Справа № 2-а-2780/10/0270
Суддя: Вільчинський Олександр Ванадійович
Дата ухвалення: 2011-08-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

30 серпня 2011 р. Справа № 2-а-2780/10/0270 м. Вінниця

Вінницький окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Вільчинського Олександра Ванадійовича,

розглянувши в порядку письмового провадження подання головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України ОСОБА_1 про відстрочення виконання рішення суду у адміністративній справі

за позовом: ОСОБА_2

до: Міністерства фінансів України, Державної судової адміністрації України, Державного казначейства України, Територіального управління державної судової адміністрації України у Вінницькій області

про: визнання бездіяльності протиправною та стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації втрати частини заробітньої плати в зв'язку з порушенням термінів їх виплати,

ВСТАНОВИВ :

В провадженні Вінницького окружного адміністративного суду знаходилась адміністративна справа №2-а-2780/10/0270 за позовом ОСОБА_2 до Міністерства фінансів України, Державної судової адміністрації України, Державного казначейства України, Територіального управління державної судової адміністрації України у Вінницькій області про визнання бездіяльності протиправною та стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації втрати частини заробітної плати в зв'язку з порушенням термінів їх виплати.

Постановою суду від 17.08.2010 року у справі №2-а-2780/10/0270 позовні вимоги задоволено.

25 лютого 2011 року Вінницьким окружним адміністративним судом по вказаній справі виданий виконавчий лист.

15 серпня 2011 року на адресу суду надійшло подання головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України ОСОБА_1 про відстрочення виконання зазначеного вище судового рішення (вх.№ 21146).

Своє подання заявник мотивував тим, що на виконанні у відділі перебуває понад 1500 виконавчих документів про стягнення коштів на загальну суму більше 120 млн. грн. на користь суддів України, отже, сума боргу, яка підлягає примусовому стягненню з Державної судової адміністрації України, як головного розпорядника бюджетних коштів за даною бюджетною програмою, значно перевищує суму, яка передбачена Законом України "Про Державний бюджет України на 2011 рік" на вказані цілі. У зв'язку із цим, державний виконавець позбавлений можливості своєчасно та в повному обсязі виконати вказане судове рішення.

Викладені вище факти та посилання на ч. 1 ст. 263 КАС України, на думку заявника, є підставою для відстрочення виконання судового рішення.

Судове засідання, з метою розгляду вказаної заяви відповідно до положень частини другої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), призначено на 30 серпня 2011 року з одночасним повідомленням осіб, які беруть участь у справі.

Заявник в судове засідання не зявився, проте із прохальної частини самого подання вбачається, що він просить розглянути справу у його відсутності.

Також 30.08.2011 року на адресу суду надійшла заява представника Державної судової адміністрації України та територіального управління ДСА України у Вінницькій області позивача про розгляд справи без його участі. Разом із тим, зі змісту заяви вбачається, що останній проти задоволення подання не заперечує.

Інші особи, які беруть участь у справі, а саме ОСОБА_2 та Міністерство фінансів України своїм право на участь в судовому засідання не скористалися, хоча завчасно повідомлялися про розгляд справи телефонограмами.

Відповідно до положень частини 2 статті 263 КАС України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду справи, не перешкоджає розгляду питання про відстрочення виконання рішення суду.

Разом із тим, частиною 6 статті 128 КАС України передбачено, що якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи неявку сторін, належним чином повідомлених про час та місце судового засідання, відсутність потреби у виклику свідків чи експерта, суд вважає за можливе розглянути питання щодо відстрочення виконання рішення суду в порядку письмового провадження.

При цьому, відповідно до положень статті 41 КАС України технічна фіксація судового процесу не здійснюється.

В свою чергу, розглянувши подання головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України ОСОБА_1, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що воно не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 263 КАС України за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), державний виконавець може звернутися до адміністративного суду першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий лист, що видав виконавчий лист, із поданням, а особа, яка бере участь у справі, та сторона виконавчого провадження - із заявою про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Крім того, відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України від 26 грудня 2003 року N 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», при вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

З аналізу вказаних вище положень КАС України вбачається, що питання щодо відстрочення виконання судового рішення вирішується після видачі виконавчого листа та відкриття виконавчого провадження, про що постановляється державним виконавцем відповідне рішення.

Більше того, дана норма спрямована на створення оптимальних умов для належного та якісного виконання рішення суду у процесі виконавчого провадження, а підставою для її застосування є обставини, що перешкоджають належним чином виконати рішення в адміністративній справі, ускладнюють його виконання або роблять неможливим.

Обґрунтовуючи підстави для відстрочення виконання судового рішення, заявник посилається на відсутність у Державному бюджету закладених коштів саме на виконання рішень на користь суддів, а також на наявність у провадженні виконавчої служби великої кількості аналогічних виконавчих документів про стягнення коштів на загальну суму більше 120 млн. грн.

Однак, на думку суду, наведені заявником доводи не можуть розцінюватися як виняткові випадки, що ускладнюють та виключають можливість виконання рішення суду. Разом із тим, не може бути взято до уваги посилання на відсутність коштів на його рахунку як на обставину для відстрочення виконання рішення суду, оскільки заявником лише обґрунтовано відсутність коштів по державній програми «виконання рішень судів на користь суддів», а не на рахунках установи в цілому, що випливає зі змісту положень ст.263 КАС України.

Також, суд, оцінюючи обґрунтованість подання, виходить із того, що відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»вiд 23.02.2006 року № 3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, зокрема, в рішенні Європейського суду з прав людини (справа "ОСОБА_3 проти України" (Заява N 40450/04), Страсбург, 15 жовтня 2009 року) зазначено, що на державу покладено обов'язок дбати про те, щоб остаточні рішення, винесені проти її органів, установ чи підприємств, які перебувають у державній власності або контролюються державою, виконувалися відповідно до зазначених вище вимог Конвенції. Держава не може виправдовувати нестачею коштів невиконання судових рішень, винесених проти неї або проти установ чи підприємств, які перебувають в державній власності або контролюються державою. Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що відстрочення виконання полягає у тому, що на вчинення виконавчих дій встановлюється перерва на точно зазначений строк. При цьому для встановлення строку, на який може бути встановлена така перерва, суд повинен виходити з реальної можливості боржника після її закінчення сплатити суму боргу.

Відповідно до ч.1, 3 ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вимоги про відстрочення мають бути належним чином обґрунтовані, а судове рішення за наслідками їх розгляду мотивованим.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Однак, заявником також не доведено суду того факту, що після прийняття ЗУ «Про Державний бюджет України на 2012 рік»у нього виникне реальна можливість сплатити заборгованість перед стягувачем.

Таким чином, наведені відповідачем доводи про наявність обставин, які ускладнюють виконання судового рішення, є необґрунтованими, так як не свідчать про існування у спірних правовідносинах виняткових випадків для відстрочення виконання судового рішення.

Керуючись ст.ст. 11, 41, 71,128, 159, 165, 185, 254, 263 КАС України суд, -

УХВАЛИВ :

У задоволенні подання головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України ОСОБА_1 про відстрочення виконання рішення суду відмовити повністю.

Порядок і строки апеляційного оскарження ухвали визначені ст. 186 КАС України.

Набрання судовим рішенням законної сили визначено ст. 254 КАС України.

Суддя Вільчинський Олександр Ванадійович