Справа № 2а/0370/227/11
Суддя: Сорока Юрій Юрійович
Дата ухвалення: 2011-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2011 року Справа № 2а/0370/227/11

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Сороки Ю.Ю.,

при секретарі судового засідання Годунок Т.О.,

за участю представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Локачинського відділення Володимир-Волинської обєднаної державної податкової інспекції про скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 звернувся з позовом до Локачинського відділення Володимир-Волинської обєднаної державної податкової інспекції про скасування податкових повідомлень-рішень від 13 грудня 2010 року №/0/13866 та №/0/13867, від 06 січня 2011 року №/1/191 та № 000135701/1/192.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 17.11.2010 року по 30.11.2010 року працівниками Володимир-Волинської обєднаної державної податкової інспекції проведено планову документальну перевірку позивача щодо дотримання вимог податкового та іншого законодавства за період з 21.11.2007 року по 30.09.2010 року, про що складено акт № 981/17- від 03.12.2010 року. На підставі акту перевірки Володимир-Волинською обєднаною державною податковою інспекцією прийняті податкові повідомлення-рішення від 13.12.2010 року: № /0/13866, яким позивачу визначено податкове зобовязання з податку з доходів фізичних осіб, що є субєктами підприємницької діяльності в розмірі 29616 грн. 30 коп. та № /0/13867, яким позивачу визначено податкове зобовязання з податку на додану вартість в розмірі 149486 грн. 82 коп., в тому числі за основним платежем 99657 грн. 88 коп., за штрафними санкціями - 49828 грн. 94 коп.

Позивач оскаржував дані податкові повідомлення-рішення до Володимир-Волинської обєднаної державної податкової інспекції, проте за результатами розгляду скарги податкові повідомлення-рішення залишено без змін, а скаргу без задоволення і винесено нові податкові повідомлення-рішення від 06.01.2010 року №/1/191 та №/1/192.

Позивач вважає оскаржувані податкові повідомлення-рішення необґрунтованими та такими, що суперечать чинному законодавству, оскільки він не допустив перевищення граничного обсягу виручки від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) понад 500 тис. грн. та мав право перебувати на спрощеній системі оподаткування, обліку та звітності. Позивач в обґрунтування своєї правової позиції посилається на норми Цивільного кодексу України (ЦК України) щодо визначення та умов договору доручення та вказує, що діяв від імені та за рахунок довірителя, для виконання доручення отримував кошти, які використовував лише для виконання договору доручення, не набував права власності на продукцію, придбаваючи її за договором доручення, а тому кошти, отримані ним для виконання договірних обовязків, не є його виручкою. Позивач просить скасувати податкові повідомлення-рішення від 13 грудня 2010 року №/0/13866 та №/0/13867, від 06 січня 2011 року №/1/191 та № 000135701/1/192.

В судовому засіданні представник позивача, адміністративний позов підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, просив позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні адміністративний позов не визнав повністю, подав до суду письмові заперечення, в яких зазначив, що проведеною плановою документальною перевіркою позивача встановлено перевищення протягом 2009 року обсягу виручки, визначеної в статті 1 Указу Президента України Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності субєктів малого підприємництва №727/98 від 03.07.1998 року (далі Указ №727/98), на 263255 грн. 96 коп. , оскільки складав 763255 грн. 96 коп.

У звязку з перевищенням максимально допустимої суми виручки позивач повинен був відповідно до Указу №727/98, підпункту 4.2.8 пункту 4.2 статті 4, підпункту 8.1.3 пункту 8.1 статті 8, статей 18, 19 Закону України Про податок з доходів фізичних осіб включити суму перевищення в розмірі 263255 грн. 96 коп. до складу загального річного оподаткованого доходу за 2009 рік та сплатити податок з доходів фізичних осіб за ставкою 15 відсотків, та з 01.01.2010 року перейти на загальну систему оподаткування. Так, перевіркою встановлено заниження чистого доходу за 2009 рік в сумі 197441 грн. 97 коп. та відповідно нараховано податок з доходів фізичних осіб за 2009 рік в сумі 29616 грн. 30 коп.

Крім того, оскільки позивач, допустивши перевищення граничного обсягу виручки в четвертому кварталі 2009 року, зобовязаний був починаючи з 01.01.2010 року проводити нарахування та сплату податку на додану вартість до бюджету. Заниження податкового зобовязання в період, що перевірявся, складає 99657 грн. 88 коп. (обсяг виручки склав 498289 грн. 41 коп., ПДВ 99657 грн. 88 коп.). Відповідно до підпункту 17.1.3 пункту 17.1 статті 17 Закону України Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами до позивача при донарахуванні податку на додану вартість застосована штрафна санкція в розмірі 49828 грн. 94 коп. Представник відповідача просив в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що в задоволенні адміністративного позову слід відмовити повністю з таких підстав.

Судом встановлено, що з 17.11.2010 року по 30.11.2010 року працівниками Володимир-Волинської обєднаної державної податкової інспекції проведено планову документальну перевірку позивача щодо дотримання вимог податкового та іншого законодавства за період з 21.11.2007 року по 30.09.2010 року, про що складено акт №981/17- від 03.12.2010 року (а.с.13-25).

При перевірці зроблено висновок про перевищення позивачем у 2009 році обсягу виручки, визначеної в статті 1 Указу №727/98, на 263255 грн. 96 коп., оскільки обсяг виручки склав 763255 грн. 96 коп. Допустивши таке перевищення позивач повинен був перейти на загальну систему оподаткування з 01.01.2010 року, та не мав права перебувати на спрощеній системі оподаткування, обліку і звітності протягом 2010 року.

Таким чином, перевіркою встановлено заниження чистого доходу в 2009 році в розмірі 197441 грн. 97 коп. (263255 грн. 96 коп. 25%) та на підставі статті 14 Декрету Кабінету Міністрів України Про прибутковий податок з громадян, пункту 7.1 статті 7 Закону України Про податок з доходів фізичних осіб позивачу донараховано податку в сумі 29616 грн. 30 коп. (197441 грн. 97 коп. х 15%).

В акті перевірки №981/17- від 03.12.2010 року також зазначено, що перевищення позивачем в четвертому кварталі 2009 року дозволеного обсягу виручки є підставою для реєстрації його платником податку на додану вартість з 01.01.2010 року. Враховуючи, що позивач не зареєструвався платником податку на додану вартість та не провів нарахування податку, то перевіркою відповідно до підпункту 2.3.1 пункту 2.3 статті 3, пункту 11.42 статті 11, пункту 9.4 статті 9, пункту 10.2 статті 10 Закону України Про податок на додану вартість проведено нарахування податку на додану вартість з 01.01.2010 року в розмірі 99657 грн. 88 коп.

На підставі акту перевірки Володимир-Волинською обєднаною державною податковою інспекцією винесено податкові повідомлення-рішення від 13.12.2010 року: № /0/13866, яким позивачу визначено податкове зобовязання з податку з доходів фізичних осіб, що є субєктами підприємницької діяльності в розмірі 29616 грн. 30 коп. (а.с.9) та № /0/13867, яким позивачу визначено податкове зобовязання з податку на додану вартість в розмірі 149486 грн. 82 коп., в тому числі за основним платежем 99657 грн. 88 коп., за штрафними санкціями - 49828 грн. 94 коп. (а.с.10).

Позивач оскаржував дані податкові повідомлення-рішення до Володимир-Волинської обєднаної державної податкової інспекції, проте за результатами розгляду скарги податкові повідомлення-рішення залишено без змін, а скаргу без задоволення і винесено нові податкові повідомлення-рішення від 06.01.2010 року №/1/191 (а.с.11) та №/1/192 (а.с.12).

Судом встановлено, що 14.01.2009 року між позивачем (Повірений) та Товариством з обмеженою відповідальністю Волиньпродукт (Довіритель) укладено договір-доручення на надання послуг по заготівлі ВРХ та свиней, за яким Довіритель уповноважує Повіреного на здійснення від його імені заготівлі та доставки худоби та свиней у сільськогосподарських товаровиробників усіх форм власності, включаючи власників приватних підсобних господарств (населення), проводити розрахунки за здану продукцію передавати кошти, що належать Довірителю, виробнику (а.с.59). Відповідно до умов договору-доручення за виконання даного доручення Довіритель зобовязувався виплачувати позивачу оргвитрати в розмірі 15% від суми закупленої худоби або свиней живою вагою, яка не включає в себе суму ПДВ 20% (пункт 2.2 договору).

Актом про результати планової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю Волиньпродукт від 27.09.2010 року №848/23-32086974 встановлено, що у 2009 році, у першому півріччі 2010 року фінансово-господарські відносини товариства з СГД ОСОБА_3 по факту заготівлі ВРХ та свиней у населення та сільськогосподарських підприємств, обліковувалися на балансовому рахунку №631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками» (а.с.62-65). Всього протягом 2009 року позивачу було виплачено коштів в розмірі 760255 грн. 96 коп., в тому числі винагороди 101897 грн. 96 коп.

Крім того, позивач у 2009 році отримав кошти в розмірі 3000 грн. 00 коп. як оплату оргвитрат по заготівлі ВРХ за березень, квітень 2008 року згідно акту виконаних робіт №8 від 30.04.2008 року, що підтверджується роздруківкою руху коштів по особовому рахунку підприємця ОСОБА_3 (а.с.60).

Відповідно до статті 1 Указу Президента України Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності субєктів малого підприємництва від 03.07.1998 року № 727/98 спрощена система оподаткування, обліку та звітності запроваджується, зокрема, для фізичних осіб, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і у трудових відносинах з якими, включаючи членів їх сімей, протягом року перебуває не більше 10 осіб та обсяг виручки яких від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за рік не перевищує 500 тис. гривень. Виручкою від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) вважається сума, фактично отримана субєктом підприємницької діяльності на розрахунковий рахунок або (та) в касу за здійснення операцій з продажу продукції (товарів, робіт, послуг).

Як передбачено статтею 5 Указу №727/98, у разі порушення вимог, встановлених статтею 1 цього Указу, платник єдиного податку повинен перейти на загальну систему оподаткування, обліку та звітності, починаючи з наступного звітного періоду (кварталу). Субєкти малого підприємництва несуть відповідальність за правильність обчислення, своєчасність подання розрахунків та сплати сум єдиного податку згідно із законодавством України.

Отже, у випадку перевищення фізичною особою-підприємцем платником єдиного податку граничного розміру виручки, цей платник зобовязаний перейти на загальну систему оподаткування, при цьому він втрачає право на сплату єдиного податку та зобовязаний сплачувати податки, збори (обовязкові платежі) в загальному порядку.

Судом встановлено, що позивач здійснював протягом 2009 року заготівлю худоби для подальшої реалізації мясопереробному підприємству, при цьому в четвертому кварталі 2009 року обсяг його виручки від здійснення підприємницької діяльності перевищив 500000 грн. 00 коп. та становив 763255 грн. 96 коп. В звязку з цим, позивач повинен був, починаючи з наступного звітного періоду, тобто з 01.01.2010 року, перейти на загальну систему оподаткування, обліку та звітності, як це передбачено статтею 5 Указу № 727/98, проте в порушення норм податкового законодавства позивач продовжував протягом 2010 року перебувати на спрощеній системі оподаткування, сплачуючи єдиний податок.

У випадку перевищення фізичної особою-підприємцем, яка є платником єдиного податку, протягом звітного року обсягу граничного рівня виручки, визначеного статтею 1 Указу №727/98, така особа зобовязана на підставі підпункту 4.2.8 пункту 4.2 статті 4, підпункту 8.1.3 пункту 8.1 статті 8, статей 18, 19 Закону України Про податок з доходів фізичних осіб включити вказану суму перевищення до складу загального річного оподатковуваного доходу та сплатити з неї податок з доходів фізичних осіб за ставкою, визначеною пунктом 7.1 статті 7 вказаного Закону.

Загальна система оподаткування, обліку і звітності субєктів господарювання фізичних осіб передбачає нарахування та сплату податку з доходів фізичних осіб. Відповідно до пункту 4.1 статті 4 Закону України Про податок з доходів фізичних осіб загальний річний оподатковуваний дохід складається з суми загальних місячних оподатковуваних доходів звітного року, а також іноземних доходів, одержаних протягом такого звітного року. Згідно із підпунктом 4.2.8 пункту 4.2 статті 4 цього Закону до складу загального місячного оподатковуваного доходу включаються, зокрема, оподатковуваний дохід (прибуток), не включений до розрахунку загальних оподатковуваних доходів попередніх податкових періодів та самостійно виявлений у звітному періоді платником податку або нарахований податковим органом згідно із законом.

Відповідно до підпункту 8.1.3 пункту 8.1 статті 8 Закону Про податок з доходів фізичних осіб якщо згідно з нормами цього Закону окремі види оподатковуваних доходів (прибутків) не підлягають оподаткуванню при їх нарахуванні чи виплаті, то платник податку зобовязаний самостійно включити суму таких доходів до складу загального річного оподатковуваного доходу та подати річну декларацію з цього податку. Стаття 18 вказаного Закону визначає порядок подання платником податку річної декларації про майновий стан і доходи (податкової декларації), а статтею 19 цього Закону визначені обовязки платника податку.

Крім того, порядок оподаткування доходів фізичних осіб субєктів підприємницької діяльності, які перебувають на загальній системі оподаткування доходів, одержуваних від такої діяльності, визначений розділом четвертим Декрету Кабінету Міністрів України Про прибутковий податок з громадян № 13-92 від 26.12.1992 року (з наступними змінами та доповненнями) та розділом четвертим Інструкції про оподаткування доходів фізичних осіб від зайняття підприємницькою діяльністю, затвердженої наказом Головної державної податкової інспекції України від 21.04.1993 року № 12, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 09.06.1993 року за № 64 (з наступними змінами та доповненнями).

Статтею 13 розділу чотири Декрету Кабінету Міністрів України Про прибутковий податок з громадян визначено, що оподатковуваним доходом вважається сукупний чистий доход, тобто різниця між валовим доходом (виручки у грошовій та натуральній формі) i документально підтвердженими витратами, безпосередньо повязаними з одержанням доходу. Відповідно до пункту 13 Інструкції про прибутковий податок з громадян, якщо ці витрати не можуть бути підтверджені документально, то вони враховуються податковими органами при проведенні остаточних розрахунків за нормами у відсотках до валового доходу, наведеними в додатку № 6 до цієї Інструкції, зокрема, для здійснення інших видів діяльності, включаючи торговельну, в розмірі 25 відсотків.

Таким чином, враховуючи норми законодавства та встановлені обставини справи, суд погоджується із висновком податкового органу про те, що позивач занизив чистий дохід за 2009 рік в сумі 197441 грн. 97 коп. (263255 грн. 96 коп. 25%).

Оскільки пунктом 7.1 статті 7 Закону України Про податок з доходів фізичних осіб визначено ставку податку на рівні 15 відсотків від обєкта оподаткування, тому податковим органом правомірно нараховано податок з доходів фізичних осіб за 2009 рік в розмірі 29616 грн. 30 коп. (197441 грн. 97 коп. х 15%).

Крім того, згідно з підпунктом 2.3.1 пункту 2.3 статті 2 Закону України Про податок на додану вартість особа підлягає обовязковій реєстрації як платник податку (зокрема, податку на додану вартість), коли загальна сума від здійснення операцій з поставки товарів (послуг), у тому числі з використанням локальної або глобальної компютерної мережі, що підлягають оподаткуванню згідно з цим Законом, нарахована (сплачена, надана) такій особі або в рахунок зобовязань третім особам, протягом останніх дванадцяти календарних місяців сукупно перевищує 300000 грн. (без урахування податку на додану вартість).

Відповідно до пункту 9.4 статті 9 цього ж Закону якщо обсяг оподатковуваних операцій субєкта господарювання протягом звітного податкового періоду перевищує суму, визначену підпунктом 2.3.1 пункту 2.3 статті 2 цього Закону, не більше ніж у два рази, то така особа зобовязана надіслати податковому органу заяву про реєстрацію протягом двадцяти календарних днів, наступних за звітним податковим періодом. Якщо особа укладає одну чи більше цивільно-правових угод (договорів), відповідно до яких здійснення оподатковуваних операцій з обсягом, що перевищуватиме протягом звітного податкового періоду у два чи більше разів суму, визначену підпунктом 2.3.1 Закону, то ця особа зобовязана зареєструватися платником податку на додану вартість до кінця передбаченого законом періоду. Особа, котра не надсилає таку заяву у визначених випадках і строки, несе відповідальність за ненарахування або несплату податку на додану вартість на рівні зареєстрованого платника податку без права нарахування податкового кредиту та отримання бюджетного відшкодування.

Оскільки позивач перевищив дозволений обсяг виручки в четвертому кварталі 2009 року, тому він зобовязаний був з 01.01.2010 року зареєструватися платником податку на додану вартість, проте цього не зробив. Отже, відповідачем правомірно донараховано податок на додану вартість в розмірі 99657 грн. 88 коп. та відповідно до підпункту 17.1.3 пункту 17.1 статті 17 Закону України Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами застосовано штрафну санкцію в розмірі 49828 грн. 94 коп.

Суд не бере до уваги твердження позивача про те, що виручкою слід вважати лише суму винагороди, одержану ним за договором-доручення від 14.01.2009 року, укладеним з ТзОВ Волиньпродукт, оскільки відповідно до даного договору-доручення позивач як повірений отримував не тільки винагороду, але й готівкові кошти для здійснення своїх обовязків за договором (розрахунку з продавцям худоби), а тому відповідно до статті 1 Указу Президента України Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності субєктів малого підприємництва від 03.07.1998 року № 727 ці готівкові кошти, отримані позивачем на виконання умов зазначеного договору доручення, разом із винагородою є виручкою.

Відповідно до частини першої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Згідно із частиною другою статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, виходячи зі змісту наведених норм законодавства України та враховуючи встановлені обставини, суд дійшов висновку, що відповідач довів правомірність винесених податкових повідомлень-рішень від 13 грудня 2010 року №/0/13866 та №/0/13867, від 06 січня 2011 року №/1/191 та № 000135701/1/192, а тому в задоволенні адміністративного позову слід відмовити повністю.

Керуючись частиною третьою статті 160, статтями 162, 163 КАС України, на підставі Закону України «Про податок на додану вартість», Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб», суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Локачинського відділення Володимир-Волинської обєднаної державної податкової інспекції про скасування податкових повідомлень-рішень відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, повний текст якої виготовлено 05 березня 2011 року. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Суддя Ю.Ю. Сорока