Справа № 591/5435/15-а
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2015-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2015 р.Справа № 591/5435/15-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Жигилія С.П.

Суддів: Перцової Т.С. , Дюкарєвої С.В.

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в м. Сумах на постанову Зарічного районного суду м. Суми від 12.08.2015р. по справі № 591/5435/15-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду України в м. Сумах

про визнання дій протиправними,зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 (далі по тексту - ОСОБА_1, позивач) звернулась до Зарічного районного суду м.Суми з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Суми (далі по тексту - УПФУ в м. Суми, відповідач), в якому просить суд визнати неправомірними дії відповідача щодо відмови в перерахунку раніше призначеної пенсії державного службовця, зобов'язати УПФУ в м. Суми здійснити перерахунок раніше призначеної їй пенсії, з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення, на вирішення соціально-побутових питань, грошової винагороди за сумлінну безперервну працю в органах державної влади, зразкове виконання трудових обовязків та індексації з 01.11.2005 року і нарахувати пенсію у розмірі 90% від заробітної плати, згідно із Законом України «Про державну службу» в редакції від 23.05.2008 року.

Постановою Зарічного районного суду м.Суми від 12.08.2015 року по справі №591/5435/15-а позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені частково.

Визнано неправомірними дії Пенсійного фонду України в м. Суми щодо відмови ОСОБА_1 в здійсненні перерахунку раніше призначеної на підстави ст. 37 Закону України «Про державну службу» пенсії державного службовця, на підставі довідки про складові заробітної плати, в розмірі 90 відсотків, включаючи суми матеріальної допомоги на оздоровлення, на вирішення соціально-побутових питань, грошової винагороди за сумлінну безперервну працю в органах державної влади, зразкове виконання трудових обов'язків та індексації заробітної плати.

Зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в м. Суми здійснити з 15 липня 2015 року перерахунок раніше призначеної на підставі ст. 37 Закону України „Про державну службу пенсії державного службовця ОСОБА_1 в розмірі 90 відсотків, з урахуванням сум матеріальної допомоги на оздоровлення, на вирішення соціально-побутових питань, грошової винагороди за сумлінну безперервну працю в органах державної влади, зразкове виконання трудових обов'язків та індексації заробітної плати.

В іншій частині позовних вимог відмовлено за необґрунтованістю.

Стягнуто судові витрати в сумі 73 гривні 08 коп. з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1.

Відповідач, не погодившись із вказаною постановою в частині задоволення адміністративного позову, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови норм матеріального та процесуального права, неповне встановлення обставин, що мають значення для справи, просив суд апеляційної інстанції скасувати постанову Зарічного районного суду м.Суми від 12.08.2015 року по справі №591/5435/15-а та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, з посиланням на ст.ст.33, 37 Закону України "Про державну службу", вказує на те, що матеріальна допомога на оздоровлення та на вирішення матеріально-побутових питань, грошової винагороди за сумлінну безперервну працю в органах державної влади, зразкове виконання трудових обов`язків та індексації заробітної плати не є складовою частиною заробітної плати працівників, а тому їх не враховують під час обчислення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу". Отже, вважає, що пенсія позивачу призначена та виплачується за нормами чинного законодавства. Таким чином, не погоджується з рішенням суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог, яке вважає винесеним при неправильному застосуванні норм матеріального та процесуального права.

Позивач, у надісланому клопотанні, просила розгляд справи провести у її відсутність.

Відповідно до ч. 8 ст. 183-2 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч.1 ст.195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, отже, перегляду підлягає рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач є пенсіонером та з 01.11.2005 року отримує пенсію державного службовця, пенсія позивачці виплачується в розмірі 90% від розміру її заробітної плати.

15.07.2015 року позивач звернулася до відповідача з письмовою заявою про проведення перерахунку пенсії, з урахуванням довідки від 01.07.2015 року № 02-02-40/22 про заробітну плату, видану Департаментом фінансів Сумської обласної державної адміністрації, включаючи суми матеріальної допомоги на оздоровлення, на вирішення соціально-побутових питань, грошової винагороди за сумлінну безперервну працю в органах державної влади, зразкове виконання трудових обов`язків та індексації.

Згідно з відповіддю управління Пенсійного фонду України в м. Суми від 21.07.2015 року, позивачу відмовлено в перерахунку пенсії (а.с.12-13).

Не погоджуючись з такими діями відповідача щодо відмови позивачу в перерахунку пенсії з урахуванням включення до розрахунку пенсії матеріальної допомоги на оздоровлення, на вирішення соціально-побутових питань, грошової винагороди за сумлінну безперервну працю в органах державної влади, зразкове виконання трудових обов`язків та індексації заробітної плати, ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні частини позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що права підлягають захисту з 15.07.2015 року, тобто з моменту звернення до відповідача із заявою про перерахунок пенсії.

Приймаючи рішення про задоволення позову в частині визнання неправомірними дії УПФУ в м. Суми щодо відмови позивачу здійсненні перерахунку раніше призначеної на підстави ст. 37 Закону України «Про державну службу», пенсії державного службовця, на підставі довідки про складові заробітної плати, в розмірі 90 відсотків, включаючи суми матеріальної допомоги на оздоровлення, на вирішення соціально-побутових питань, грошової винагороди за сумлінну безперервну працю в органах державної влади, зразкове виконання трудових обов'язків та індексації заробітної плати, а також зобов`язання відповідача здійснити з 15 липня 2015 року перерахунок раніше призначеної на підставі ст. 37 Закону України «Про державну службу», пенсії державного службовця ОСОБА_1 в розмірі 90 відсотків, з урахуванням сум матеріальної допомоги на оздоровлення, на вирішення соціально-побутових питань, грошової винагороди за сумлінну безперервну працю в органах державної влади, зразкове виконання трудових обов`язків та індексації заробітної плати, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач, відмовляючи в перерахунку пенсії ОСОБА_1, діяв неправомірно, оскільки отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, а тому позовні вимоги в зазначеній частині підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, отже, перегляду підлягає рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог, яке підлягає перегляду, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено в cуді апеляційної інстанції, підставою виникнення спірних правовідносин є невірне застосування відповідачем, при визначенні розміру пенсії ОСОБА_1, норм ст.33 Закону України "Про державну службу". Так, відповідач вважає, що матеріальна допомога на оздоровлення, на вирішення соціально-побутових питань, грошова винагорода за сумлінну безперервну працю в органах державної влади, зразкове виконання трудових обов`язків та індексація заробітної плати не є складовими частинами заробітної плати працівників, а тому їх не враховують під час обчислення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу".

Колегія суддів вважає зазначені доводи відповідача хибними, з огляду на таке.

У частині першій статті 1 Закону України від 24 березня 1995 року №108/95ВР "Про оплату праці" (далі Закон №108/95-ВР) встановлено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

У відповідності до ст. 2 Закону №108/95-ВР, до структури заробітної плати входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" № 3723-XII (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховується збір на обов`язкове державне пенсійне страхування.

Згідно з ст. 33 Закону України № 3723-XII, заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Статтею 66 Закону України від 5 листопада 1991 року №1788-XII "Про пенсійне забезпечення" (далі Закон № 1788-XII) врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій.

Відповідно до ч.1 ст.66 цього Закону до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Статтею 41 Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-IV "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (далі Закон № 1058-IV) визначено виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, зокрема до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

Аналізуючи наведені положення, колегія суддів вказує на те, що отримані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Частиною 4 статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною п'ятою статті 48 цього Закону, провадиться в такі строки: у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа.

Згідно з ст. 2 Закону України "Про оплату праці" та Наказу Державного комітету статистики України № 5 "Про затвердження інструкції зі статистики заробітної плати" від 13.01.2004р структура заробітної плати складається з основної, додаткової та інших заохочувальних та компенсаційних виплат, до яких належать виплати у тому числі компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, суми виплат, пов'язані з індексацією заробітної плати, матеріальна допомога, яка надається всім або більшості працівників, та виплати соціального характеру.

У відповідності до ч.1 ст. 244-2 КАС України, рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Колегія суддів вважає необхідним зазначити, що Верховний Суд України вирішував питання про усунення розбіжностей у застосуванні статей 33, 37 Закону № 3723-XII в постановах від 20 лютого 2012 року, 14, 28 травня та 6 листопада 2013 року (справи №№ 21-430а11, 21-125а13, 21-97а13, 21-350а13 відповідно) зазначив, що отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Так, колегія суддів зазначає, що матеріальна допомога, на яку нараховувався збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, однак яка не включається до складу заробітної плати державного службовця, враховується при обчисленні розміру його пенсії, відповідає практиці Верховного Суду України з розгляду спорів цієї категорії та є наслідком правильного застосування норм матеріального права.

Таким чином, перевагу надано спеціальним нормам, що визначають виплати (доходи) для обчислення пенсії (стаття 41 Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-IV "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та стаття 66 Закону України від 5 листопада 1991 року № 1788-XII "Про пенсійне забезпечення"), а не законам України від 16 грудня 1993 року № 3723-XII "Про державну службу" та від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР "Про оплату праці", які щодо спірних відносин є загальними.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність застосування для вирішення спірних правовідносин спеціальних норм, що визначають виплати (доходи) для обчислення пенсії, а саме: ст. 41 Закону України від 09.07.2003р "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та ст. 66 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Беручи до уваги зазначене, колегія суддів вважає неправомірними дії відповідача щодо неврахування при обчисленні розміру пенсії позивачу суми суми матеріальної допомоги на оздоровлення, на вирішення соціально-побутових питань, грошової винагороди за сумлінну безперервну працю в органах державної влади, зразкове виконання трудових обов`язків та індексації заробітної плати.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцію та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на встановлені у справі фактичні обставини та досліджені докази, колегія суддів вважає, що відповідач, відмовляючи в перерахунку пенсії ОСОБА_1, діяв не у відповідності до норм чинного законодавства та погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність визнанти неправомірними дії УПФУ в м. Суми щодо відмови позивачу в здійсненні перерахунку раніше призначеної на підстави ст. 37 Закону України «Про державну службу» пенсії державного службовця, на підставі довідки про складові заробітної плати, в розмірі 90 відсотків, включаючи суми матеріальної допомоги на оздоровлення, на вирішення соціально-побутових питань, грошової винагороди за сумлінну безперервну працю в органах державної влади, зразкове виконання трудових обов`язків та індексації заробітної плати та зобов`язання Управління Пенсійного фонду України в м. Суми здійснити з 15 липня 2015 року перерахунок раніше призначеної на підставі ст. 37 Закону України «Про державну службу» пенсії державного службовця ОСОБА_1 в розмірі 90 відсотків, з урахуванням сум матеріальної допомоги на оздоровлення, на вирішення соціально-побутових питань, грошової винагороди за сумлінну безперервну працю в органах державної влади, зразкове виконання трудових обов'язків та індексації заробітної плати.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів підтверджує, що при прийнятті судового рішення по даній справі в частині задоволення позовних вимог, суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги з наведених підстав висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно ч. 10 ст. 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі оскарження в апеляційному порядку постанови, прийнятої у скороченому провадженні, судове рішення апеляційної інстанції по такій справі є остаточним і оскарженню не підлягає.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 183-2, 198, 200, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Сумах залишити без задоволення.

Постанову Зарічного районного суду м. Суми від 12.08.2015р. по справі № 591/5435/15-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Жигилій С.П.
Судді Перцова Т.С. Дюкарєва С.В.