Справа № 2а-8893/12/2670
Суддя: Тракало В.В.
Дата ухвалення: 2015-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 вересня 2015 року м. Київ К/800/34954/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

головуючого - судді суддівТракало В.В., Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Пенсійного фонду України на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 3 жовтня 2012 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 5 червня 2013 року у справі за позовом Всеукраїнської громадської організації «Асоціація ветеранів державної податкової служби України» до Пенсійного фонду України про визнання постанови протиправною в частині та зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и л а :

У липні 2012 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом до відповідача. Просив визнати постанову правління Пенсійного фонду України «Про затвердження форм довідок про заробітну плату, що подаються для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» від 30 жовтня 2008 року № 19-11, такою, що не відповідає актам вищої юридичної сили в частині невключення до складових заробітної плати для призначення (перерахунку) пенсії винагороди за вислугу років, матеріальної допомоги на оздоровлення та соціально-побутових питань, які передбачені Законами України «Про державну службу», «Про оплату праці» та постановами Кабінету Міністрів України від 9 березня 2006 року № 268, від 12 вересня 1997 року № 1013, від 20 грудня 1993 року № 1049, від 31 травня 2000 року № 865; зобов'язати Пенсійний фонд України доповнити форми довідок про заробітну плату, що подаються для призначення (перерахунку) пенсії, визначених в підпунктах 1.1, 1.3, 1.4 пункту 1 постанови № 19-11 складовою винагорода за вислугу років для державних службовців, які мають спеціальні звання, у розмірах, які виплачувались працівникам під час роботи, та внести у довідки, зазначені у вказаних підпунктах постанови, додаткову графу «Інші виплати» з розшифровкою складових: матеріальна допомога на оздоровлення та допомога для вирішення соціально-побутових питань, які є складовими заробітної плати для врахування при призначенні (перерахунку) пенсії державного службовця і повинні враховуватись при обчисленні пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу».

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 3 жовтня 2012 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 5 червня 2013 року, позов задоволено частково. Визнано постанову правління Пенсійного фонду України «Про затвердження форм довідок про заробітну плату, що подаються для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» від 30 жовтня 2008 року № 19-11, такою, що не відповідає актам вищої юридичної сили в частині щодо невключення до складових заробітної плати для призначення (перерахунку) пенсії винагороди за вислугу років, матеріальної допомоги на оздоровлення та соціально-побутових питань, які передбачені Законами України «Про державну службу», «Про оплату праці» та постановами Кабінету Міністрів України від 9 березня 2006 року № 268, від 12 вересня 1997 року № 1013, від 20 грудня 1993 року № 1049, від 31 травня 2000 року № 865. Зобов'язано Пенсійний фонд України привести у відповідність до вимог законодавства форми довідок про заробітну плату, що подаються для призначення (перерахунку) пенсії, визначених в підпунктах 1.1, 1.3, 1.4 пункту 1 Постанови правління Пенсійного фонду України «Про затвердження форм довідок про заробітну плату, що подаються для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу».

У касаційній скарзі ставиться питання про скасування судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій з підстав порушення норм матеріального та процесуального права та ухвалення нового судового рішення про відмову у задоволенні позову.

Перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі у межах доводів касаційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що 30 жовтня 2008 року правлінням Пенсійного фонду України прийнято постанову «Про затвердження форм довідок про заробітну плату, що подаються для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» № 19-11 (далі - постанова № 19-11), якою затверджено форми довідок: 1) довідки про складові заробітної плати (посадовий оклад, надбавка за ранг або кваліфікаційні класи, або класний чин, або спеціальні звання, або дипломатичний ранг, надбавка за вислугу років), що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» (підпункт 1 пункту 1 постанови); 2) довідки про складові заробітної плати (надбавки та премії за останні 24 календарні місяці роботи або за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією), що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» (підпункт 1.2 пункту 1 постанови - втратив чинність згідно з постановою правління Пенсійного фонду України від 14 лютого 2011 року № 5-1); 3) довідки про заробітну плату, що подається для перерахунку пенсії непрацюючим державним службовцям, а також державним службовцям, які на момент перерахунку пенсії працюють на інших посадах, ніж ті, з яких їм призначено (перераховано) пенсію (підпункт 1.3 пункту 1 постанови); 4) довідки про заробітну плату державним службовцям, які на момент перерахунку працюють на посадах, з яких призначено (перераховано) пенсію (підпункт 1.4 пункту 1 постанови).

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 13 серпня 2010 року (справа № 2а-4753/09/2670), яка набрала законної сили, постанову № 19-11 визнано такою, що не відповідає правовим актам вищої юридичної сили щодо не включення до складових заробітної плати складових, які передбачені чинним законодавством, та зобов'язано Пенсійний фонд України привести у відповідність постанову № 19-11 до вимог чинного законодавства шляхом передбачення чи встановлення інших складових заробітної плати, передбачених іншими нормативно-правовими актами.

14 лютого 2011 року на підставі зазначеного судового рішення правління Пенсійного фонду України прийняло постанову № 5-1 «Про виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва по справі № 2а-4753/09/2670», згідно якої визнано такими, що втратили чинність: підпункт 1.2 пункту 1 постанови № 19-11, форму довідки про складові заробітної плати (надбавки та премії за останні 24 календарні місяці роботи або за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією), що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», та затверджено форму довідки про складові заробітної плати (за останні 24 календарні місяці роботи або за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією), що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», яка додається.

Задовольняючи позов частково суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції виходив з того, що постанова № 19-11 не відповідає актам вищої юридичної сили, оскільки до складових заробітної плати для призначення (перерахунку) пенсії не включені винагорода за вислугу років, матеріальні допомоги на оздоровлення та соціально-побутові питання, які передбачені Законами України «Про державну службу», «Про оплату праці» та постановами Кабінету Міністрів України від 9 березня 2006 року № 268, від 12 вересня 1997 року № 1013, від 20 грудня 1993 року № 1049, від 31 травня 2000 року № 865.

Крім того, судами зазначено, що Всеукраїнська громадська організація «Асоціація ветеранів державної податкової служби України є належним позивачем у справі, оскільки на ветеранів державної податкової служби розповсюджуються приписи постанови № 19-11, а згідно статуту Всеукраїнської громадської організації «Асоціація ветеранів державної податкової служби України», затвердженого установчою конференцією (протокол № 1 від 17 листопада 2006 року), Асоціація створена ветеранами державної податкової служби України з метою захисту своїх соціальних та інших законних інтересів.

Відповідно до ч. 2 ст. 171 КАС України, право оскаржити нормативно-правовий акт мають особи, щодо яких його застосовано, а також особи, які є суб'єктом правовідносин, у яких буде застосовано цей акт.

Згідно ст. 20 Закону України «Про об'єднання громадян» для здійснення цілей і завдань, визначених у статутних документах, зареєстровані об'єднання громадян користуються правом: виступати учасником цивільно-правових відносин, набувати майнові і немайнові права; представляти і захищати свої законні інтереси та законні інтереси своїх членів (учасників) у державних та громадських органах.

За змістом ст. 37 Закону України «Про державну службу» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування,

Частиною 1 ст. 1 Закону України «Про оплату праці» передбачено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 цього Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Відповідно до ч. 2 ст. 33 Закону України «Про державну службу» заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що матеріальна допомога на оздоровлення та допомога для вирішення соціально-побутових питань входили до системи оплати праці державного службовця.

Крім того, статтею 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій.

Відповідно до ч. 1 ст. 66 цього Закону до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, зокрема до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Така правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 20 червня 2011 року та від 14 травня 2013 року (справи № 21-430а11, № 21-125а13).

В силу положень ч. 1 ст. 244-2 КАС України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися судами при застосуванні таких норм права.

За таких обставин, коли постанова правління Пенсійного фонду України «Про затвердження форм довідок про заробітну плату, що подаються для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» № 19-11 від 30 жовтня 2008 року, не відповідає актам вищої юридичної сили (Законам України «Про державну службу», «Про оплату праці» та постановам Кабінету Міністрів України від 9 березня 2006 року № 268, від 12 вересня 1997 року № 1013, від 20 грудня 1993 року № 1049, від 31 травня 2000 року № 865), а саме в частині невключення до довідок винагороди за вислугу років, матеріальної допомоги на оздоровлення та для вирішення соціально-побутових питань, з яких сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, визнав постанову в цій частині такою, що не відповідає актам вищої юридичної сили та зобов'язав відповідача привести форми цих довідок у відповідність до вимог вищезазначених актів.

Мотиви та доводи касаційної скарги висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують.

Згідно ч. 1 ст. 220 КАС України суд касаційної інстанції не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

За правилами ст. 224 цього Кодексу суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Доводи касаційної скарги про незаконність судових рішень, порушення норм матеріального та процесуального права безпідставні, не ґрунтуються на доказах та матеріалах справи.

Тому колегія суддів, перевіривши у межах доводів касаційної скарги правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, приходить до висновку, що касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а судові рішення - без змін.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Пенсійного фонду України залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 3 жовтня 2012 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 5 червня 2013 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, оскарженню не підлягає.

Головуючий: В.В. Тракало

Судді: Я.Л. Іваненко

М.І. Мойсюк