. № 796-ХІІ (зі змінами та доповненнями) (далі - ОСОБА_2 № 796-ХІІ). Посилаючись на те, що розміри призначених і виплачуваних йому пенсій не відповідають розмірам, встановленим цим Законом, та на відмову відповідача привести їх у відповідність з вимогами Закону № 796, позивач просив суд визнати дії відповідача неправомірними та зобовязати усунути зазначені порушення провівши вказані перерахунки.

В судове засідання позивач не з"явився, однак в прохальній частині позовної заяви міститься клоплотання про розгляд справи у відсутності позивача.

Відповідач - Управління пенсійного фонду України в Солом'янському районі міста Києва, свого представника в судове засідання не направив, хоча про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що позивач має право на пенсію як особа, яка постраждала внаслідок аварії на ЧАЄС 1 категорії, інвалід 3 групи, захворювання якого пов'язано з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Згідно ст. 72 КАС України дана обставина не потребує доказування як така, що визнається сторонами, суд не має сумнівів щодо достовірності цієї обставини та добровільності її визнання.

22.03.2011 р.позивач звернувся до УПФУ в Соломянському районі м. Києва з заявою про перерахунок його основної та додаткової пенсії в розмірах, передбачених Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.91 р. №796-ХІІ, на що листом № 5461/09/Я-1543 був повідомлений про правомірність дій відповідача.

Право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг, передбачене статтею 8 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Згідно пункту 2 частини 1 статті 8 зазначеного Закону таке право закріплене за особами, яким до дня набрання чинності цим Законом була призначена пенсія відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення(крім соціальних пенсій) або була призначена пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) за іншими законодавчими актами, але вони мали право на призначення пенсії за Законом України Про пенсійне забезпечення за умови, якщо вони не отримують пенсію (щомісячне довічне грошове утримання) з інших джерел, а також у випадках, передбачених цим Законом, члени їхніх сімей.

Статтею 10, вказаного Закону передбачено, що особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Особі, яка має право на довічну пенсію, призначається один з видів довічної пенсії за її вибором.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, зокрема, соціального захисту потерпілого населення, визначені Законом України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, оскільки відповідно до статті 50 Конституції України кожен має право на безпечне для життя і здоровя довкілля та на відшкодування завданої порушенням цього права шкоди.

Розділ 8 Закону Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофипередбачає право призначення та виплати пенсій і компенсацій, особам віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4.

Стаття 49 цього розділу визначає пенсії особам, віднесеним до вказаних категорій у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Так, відповідно до вимог статті 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофипередбачено, що в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими по ІІІ групі інвалідності 6 мінімальних пенсій за віком.

Стаття 50 вказаного Закону передбачає, що особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірах інвалідам ІІІ групи 50 процентів мінімальної пенсії за віком.

Пунктом 28 розділу II Закону України №107-VI від 28.12.2007 року Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів ОСОБА_2 України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, згідно якого позивачу призначається пенсія, було внесено зміни, зокрема, статті 50,54 було викладено в новій редакції.

Встановлено, що Рішенням Конституційного Суду України від 28.05.2008 року №10-рп/2008, зокрема, пункт 28 розділу II Внесення змін до деяких законодавчих актів України Закону України №107-VI від 28.12.2007 року Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України, згідно якого статті 50 та 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофибуло викладено в новій редакції, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційними).

Відповідно до статті 152 Конституції України, закони і інші правові акти, які за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, тобто відповідні положення Закону України №107-VI від 28.12.2007 року Про Державний бюджет України на 2008 рiк та про внесення змін до деяких законодавчих актів України, які були визнані такими, що не відповідають Конституції України, втратили чинність з дня ухвалення рішення Конституційного Суду України від 28.05.2008 року №10-рп/2008, з 22.05.2008 року.

Таким чином, внаслідок визнання рішенням Конституційного Суду України неконституційним положення Закону України №107-VI від 28.12.2007 року Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України, знову набули законної сили редакції статей Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, які діяли до внесення змін відповідним Законом.

Порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у звязку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається Кабінетом Міністрів України.

Такий порядок був визначений Постановами Кабінету Міністрів України: №1 від 03 січня 2002 року; № 530 від 28 травня 2008 року та № 654 від 01 липня 2008 року.

Згідно розяснень, викладених у пункті 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 1 листопада 1996 року Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддявстановило, що судам необхідно виходити з того, що нормативно-правові акти будь-якого державного чи іншого органу (акти Президента України, постанови Верховної Ради України, постанови і розпорядження Кабінету Міністрів України, нормативно-правові акти Верховної Ради Автономної Республіки Крим чи рішення Ради міністрів Автономної Республіки Крим, акти органів місцевого самоврядування, накази та інструкції міністерств і відомств, накази керівників підприємств, установ та організацій тощо) підлягають оцінці на відповідність як Конституції так і Закону.

Якщо при розгляді справи буде встановлено, що нормативно-правовий акт, який підлягає застосуванню, не відповідає чи суперечить законові, суд зобовязаний застосувати закон, який регулює ці правовідносини.

Таким чином, встановлено, що постанови Кабінету Міністрів України №1 від 03 січня 2002 року; № 530 від 28 травня 2008 року та №654 від 01 липня 2008 року, на які посилається відповідач, в частині встановлення обмежень щодо розміру виплати пенсій та допомоги не відповідають розміру, встановленому іншими законами України, зокрема, статті 50 та статті 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Отже, на думку суду, виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними нормативними актами при вирішенні даного спору, застосуванню підлягають саме норми Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, а не вказані постанови Кабінету Міністрів України.

За таких умов відмову відповідачів у перерахунку пенсії позивачу не можна визнати законною і обґрунтованою.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України, орган державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Визначення прожиткового мінімуму, закладення правової основи для його встановлення, затвердження та врахування при реалізації державної Конституційної гарантії громадян і достатній життєвий рівень, дає ч.3 ст. 46 Конституції України, пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом. Отже, розмір мінімальної пенсії встановлений Конституцією України, норми якої є нормами прямої дії (ст. 8 Конституції України).

Частиною 3 статті 4 Закону України Про прожитковий мінімумпередбачено, що прожитковий мінімум на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, щороку затверджується Верховною Радою України в законі про Державний бюджет України на відповідний рік.

Таким чином, для позивача, як для особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії та інваліда ІІІ групи захворювання, повязаного з Чорнобильською катастрофою, нижчий розмір державної та додаткової пенсії повинен розраховуватися виходячи із розміру прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність, затвердженого Законом про Державний бюджет України на відповідний рік.

Таким чином, вказані позовні вимоги в межах встановленого строку для звернення до суду є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Згідно ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про зобовязання відповідача провести перерахунок основної та додаткової пенсії та щорічної допомоги на оздоровлення особі, яка постраждала внаслідок аварії на ЧАЕС підлягають задоволенню в частині останніх шести місяців який передує дню звернення до суду з позовом, починаючи з 19.04.2011 р.

Пунктом 7 частини 1 Закону України № 3491 VI Про внесення змін до Закону України Про дежавний бюджет положення Закону України Про державний бюджет України на 2011 рікдоповнено пунктом 4, яким встановлено, що у 2011 році норми і положення ст.ст. 39,50,51,52,54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали, внаслідок Чорнобильської катастрофизастосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік. Із аналізу наведеної норми випливає, що визначення порядку та розмірів виплат зазначении категоріям громадян делеговано Кабінету Міністрів України.

Під час вирішення питання, яке визначено однопредметними законодавчими нормами рівної ієрархії, що не визнані неконституційними в установленому порядку, підлягає застосуванню для розвязання спорів зазначеної категорії, перевагу слід надавати тій з них, що прийнята пізніше. У розглядуваному випадку пізніше прийняті норми Закону України від 14.06.2011 р. № 3491 VIПро внесення змін до Закону України Про дежавний бюджетположення Закону України Про державний бюджет України на 2011 рік.

З огляду на вищевикладене позовні вимоги підлягають задоволенню в період з 19.04.2011 р. по 22.07.2011 р.,оскільки з моменту набрання чинності Постановою КМУ від 06.07.2011 р. № 745Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджетуособам, які постраждали внаслідок аварії на ЧАЕС основна та додаткова пенсія виплачується у розмірах визначених вище.

Керуючись ст.ст. 8,22,46 Конституції України, Рішенням Конституційного Суду України від 28.05.2008 року №10-рп/2008, Рішенням Конституційного Суду України від 11.10.2005 року №8-рп/2005, Законом України №796-XII від 28.02.1991 року Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, Закону України Про прожитковий мінімум, Законом України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, ст. 8 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, Постановою КМУ від 06.07.2011 р. № 745Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету, Законом України Про державний бюджет України на 2011 рік,ст.ст. 2,4-16,94,158-163, 256 КАС України, суд , -

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в Солом'янському районі міста Києва про визнання бездіяльності неправомірною та зобовязання вчинити діїзадовольнити частково.

Визнати дії Управління Пенсійного фонду України в Солом'янському районі м. Києва неправомірними в частині відмови в перерахунку пенсії ОСОБА_1 у відповідності до вимог статей 50,54,67,71 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофищодо їх розміру з 19.04 2011 р. по 22.07.2011 р.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Солом'янському районі м. Києва здійснити перерахунок з 19.04.2011 р. по 22.07.2011 р. та виплатити ОСОБА_1 відповідно до ст. ст. 50, 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофивід 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ (в редакції від 09.07.2007 р.) основну державну пенсію, виходячи з розміру 6 мінімальних пенсій за віком, та додаткову пенсію за шкоду заподіяну здоровю, у розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком, встановленої ч. 1 ст. 28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхуванняз урахуванням розміру мінімальної пенсії за віком на час виплати, виходячи зі встановленого Законом про державний бюджет на відповідний рік розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, за виключенням здійснених Управлінням пенсійного фонду України в Соломянському районі м. Києва за цей період таких виплат.

Постанова підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць.

В решті позовних вимог відмовити.

Судові витрати віднести на рахунок державного бюджету.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через Соломянський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: