Справа № 11065/10/1570
Суддя: Вовченко О. А.
Дата ухвалення: 2011-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2011 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Вовченко O.A.,

секретар судового засідання Дубовик Г.В.,

за участі:

представника позивача - ОСОБА_1, (довіреність від 14.02.2011 року)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Агрошляхбуд»до Березівської міжрайонної державної податкової інспекції Одеської області про визнання не чинними податкових повідомлень-рішень, суд -

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Агрошляхбуд»(Далі ТОВ «Агрошляхбуд»), 22 листопада 2010 року звернулося в Одеський окружний адміністративний суд з адміністративним позовом до Березівської міжрайонної державної податкової інспекції Одеської області, в якому позивач просить визнати не чинними податкові повідомлення-рішення Березівської міжрайонної державної податкової інспекції Одеської області №/0 від 07.06.2010 року, №/1 від 30.06.2010 року, №/2 від 10.08.2010 року, №/3 від 20.10.2010 року про визначення податкового зобовязання за платежем: податок на додану вартість у сумі 255601,89 гривен.

В обґрунтування позовних вимог, в позові зазначено, що за результатами перевірки товариства з обмеженою відповідальністю «Агрошляхбуд», Березівською міжрайонною державною податковою інспекцією Одеської області складено акт перевірки № 55/23-3/05407344 від 28.05.2010 року. На підставі акту перевірки прийнято оскаржувані податкові повідомлення рішення /0 від 07.06.2010 року, №/1 від 30.06.2010 року, №/2 від 10.08.2010 року, №/3 від 20.10.2010 року про визначення податкового зобовязання за платежем: податок на додану вартість в сумі 255601,89 гривен, в тому числі за основним платежем 170401,26 грн. і штрафними санкціями 85200,63 грн. за допущені порушення вимог п.п. 7.2.6 п.7.2 ст.7, п.п 7.5.1 п.7.5 ст.7, п.п. 7.4.5 п.7.4 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість»№168/97-ВР від 03.04.1997 року із змінами та доповненнями. Позивач вважає податкові повідомлення рішення необґрунтованими та такими, що підлягають скасуванню, так як ТОВ «Агрошляхбуд»не допускало порушень Закону України «Про податок на додану вартість».

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі посилаючись на обґрунтування, викладені в позовній заяві та в письмових поясненнях, та просив задовольнити позовні вимоги.

28 грудня 2010 року, від Березівської міжрайонної державної податкової інспекції Одеської області до суду надійшли заперечення на адміністративний позов. Де відповідач зазначив, що Березівською міжрайонною державною податковою інспекцією Одеської області проведена виїзна позапланова перевірка ТОВ «Агрошляхбуд»своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків та зборів (обовязкових платежів), про що складено акт перевірки № 55/23-3/05407344 від 28.05.2010 року. В результаті перевірки встановлені порушення вимог п.п. 7.2.6 п.7.2 ст.7, п.п 7.5.1 п.7.5 ст.7, п.п. 7.4.5 п.7.4 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість»№168/97-ВР від 03.04.1997 року із змінами та доповненнями, в результаті чого ТОВ «Агрошляхбуд»визначене податкове зобовязання з податку на додану вартість в сумі 255601,89 гривен, в тому числі за основним платежем 170401,26 грн. і штрафними санкціями 85200,63 грн. за заниження податку на додану вартість, який підлягає сплаті до бюджету, внаслідок включення до складу податкового кредиту (в деклараціях з податку на додану вартість за березень 2008 р., червень 2008 р., січень 2009 р.) податкових накладних попереднього періоду. На підставі акту перевірки Березівською міжрайонною державною податковою інспекцією Одеської області винесені оскаржувані податкові повідомлення рішення.

Представник відповідача, в судовому засіданні заперечувала проти задоволення адміністративного позову, посилаючись на обставини, зазначені в запереченнях на адміністративний позов.

Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

ТОВ «Агрошляхбуд»(ідентифікаційний код 05407344), зареєстровано Іванівською районною державною адміністрацією Одеської області 23.01.2004 року, за адресою: 67200, Одеська область, Іванівський район, с. Прохорове, вул. Братів Лизогубових,1 (а.с 35) та перебуває на податковому обліку в Березівській міжрайонній державній податковій інспекціії Одеської області.

Згідно ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб визначений Конституцією та законами України.

Приписами п.1 ч.1 ст.11 Закону України «Про державну податкову службу в Україні»від 04.12.1990 року № 509-ХІІ (зі змінами та доповненнями) визначено, що органи державної податкової служби у випадках, в межах компетенції та у порядку, встановлених законами України, мають право здійснювати планові та позапланові виїзні перевірки своєчасності, достовірності, повноти нарахування і сплати податків та зборів (обов'язкових платежів), додержання валютного законодавства юридичними особами.

28 травня 2010 року на підставі наказу № 68 від 11.05.2010 року (а.с. 213) та направлення від 18.05.2010 року № 20, виданого Березівською міжрайонною державною податковою інспекцією Одеської області, співробітниками ДПІ проведено виїзну позапланову перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства, відображення податкового кредиту в деклараціях з податку на додану вартість за березень 2008 року, червень 2008 року, січень 2009 року.

За результатами перевірки складено акт № 55/23-3/05407344 від 28.05.2010 року (а.с. 7-19). В акті перевірки зазначено, що перевіркою встановлені порушення вимог п.п. 7.2.6 п.7.2 ст.7, п.п 7.5.1 п.7.5 ст.7, п.п. 7.4.5 п.7.4 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість», а саме: підприємством занижено податок на додану вартість в сумі 177250,00 грн. в т.ч. по періодах за червень 2008 року в сумі 177609,2 грн., за січень 2009 року в сумі 1280,8 грн.

В результаті перевірки ТОВ «Агрошляхбуд»донараховано податкове зобовязання по податку на додану вартість в сумі 255601,89 грн. Позивач, 01.06.2010 року, подав до Березівської міжрайонної державної податкової інспекції Одеської області, заперечення на акт перевірки (а.с. 216-218), які розглянуті відповідачем та задоволенні частково шляхом зменшення донарахованих сум за червень 2008 року на суму 6848,74 грн. (а.с. 219-222).

На підставі вказаного акту, податковим органом - Березівською міжрайонною державною податковою інспекцією Одеської області, прийнято податкові повідомлення рішення №/0 від 07.06.2010 року (а.с.20), №/1 від 30.06.2010 року (а.с.21), №/2 від 10.08.2010 року (а.с.22), №/3 від 20.10.2010 року (а.с.23), в яких зазначено, що за порушення п.п. 7.2.6 п.7.2 ст.7, п.п 7.5.1 п.7.5 ст.7, п.п. 7.4.5 п.7.4 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість»позивачу визначено податкове зобовязання за платежем податок на додану вартість в сумі 255601,89 гривен, в тому числі за основним платежем 170401,26 грн. і штрафними санкціями 85200,63 грн..

Правомірність вказаних податкових повідомлень рішень є предметом даного спору.

Як вбачається з акту перевірки, підставою для прийняття оспорюваних рішень слугував висновок податкового органу про порушення позивачем вимог п.п. 7.2.6 п.7.2 ст.7, п.п 7.5.1 п.7.5 ст.7, п.п. 7.4.5 п.7.4 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість», що полягало у неправомірному, на думку відповідача, заниженні податку на додану вартість, який підлягає сплаті до бюджету, внаслідок включення до складу податкового кредиту (в деклараціях з податку на додану вартість за березень 2008 р., червень 2008 р., січень 2009 р.) податкових накладних попереднього періоду.

Представник позивача в судовому засіданні надав пояснення, що акт перевірки № 55/23-3/05407344 від 28.05.2010 року, на підставі якого винесені оскаржувані повідомлення-рішення, складено Березівською МДПІ за результатами виїзної позапланової перевірки позивача з питань дотримання податкового законодавства, податкового кредиту в деклараціях з ПДВ за березень 2008 року, червень 2008 року, січень 2009 року. При цьому, представник ТОВ «Агрошляхбуд»вказав на те, що вищезазначені декларації з ПДВ, податкові накладні цих періодів, їх наявність на момент перевірки, правомірність включення податкових накладних попередніх періодів до податкового кредиту у деклараціях з ПДВ за червень 2008 року, січень 2009 року вже були перевірені та підтверджені Березівською МДПІ за результатами виїзної планової перевірки ТОВ «Агрошляхбуд»у липні 2009 року, про що свідчить акт виїзної планової перевірки ТОВ «Агрошляхбуд»від 07.07.2009 року № 60/23-1/05407344 Березівської МДПІ за період 01.01.2008 року по 31.03.2009 року (а.с.180-203).

Під час розгляду справи судом встановлено, що Березівською МДПІ в судовому засіданні не доведено що ТОВ «Агрошляхбуд» при відображенні податкового кредиту в деклараціях з податку на додану вартість за березень 2008 року, червень 2008 року, січень 2009 року допустило порушення вимог п.п. 7.2.6 п.7.2 ст.7, п.п 7.5.1 п.7.5 ст.7, п.п. 7.4.5 п.7.4 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість».

В акті перевірки та в податкових повідомленнях-рішеннях зазначено що позивачем порушено вимог п.п. 7.2.6 п.7.2 ст.7, п.п 7.5.1 п.7.5 ст.7, п.п. 7.4.5 п.7.4 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість».

Відповідно до пункту 1.7 статті 1 Закону України «Про податок на додану вартість»визначено, що податковий кредит - це сума, на яку платник податку має право зменшити податкове зобов'язання звітного періоду, що визначена згідно з цим Законом.

Правила формування податкового кредиту платниками податку на додану вартість визначені статтею 7 Закону.

Згідно п.п. 7.2.4 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість», право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку у порядку, передбаченому статтею 9 цього Закону, ТОВ «Агрошляхбуд»є платником податку на додану вартість. Датою виникнення права платника податку на податковий кредит вважається дата здійснення першої з подій: або дата списання коштів з банківського рахунку платника податку в оплату товарів (робіт, послуг), дата виписки відповідного рахунку (товарного чека) - в разі розрахунків з використанням кредитних дебетових карток або комерційних чеків; або дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг) (п.п. 7.5.1 Закону).

Березівською МДПІ, виходячи з самостійного тлумачення норм податкового законодавства, зроблено висновок про те, що нібито ТОВ «Агрошляхбуд»прийняло рішення не формувати податковий кредит за березень 2008 року, червень 2008 року, січень 2009 року. Однак, зазначене припущення не ґрунтується на нормах чинного законодавства та є наслідком невірного трактування Закону перевіряючими.

Згідно п. 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. п. 5.1. ст. 5 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», податкове зобов'язання, самостійно визначене платником податків у податковій декларації, вважається узгодженим з дня подання такої податкової декларації

Згідно п. п. 7.2.1 п. 7.2 ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість" (далі по тексту - Закон) платник податку зобов'язаний надати покупцю податкову накладну.

Відповідно до п. п. 7.2.3 п.7.2. ст. 7 Закону податкова накладна складається у момент виникнення податкових зобов'язань продавця у двох примірниках. Оригінал податкової накладної надаються покупцю, копія залишається у продавця товарів (робіт, послуг).

Згідно п.п.7.2.6 п. 7.2 ст.7 Закону податкова накладна видається платником податку, який поставляє товари (послуги), на вимогу їх отримувача, та є підставою для нарахування податкового кредиту.

Підпунктом 7.5.1 п. 7.5 ст. 7 Закону встановлено, що датою виникнення права платника податку на податковий кредит вважається дата здійснення першої з подій:

-або дата списання коштів з банківського рахунку платника податку в оплату товарів (робіт, послуг), дата виписки відповідного рахунку (товарного чека) - в разі розрахунків з використанням кредитних дебетових карток або комерційних чеків;

-або дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг).

Виходячи з аналізу вказаних норм, право на податковий кредит виникає в момент здійснення однієї з двох подій, які визначені п.7.5 ст. 7 Закону, підставою для нарахування податкового кредиту є належним чином оформлена податкова накладна.

При цьому варто зазначити, що позивач, користуючись правом, наданим п.п. 5.1. ст. 5 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», в рамках 1095 діб, уточнив показники декларації з податку на додану вартість, що цілком відповідає вимогам чинного законодавства в сфері оподаткування.

Згідно п.п. 7.2.3 Закону, платники податку повинні зберігати податкові накладні протягом строку, передбаченого законодавством для зобов'язань із сплати податків. Згідно пп. 15.1.1 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», податковий орган має право самостійно визначити суму податкових зобов'язань платника податків у випадках, визначених цим Законом, не пізніше закінчення 1095 дня, наступного за останнім днем граничного строку подання податкової декларації». Необхідно звернути увагу на те, що Законом України "Про податок на додану вартість" не заборонено відносити до складу податкового кредиту податкові накладні попередніх звітних періодів в межах передбачених Законом строків давності.

Отже, податкові накладні можна відображати у складі податкового кредиту з урахуванням терміну давності у межах 3 років (1095 днів).

Факт надходження податкових накладних підтверджується реєстром отриманих та виданих податкових накладних №6 (а.с. 168-172).

Відповідно до п.п.7.2.6 п.7.2 ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість", податкова накладна видається платником податку, який поставляє товари (послуги), на вимогу їх отримувача, та є підставою для нарахування податкового кредиту. У разі відмови з боку постачальника товарів (послуг) надати податкову накладну або при порушенні ним порядку її заповнення, отримувач таких товарів (послуг) має право додати до податкової декларації за звітний податковий період заяву зі скаргою на такого постачальника, яка є підставою для включення сум цього податку до складу податкового кредиту. До заяви додаються копії товарних чеків або інших розрахункових документів, що засвідчують факт сплати податку внаслідок придбання таких товарів (послуг).

Отримання такої скарги є підставою для проведення позапланової виїзної перевірки такого постачальника для з'ясування достовірності та повноти нарахування ним зобов'язань з цього податку за такою цивільно-правовою операцією. Однак, зазначеною нормою Закону надано право подання такої скарги, а не зобов'язання покупця подавати скаргу, і відповідно не є тією підставою, яка може свідчити про відмову ТОВ «Агрошляхбуд»від формування податкового кредиту.

До Березівської МДПІ скарги від позивача не надходили. Законом не передбачено можливості для платника приймати самостійне рішення щодо відстрочення реалізації своїх прав на отримання податкового кредиту після настання дати виникнення права на податковий кредит. Тобто, на переконання посадових осіб Березівської МДПІ, якщо на дату виникнення права на податковий кредит (в тому числі і в частині окремих сум податку) платник таким правом не скористався, вважається, що ним прийнято рішення не формувати податковий кредит з використанням зазначених сум податку.

Проте, суд не погоджується із такими висновками відповідача, виходячи з наступного.

Виходячи з аналізу вищезазначених норм, право на податковий кредит виникає в момент здійснення однієї з двох подій, які визначені п.7.5 ст. 7 Закону, а підставою для нарахування податкового кредиту є належним чином оформлена податкова накладна.

В той же час, відповідно до вимог п.п. 7.2.6 п.7.2 ст.7 Закону, у разі відмови з боку постачальника товарів (послуг) надати податкову накладну або при порушенні ним порядку її заповнення отримувач таких товарів (послуг) має право додати до податкової декларації за звітний податковий період заяву зі скаргою на такого постачальника, яка є підставою для включення сум цього податку до складу податкового кредиту. До заяви додаються копії товарних чеків або інших розрахункових документів, що засвідчують факт сплати податку внаслідок придбання таких товарів (послуг).

При цьому, в зазначеній нормі закріплено саме право, а не обовязок позивача товарів подати скаргу на контрагента у разі відмови останнім надати податкову накладну,

Таким чином, Товариство з обмеженою відповідальністю "Агрошляхбуд" не зобовязано було складати заяви та скарги на дії контрагентів на підставі п.п. 7.2.6 п.7.2 ст. 7 Закону, оскільки контрагенти не відмовлялися надавати податкові накладні.

Подання скарги на дії постачальника є правом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрошляхбуд" , а не його обовязком. Відсутність скарги на дії контрагентів не може розцінюватись в якості відмови позивача від права на податковий кредит.

Окремо варто зауважити, що відповідно до положень п.п. 5.1. ст. 5 Закону України Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами, податкове зобов'язання, самостійно визначене платником податків у податковій декларації, вважається узгодженим з дня подання такої податкової декларації.

Зазначене податкове зобов'язання не може бути оскаржене платником податків в адміністративному або судовому порядку. Якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 15 цього Закону) платник податків самостійно виявляє помилки у показниках раніше поданої податкової декларації, такий платник податків має право надати уточнюючий розрахунок.

Платник податків має право не подавати такий розрахунок, якщо такі уточнені показники зазначаються ним у складі податкової декларації за будь-який наступний податковий період, протягом якого такі помилки були самостійно виявлені. Форма уточнюючих розрахунків визначається у порядку, встановленому для податкових декларацій.

З огляду на викладені вище норми, можна дійти висновку, що позивач мав право включити до складу податкового кредиту з ПДВ в деклараціях за березень 2008 р., червень 2008 року та січень 2009 року суми податку, сплаченого в попередніх періодах

Згідно п.п.7.7.1 п.7.7 ст. 7 Закону сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного податкового періоду та сумою податкового кредиту такого звітного податкового періоду. При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з цього податку, що виник за попередні податкові періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до закону), а при його відсутності - зараховується до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

На переконання суду, з огляду на наведені норми, позивачем правомірно було включено до податкового кредиту за березень 2008 р., червень 2008 року та січень 2009 року з урахуванням податкового кредиту, що виник за рахунок сплати податку на додану вартість в попередніх періодах, але не включеного до складу податкового кредиту в деклараціях у періоди, коли такий податок був фактично сплачений у звязку із отриманням податкових накладних із запізненням.

Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що податкові повідомлення - рішення №/0 від 07.06.2010 року, №/1 від 30.06.2010 року, №/2 від 10.08.2010 року, №/3 від 20.10.2010 року, винесені з порушенням вимог ч.2 ст. 19 Конституції України, тому зазначені податкові повідомлення-рішення є протиправними.

Крім того, судом встановлено, що Деларації з ПДВ за березень 2008 року, червень 2008 року та січень 2009 року, податкові накладні цих періодів, їх наявність на момент перевірки, правомірність включення податкових накладних попередніх періодів до податкового кредиту у Деклараціях з ПДВ за червень 2008 року та січень 2009 року вже були перевірені та підтверджені Березівською МДПІ за результатами виїзної планової перевірки ТОВ «Агрошляхбуд» у липні 2009 року, що підтверджується актом від 07.07.2009 року № 60/23-1/05407344 (а.с.180-203).

Відповідно до пункту 4 Указу Президента України «Про деякі заходи з дерегулювання підприємницької діяльності»№ 817/98 від 23.07.1998 року вищестоящий контролюючий орган може за власною ініціативою перевірити достовірність висновків нижчестоящого контролюючого органу шляхом перевірки документів обов'язкової звітності суб'єкта підприємницької діяльності або висновків акта перевірки, складеного нижчестоящим контролюючим органом. Вищестоящий контролюючий орган вправі прийняти рішення щодо повторної перевірки суб'єкта підприємницької діяльності лише у тому разі, коли стосовно посадових або службових осіб контролюючого органу, які проводили планову або позапланову перевірку зазначеного суб'єкта, розпочато службове розслідування або порушено кримінальну справу.

Отже, лише вищестоящий контролюючий орган може за власною ініціативою перевірити достовірність висновків нижчестоящого контролюючого органу шляхом перевірки документів обов'язкової звітності суб'єкта підприємницької діяльності або висновків акта перевірки, складеного нижчестоящим контролюючим органом.

В матеріалах справи відсутні докази на предмет розпочатих службових розслідувань чи порушення кримінальної справи стосовно посадової особи, яка проводила попередню перевірку позивача, не вбачається відповідного рішення ДПА України за підписом її Голови на проведення повторної перевірки позивача за перевірений раніше період.

Висновки попереднього акту перевірки від 07.07.2009 року № 60/23-1/05407344 не були оскаржені сторонами та не є предметом розгляду цього спору

Таким чином податковим органом було неправомірно проведено перевірку підприємця двічі за один і той самий період.

З урахуванням обставин справи та вище викладеного, суд дійшов висновку, що податкові повідомлення-рішення №/0 від 07.06.2010 року, №/1 від 30.06.2010 року, №/2 від 10.08.2010 року, №/3 від 20.10.2010 року про визначення податкового зобовязання за платежем: податок на додану вартість у сумі 255601,89 гривен, прийняті відповідачем в порушення діючого законодавства, а позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрошляхбуд", засновані на діючому законодавстві, є обґрунтованими та підлягають задоволенню з урахуванням приписів ч. 2 ст. 11 КАС України, а саме суд вважає що зазначені податкові повідомлення-рішення є протиправними та підлягають скасуванню.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 6, 9, 69-72, 86, 158-163, 167, 186, 254 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «Агрошляхбуд» задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Березівської міжрайонної державної податкової інспекції Одеської області: №/0 від 07.06.2010 року, №/1 від 30.06.2010 року, №/2 від 10.08.2010 року, №/3 від 20.10.2010 року про визначення податкового зобовязання за платежем: податок на додану вартість у сумі 255601,89 гривен.

Постанова набирає законної сили згідно ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст. ст. 185 -187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складено та підписано суддею 04.03.2011 року.

Суддя Вовченко O.A.

04 березня 2011 року