Справа № 823/2564/15
Суддя: О.А. Рідзель
Дата ухвалення: 2015-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2015 року справа № 823/2564/15

12 год. 30 хв.м. Черкаси
Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Рідзеля О.А.,

при секретарі судового засідання - Педані О.В.,

за участю: представника позивача ОСОБА_1 - за довіреністю, представника відповідача ОСОБА_2 - за довіреністю, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до державної податкової інспекції у м. Черкасах Головного управління ДФС у Черкаській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом звернувся ОСОБА_3 (далі - позивач) до державної податкової інспекції у м. Черкасах Головного управління ДФС у Черкаській області (далі - відповідач), в якому просить скасувати податкове повідомлення-рішення (далі - ППР) від 19.06.2015 №14434-17 державної податкової інспекції у м. Черкасах Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області про визначення суми податкового зобовязання ОСОБА_3, транспортного податку на загальну суму 25 000 грн.

Позов мотивовано тим, що позивачем 21.08.2012 придбано автомобіль Nissan Murano 2010 року виробництва з обємом двигуна 3498 куб. см., а відповідно до ст. 267 Податкового кодексу України (далі ПК України) обєктом оподаткування є легкові автомобілі, які використовувалися до 5 років і мають обєм циліндрів двигуна понад 3000 куб. см. Таким чином, у 2015 автомобіль 2010 року виробництва не є обєктом оподаткування, обовязок щодо сплати транспортного податку виникав би з 2010 до 2014 рік.

Відповідач проти задоволення позову заперечував з тих підстав, що автомобіль 2010 року випуску з обємом двигуна 3498 куб. см право власності на який зареєстровано 21.08.2012 за ОСОБА_3 використовувався з вказаного періоду відповідно до п.п. 14.1.251 п.14.1 ст.14 ПК України та є обєктом оподаткування у розумінні ст. 267 ПК України. Тому, приймаючи оскаржуване ППР, відповідач діяв на підставі та в межах повноважень, визначених Законом.

У судових засіданнях представники сторін підтримали свої правові позиції у спорі.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з огляду на таке.

Відповідно до матеріалів справи ОСОБА_3 є власником транспортного засобу (далі - ТЗ) Nissan Murano 2010 року випуску з обємом двигуна 3498 куб. см., дата реєстрації ТЗ - 21.08.2012., реєстраційний номер СА9919ВВ, тип легковий універсал-В.

Законом України «Про внесення змін до ПК України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28.12.2014 внесено зміни до ст.267 ПК України. Відповідно до вимог ст.267 ПК України з урахуванням змін, платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до п.п.267.2.1 п.267.2 цієї статті є об'єктами оподаткування.

Судом встановлено, що ДПІ у м. Черкасах ГУ ДФС у Черкаській області прийнято ППР форми «Ф» від 19.06.2015 №14434-17, яким визначено суму податкового зобовязання за платежем «транспортний податок, сплачений фізичними особами, які є власниками ТЗ» - 25 000 грн.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює ПК України.

Відповідно до п.п.54.3.3 п.54.3 ст.54 ПК України контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов'язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

Згідно із п.п. 267.1.1 п. 267.1 ст. 267 ПК України платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до п.п.267.2.1 п.267.2 цієї статті є об'єктами оподаткування.

Підпунктом 267.2.1 п.267.2 ст.267 ПК України встановлено, що об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, які використовувалися до 5 років і мають об'єм циліндрів двигуна понад 3000 куб. см. Базою оподаткування є легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до п.п. 267.2.1 п. 267.2 цієї статті (п.п.267.3.1 п.267.3 ст.267 ПК України).

Відповідно до п.п.267.5.1 п.267.5 ст.267 ПК України, базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Календарний рік - це проміжок часу з 1 січня по 31 грудня, що триває 365 або 366 (у високосному році) календарних днів. Річний обсяг повинен обчислюватися за календарний рік, а не за будь-які 12 місяців за вибором податкового органу.

Зазначена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 16.04.2013 у справі №21-94а13 та від 06.11.2013 у справі №21-372а13.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію ТЗ автомобіль Nissan Murano 2010 року випуску зареєстрований 21.08.2012 за ОСОБА_3

Судом враховано, що автомобіль позивача зареєстрований у 2010 році, а об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, які використовувалися до 5 років. Базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року, тому суд прийшов до висновку, що у 2015 році автомобіль позивача не є об'єктом оподаткування відповідно до ст.267 ПК України, оскільки рахуються календарні роки з 01.01.2010 по 31.12.2010, з 01.01.2011 по 31.12.2011, з 01.01.2012 по 31.12.2012, з 01.01.2013 по 31.12.2013, з 01.01.2014 по 31.12.2014.

Відповідно до п.14.1.251 п.14.1 ст.14 ПК України транспортні засоби, що використовувалися, - транспортні засоби, на які уповноваженими державними органами, в тому числі іноземними, видані реєстраційні документи, що дають право експлуатувати такі транспортні засоби. Згідно із пп.14.1.163 п.14.1 ст.14 ПК України перша реєстрація транспортного засобу - реєстрація транспортного засобу, яка здійснюється уповноваженими державними органами України щодо цього транспортного засобу в Україні вперше.

Статтею 34 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 №3353 встановлено, що державна реєстрація транспортного засобу полягає у здійсненні комплексу заходів, пов'язаних із перевіркою документів, які є підставою для здійснення реєстрації, звіркою і за необхідності, дослідженням ідентифікаційних номерів складових частин та оглядом транспортного засобу, оформленням і видачею реєстраційних документів та номерних знаків. Державній реєстрації та обліку підлягають призначені для експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування транспортні засоби усіх типів: автомобілі, автобуси, мотоцикли всіх типів, марок і моделей, самохідні машини, причепи та напівпричепи до них, мотоколяски, інші прирівняні до них транспортні засоби та мопеди, що використовуються на автомобільних дорогах державного значення.

З огляду на досліджені судом докази, суд приходить до висновку, що контролюючим органом неправомірно нараховано транспортний податок ОСОБА_3, а висновки відповідача не ґрунтуються на фактичних обставинах справи і вимогах чинного законодавства з питань оподаткування.

Суд звертає увагу, що позивач придбав автомобіль у 2012 році та сплатив усі податки та збори, що необхідно було сплатити у відповідності до діючого законодавства на момент придбання транспортного засобу.

За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у ч.1 ст.58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Тобто щодо юридичної відповідальності застосовується новий закон чи інший нормативно-правовий акт, що пом'якшує або скасовує відповідальність особи за вчинене правопорушення під час дії нормативно-правового акта, яким визначались поняття правопорушення і відповідальність за нього.

Дана правова позиція викладена у рішенні Конституційного Суду України від 09.02.1999 у справі № 1-7/99.

Таким чином, контролюючим органом неправомірно застосовано норми ПК України для нарахування транспортного податку щодо ОСОБА_3

Пунктами 1-8 ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Вирішуючи спір, суд враховує, що у силу вимог ч.2 ст.49 КАС України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов'язки, що з огляду на запроваджений ст.8 Конституції України принцип верховенства права та в кореспонденції з приписами ч.1 ст.71 КАС України означає обовязок кожної особи, яка бере участь в адміністративній справі довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу.

Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Частиною 2 ст.71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. У цьому контексті суд зазначає, що заперечуючи проти позову за правилами ч.2 ст.71 КАС України, відповідач не довів правомірність прийняття спірного податкового повідомлення-рішення.

Врахувавши наведені норми та зясовані обставини, суд дійшов висновку, що оскаржуване ППР прийнято без урахування, зокрема, усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, що призвело до настання для позивача негативних матеріальних наслідків, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до п.1 ст.94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи обґрунтованість позовних вимог, суд дійшов висновку про необхідність стягнення судового збору на користь позивача з державної податкової інспекції у м. Черкасах Головного управління ДФС у Черкаській області у розмірі 182 (сто вісімдесят дві) грн. 70 коп. відповідно до квитанції № ПН12700 від 19.08.2015.

Керуючись статтями 160, 162, 163, 167, 185-187, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення державної податкової інспекції у м. Черкасах Головного управління ДФС у Черкаській області №14434-17 від 19.06.2015.

Стягнути з державної податкової інспекції у м. Черкасах Головного управління ДФС у Черкаській області на користь ОСОБА_3 (і.н. НОМЕР_1) судовий збір в розмірі 182 (сто вісімдесят дві) грн. 70 коп. відповідно до квитанції № ПН12700 від 19.08.2015.

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд в порядку, передбаченому статтями 185 187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.А. Рідзель

Повний текс рішення складено у повному обсязі 30 вересня 2015 року