Справа № 826/12016/15
Суддя: Федорчук А.Б.
Дата ухвалення: 2015-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

24 вересня 2015 року № 826/12016/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Федорчука А.Б., розглянувши адміністративну справу в письмовому провадженні

за позовом ОСОБА_1
доФонду гарантування вкладів фізичних осіб, Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «БГ Банк» Новікової М.М.
про визнання протиправною бездіяльності, зобов'язати вчинити дії ,

На підставі ч.6 ст.128 КАС України, Суд розглядає справу у письмовому провадженні.

В С Т А Н О В И В:

Позивач, в особі ОСОБА_1 (надалі - Позивач), звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (надалі - Відповідач 1), Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію «ПАТ «БГ Банк» Новікової М.М. (надалі - Відповідач 2) про визнання протиправною бездіяльності Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо ненадання відповіді на заяву про виплату гарантованої суми відшкодування; визнання протиправною бездіяльності Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «БГ Банк» Новікової Марії Миколаївни щодо не включення ОСОБА_1 до переліку вкладників ПАТ «БГ Банк», які мають право на відшкодування вкладів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб; зобов'язання Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «БГ БАНК» Новікової Марії Миколаївни внести ОСОБА_1, в перелік вкладників ПАТ «БГ Банк», які мають право на відшкодування за рахунок шляхом надання Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію про вкладника ОСОБА_1, стосовно здійснення йому виплати по відшкодуванню вкладу за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за договором від 27 червня 2014 року №ДФ-063125 банківського вкладу (депозиту) (Вклад «Класичний» без права поповнення зі щомісячною сплатою процентів).

В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначає, що на час звернення до суду Позивачем не отримано грошових коштів, які на думку Позивача належать йому та останнього не включено до Переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, що в свою чергу, позбавило Позивача можливості отримати суму відшкодування, яка гарантована законодавством.

Відповідач 1 проти позовних вимог заперечував з підстав, викладених у письмових запереченнях, які долучено до матеріалів справи, явку свого уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив. Зокрема в письмових запереченнях відповідач посилався на відсутність протиправної бездіяльності, оскільки Фонд не володів і не повинен був володіти жодною додатковою інформацією про позивача, окрім тієї, що містилась в Переліку вкладників на підставі якого формується загальний реєстр. Оскільки позивач був відсутній у вказаному переліку вкладників відповідачем правомірно не включено позивача до загального реєстру вкладників.

Представником Відповідача 2 надано суду письмові заперечення. В обґрунтування заперечень зазначено, що включення певного вкладника банку до повного переліку вкладників, а потім і до загального реєстру означає підтвердження права цієї особи на отримання коштів від Фонду, проте, Позивач не набув такого права і не має законних підстав для включення його до такого повного переліку, оскільки грошові кошти були перераховані з рахунку іншого вкладника на рахунок Позивача, а тому, є підстави вважати, що була проведена низка операцій, результатом яких стало збільшення гарантованої суми відшкодування за вкладами фізичних осіб Фондом гарантування вкладів фізичних осіб.

Крім того, Відповідачем 2 надано суду докази надсилання Позивачу відповіді на його звернення та зазначено, що Договір банківського вкладу визнано нікчемним.

Представник Відповідач 2 проти позовних вимог заперечував в повному обсязі та просив Суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

У відповідності до ч.6 ст.128 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Розглянувши подані документи та матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти позову, оцінивши докази, які мають значення для розгляду та вирішення справи, судом встановлено наступне.

Між ОСОБА_1 (Клієнт), з однієї сторони, та ПАТ «Банк Перший» (правонаступником якого є ПАТ «БГ Банк») (Банк), з іншої сторони, 05.06.2014 року було укладено Договір банківського рахунку НОМЕР_1 (надалі - Договір НОМЕР_1).

Згідно з п. 1.1. Договору НОМЕР_1, в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Банк відкриває Клієнту поточний рахунок НОМЕР_2 в національній валюті України (Гривня) (надалі - Рахунок), на який зобов'язується приймати та зараховувати грошові кошти, що надходять Клієнту, для зберігання і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів.

Згідно платіжного доручення від №108362 від 27.06.2014 року на рахунок Позивача були зараховані грошові кошти в сумі 180 000,00 гривень.

Між ОСОБА_1 (Вкладник), з однієї сторони, та ПАТ «Банк Перший» (Банк), з іншої сторони, укладено Договір №ДФ-063125 банківського вкладу (депозиту) (Вклад «Класичний» без права поповнення зі щомісячною сплатою процентів) від 27.06.2014 року (надалі - Договір №ДФ-063125).

Згідно з п. 1.1 - п. 1.2 Договору №ДФ-063125, в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Вкладник передав, а Банк прийняв для зберігання грошові кошти у національній валюті України (Гривня), що надійшли від Вкладника на його вкладний (депозитний) рахунок № НОМЕР_3 у ПУБЛІЧНОМУ АКЦІОНЕРНОМУ ТОВАРИСТВІ "БАНК ПЕРШИЙ", Код банку 320995, (надалі - Рахунок), в розмірі, що дорівнює сумі, зафіксованій в документі, який видається Банком Вкладнику на підтвердження внесення останнім коштів (надалі - Підтверджуючий документ), на строк - 185 днів, з 27 червня 2014 р. до 29 грудня 2014 р. (далі - Строк Вкладу). В день укладання цього Договору Вкладник передав, а Банк прийняв на Рахунок грошові кошти в розмірі - 180000,00 (Сто вісімдесят тисяч грн. 00 коп.) гривень (надалі Вклад).

З платіжного доручення №108461 від 27 червня 2014 року вбачається, що Позивач перерахував кошти зі свого поточного рахунку на депозитний в розмірі 180 000,00 грн.

Для обслуговування депозитного Договору між позивачем та Банком було укладено Договір №VС/2014-06/36 про відкриття та обслуговування поточного рахунку фізичної особи для проведення операцій з використанням електронного платіжного засобу від 27.06.2014 року.

Постановою правління Національного банку України від 06.11.2014р. №709/БТ, ПАТ "БГ Банк" віднесено до категорії проблемних та запроваджено режим контролю за діяльністю ПАТ "БГ Банк" строком до 180 днів.

На підставі постанови Правління Національного банку України від 27.11.2014 №745 "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "БГ БАНК" до категорії неплатоспроможних", виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 27.11.2014р. №131 "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "БГ БАНК", згідно з яким з 28.11.2014 запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в Публічному акціонерному товаристві "БГ - БАНК".

Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 26.02.15р. №134 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "БГ БАНК", виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) прийнято рішення від 27.02.2015 № 43 "Про початок процедури ліквідації ПАТ "БГ БАНК" та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку", згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "БГ БАНК" (далі - ПАТ "БГ БАНК") та призначено уповноваженою особою Фонду па ліквідацію ПАТ "БГ БАНК" провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Новікову Марію Миколаївну строком на 1 рік з 27.02.2015 по 26.02.2016 включно.

На офіційному сайті Фонду опубліковано оголошення про те, що з 06.03.2015 року Фонд розпочинає виплати коштів вкладникам ПАТ «БГ Банк»; для отримання коштів вкладники банку можуть звертатись до установ банку-агента Фонду - ПАТ «УКРІНБАНК»; виплати гарантованої суми відшкодування здійснюватимуться відповідно до Загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок

Позивач зазначає, що 13.05.2015 року звернувся до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та Директора-розпорядника Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з проханням виплатити йому гарантовану суму відшкодування за вкладом.

Проте, станом на момент звернення позивача до суду відповіді від Відповідача 1 отримано не було, до повного переліку вкладників та відповідно до загального реєстру вкладників позивача включено також не було.

Повно та всебічно дослідивши наявні матеріали справи, а також норми чинного законодавства, суд прийшов до висновку про не обґрунтованість позовних вимог виходячи з наступного.

Згідно з ч.1 ст.3 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23 лютого 2012 року №4452-VI (далі - Закон №4452-VI), Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Відповідно до ч.3 ст.12 Закону №4452-VI, виконавча дирекція Фонду має такі повноваження у сфері забезпечення відшкодування коштів за вкладами: 1) визначає порядок ведення реєстру учасників Фонду; 2) визначає порядок відшкодування Фондом коштів за вкладами відповідно до розділу V цього Закону; 3) визначає порядок ведення банками бази даних про вкладників та ведення Фондом відповідної узагальненої бази даних; 4) приймає рішення про відшкодування коштів за вкладами у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; 5) затверджує порядок визначення банків-агентів та визначає на підставі цього порядку банків-агентів; 6) приймає рішення про оплату Фондом витрат, пов'язаних із процедурою виведення неплатоспроможного банку з ринку, у межах кошторису витрат Фонду, затвердженого адміністративною радою Фонду; 7) встановлює вимоги до змісту договорів банківського вкладу, договорів банківського рахунка з питань, що стосуються функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб.

Частиною 1 ст.26 Закону №4452-VI, передбачено, що Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Згідно ч.1 ст.27 Закону №4452-VI, Уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

У відповідності до частин 5 та 6 ст.27 Закону №4452-VI, протягом шести днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах «Урядовий кур'єр» або «Голос України» та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію формує перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до частини четвертої статті 26 цього Закону.

Відповідно до Закону №4452-VI розроблено Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затверджене рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09 серпня 2012 року № 14 (далі - Положення № 14).

Згідно з пунктів 3, 4 розділу ІІІ Положення №14, Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує та подає до Фонду повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду (додаток 8), із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню (далі - Перелік), перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4 - 6 частини четвертої статті 26 Закону, а також перелік осіб, які на індивідуальній основі отримують від банку проценти за вкладом на більш сприятливих договірних умовах, ніж звичайні, або мають інші фінансові привілеї від банку.

Перелік складається станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку і включає суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується, виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів (зменшених на суму податку), але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Визначений у Переліку залишок гарантованої суми надається з урахуванням розрахункових сум, сплачених вкладнику протягом дії тимчасової адміністрації у неплатоспроможному банку. Якщо вкладник не отримав свої вклади у межах граничного розміру суми відшкодування протягом дії тимчасової адміністрації за рахунок цільової позики Фонду, така сума відшкодування включається до Переліку.

Згідно п. 6 Положення №14, протягом процедури ліквідації уповноважена особа Фонду може надавати до Фонду додаткову інформацію про вкладників стосовно: зменшення (збільшення) кількості вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування; зміни розміру належних їм сум; зміни особи вкладника; змін реквізитів вкладників; змін розміру сум разом із змінами реквізитів вкладників. Додаткова інформація залежно від її типу надається окремими файлами, що формуються згідно з додатками 9 та 10 до цього Положення.

Відповідно до п.2, 3 розділу IV Положення №14, Фонд складає на підставі Переліку Загальний Реєстр вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, за формою, наведеною у додатку 11 до цього Положення.

Крім того, частинами 2, 3 та 5 ст.38 Закону №4452-VI, передбачено, що протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: 1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог; 2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим; 3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору; 4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна; 5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України «Про банки і банківську діяльність»; 6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України.

Уповноважена особа Фонду: 1) протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів; 2) вживає заходів до витребування (повернення) майна (коштів) банку, переданого за такими договорами; 3) має право вимагати відшкодування збитків, спричинених їх укладенням.

У разі отримання повідомлення уповноваженої особи Фонду про нікчемність правочину на підставах, передбачених частиною третьою цієї статті, кредитор зобов'язаний повернути банку майно (кошти), яке він отримав від такого банку, а у разі неможливості повернути майно в натурі - відшкодувати його вартість у грошових одиницях за ринковими цінами, що існували на момент вчинення правочину.

Згідно частин 1, 2 ст.228 Цивільного кодексу України, правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

У відповідності до ч.2 ст.38 Закону №4452-VI, протягом дії тимчасової адміністрації Уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною 3 ст.38 даного Закону.

Таким чином, Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «БГ Банк» Новікова М.М. зобов'язана забезпечити перевірку договорів (правочинів) укладених банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку на предмет виявлення договорів (правочинів), виконання яких спричинило або може спричинити погіршення фінансового стану банку.

Отже, враховуючи зазначене, суд звертає увагу, що Відповідач-2 має право для здійснення перевірки рахунки на яких знаходяться кошти.

Судом встановлено, що на виконання обов'язків, передбачених ст. 38 Закону №4452 Наказом Тимчасової адміністрації №1-зд від 08.01.2015 року «Про здійснення службового розслідування у ПАТ «БГ Банк»» було ініційовано перевірку в ПАТ «БГ Банк» депозитних договорів, укладених з фізичними особами у період з 27.06.2014 року та джерел походження коштів, що надходили на поточні рахунки клієнтів фізичних осіб з 27.06.2014 року по депозитних та поточних рахунках фізичних осіб, за якими є залишки коштів станом на початок дня 28.11.2014 року (надалі - Наказ №1-зд).

Відповідно до ч.1 ст.56 Закону України «Про Національний банк України» визначено, що Національний банк видає нормативно-правові акти з питань, віднесених до його повноважень, які с обов'язковими для органів державної влади і органів місцевого самоврядування, банків, підприємств, організацій та установ незалежно від форм власності, а також для фізичних осіб.

Згідно з п.1.1 - п.1.3 Наказу №311-зд від 27 червня 2014 року «Про тимчасове зупинення здійснення деяких операцій» (надалі - Наказ №311-зд від 27 червня 2014 року), було прийнято рішення у ПАТ «Банк Перший» зупинити з 27 червня до 27 грудня 2014 року (включно) здійснення таких операцій: Залучення у вклади (депозити) коштів від фізичних осіб (у тому числі з видачею ощадних депозитних сертифікат і в) у національній та іноземній валютах, а також у банківських металах, крім операцій з членами Спостережної ради, Правління. Ревізійної комісії Банку, власників істотної участі банку, а також у разі залучення коштів на умовах субординованого боргу. Відкриття поточних рахунків (у тому числі карткових) фізичним особам. Зарахування на рахунки фізичних осіб коштів, що переказуються з рахунків, відкритих у ПАТ «Банк Перший».

На підставі Наказу №1-зд від 08.01.2015 року було здійснено перевірку за результатом перевірки складено Акт службового розслідування від 14.01.2015 року (надалі - Акт службового розслідування від 14.01.2015 року).

В Акті службового розслідування від 14.01.2015 року зазначено, що Постановою Правління Національного баку України від 26 червня 2014 року №383 Про застосування до ПАТ «Банк Перший» заходів впливу та призначення куратора (далі - Постанова НБУ №383) було прийнято рішення заборонити ПАТ «Банк Перший» з 27 червня до 27 грудня 2014 року (включно) здійснення залучення у вклади (депозити) коштів від фізичних осіб (у тому числі з видачею депозитних сертифікатів) у національній та іноземній валютах, відкриття поточних рахунків ( у тому числі карткових) фізичним особам, зарахування на рахунки фізичних осіб коштів, що переказуються з рахунків, відкритих у ПАТ «Банк Перший».

Комісією було зібрано та досліджено документи, пов'язані з укладанням між фізичними особами в кількості 20 осіб та ПАТ «БГ БАНК» (ПАТ «БАНК ПЕРШИЙ») в період з 27.06.2014 року по 03.07.2014 року депозитних договорів, відкриття поточного рахунку фізичній особі та проведення операцій по поточних рахунках в частині зарахування на рахунки фізичних осіб коштів, що переказуються з рахунків, відкритих у ПАТ «БАНК ПЕРШИЙ», зокрема і рахунок Позивача.

Судом досліджено матеріали справи та встановлено, в порушення вимог Постанови НБУ №383 та Наказу №311-зд о 15 годині 26 хвилин 48 секунд, з поточного рахунку Юридичної особи, відкритого в ПАТ «БГ Банк» на рахунок, відкритий Фізичною особою 1, було здійснено перерахування грошових коштів в сумі 3 588 800 (три мільйони п'ятсот вісімдесят вісім тисяч вісімсот) гривень 00 копійок.

Так, 27.06.2014 року, в період часу з 17 годин 01 хвилини 13 секунд по 17 годин 03 хвилини 18 секунд з рахунку 1, відкритого Фізичною особою 1 на рахунки 18 фізичних осіб, до складу яких входив і Позивач, було перераховано грошові кошти в сумах: по 180 000 (сто вісімдесят тисяч) гривень 00 копійок та один на суму 168800 (сто шістдесят вісім тисяч вісімсот) гривень 00 копійок.

При цьому, відповідно до п.1 наказу № 245-зд від 04 квітня 2013 року було встановлено, що операційний день банку триває з 9-00 до 17-00.

З матеріалів справи вбачається, що 27 червня 2014 року, коли, згідно Постанови НБУ №383 та Наказу №311-зд від 27 червня 2014 року діяла заборона щодо здійснення такого типу операцій, протягом 3 хвилин було здійснено 19 платежів, якими з рахунку Фізичної особи 1, який був відкритий у ПАТ «Банк Перший» було перераховано грошові кошти в сумі, що не перевищує гарантовану суму відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, на поточні рахунки 19 фізичних осіб, до складу яких входив і Позивач, які теж були відкриті у ПАТ «Банк Перший».

В той же час, 27 червня 2014 року, згадані вище фізичні особи уклали Договори банківського вкладу (депозиту), в тому числі і Позивач, який уклав Договір №ДФ-063125 банківського вкладу (депозиту), та згідно з п.1.2. Договору банківського вкладу переказали на депозитні рахунки грошові кошти в сумі 180 000,00 грн., тобто в гарантованій сумі відшкодування коштів за вкладами за рахунок Відповідача.

Також, Уповноважена особа звернулася до правоохоронних органів із заявою про злочин.

На підставі чого у ЄРДР зареєстроване кримінальне провадження 0014100, за фактом вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 364 Кримінального кодексу України.

Суд звертає увагу, що статтями 37 та 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", передбачено право уповноваженої особи Фонду звертатися до правоохоронних органів із заявою про вчинення кримінального правопорушення в разі виявлення фактів шахрайства та інших протиправних дій працівників банку або інших осіб стосовно банку; та обов'язок забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

З аналізу норм права та матеріалів справи Суд приходить до висновку, що Уповноважена особа вчиняла відповідні дії, на виконання своїх повноважень, зазначені дії відповідають вимогам Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", вживалися дії щодо перевірки правочинів, укладених банком, формування переліку вкладників, яким кошти підлягають відшкодуванню, та повідомлення правоохоронних органів за фактом виявлення можливих протиправних дій відносно банку, тобто в ході розгляду даної справи судом не встановлено пасивної поведінки як відповідача відносно позивача при складанні переліку вкладників.

Отже, враховуючи дану відповідь, суд звертає увагу, що Відповідач 1 має право для здійснення перевірки рахунки на яких знаходяться кошти.

Крім того, суд зазначає про відсутність порушених прав Позивачки, виходячи з наступного.

Статтею 11 Кодексу передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Приписами ч.1 ст.6 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтерес.

Згідно з ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Суд наголошує, що захист прав здійснюється у разі їх порушення. З цього слідує, що під час розгляду кожної справи суд повинен встановити чи має місце порушення прав Позивача, адже без цього не можна виконати завдання судочинства. Якщо позивач не довів факту порушення особисто своїх прав, то навіть у разі, якщо дії суб'єкта владних повноважень є протиправними, підстав для задоволення позову немає. Звернення до суду є способом захисту порушених суб'єктивних прав, а не способом відновлення законності та правопорядку у публічних правовідносинах.

Об'єктом судового захисту є права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб. Для розкриття цих категорій необхідно звернути увагу на Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо офіційного тлумачення окремих положень частини першої статті 4 ЦПК України (справа про охоронюваний законом інтерес) від 1 грудня 2004 року N 18-рп/2004 (справа N 1-10/2004). Системний аналіз, який провів Конституційний Суд України, свідчить, що поняття «охоронюваний законом інтерес» у всіх випадках вживання його у законах України у логічно-смисловому зв'язку з поняттям "права" має один і той же зміст.

З урахуванням наведених вище міркувань Конституційний Суд України вирішив, що поняття «охоронюваний законом інтерес» треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об'єктивного і прямо не опосередкований у суб'єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що вимоги Позивача про зобов'язання Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «БГ Банк» Новікової Марії Миколаївни внести ОСОБА_1, в перелік вкладників ПАТ «БГ Банк», які мають право на відшкодування за рахунок шляхом надання Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію про вкладника ОСОБА_1, стосовно здійснення йому виплати по відшкодуванню вкладу за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за договором від 27 червня 2014 року №ДФ-063125 банківського вкладу (депозиту) (Вклад «Класичний» без права поповнення зі щомісячною сплатою процентів), задоволенню не підлягають, оскільки є передчасним, враховуючи, що Позивачем не оскаржено Рішення Відповідача 2 про визнання Договорів нікчемним.

В частині позовних вимог щодо визнання протиправною бездіяльності Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «БГ Банк» Новікової Марії Миколаївни щодо не включення Позивача до переліку вкладників ПАТ «БГ Банк», які мають право на відшкодування вкладів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, то вона не підлягає задоволенню з огляду на те, що у відповідності до вимог законодавства Уповноважена особа має право на перевірку правомірності укладання договорів, а також зважаючи на повідомлення від 04.02.2015 року №15-251 від 04.02.2015 року, №15-256 від 04.02.2015 року, Позивача було повідомлено про нікчемність правочинів.

Щодо позовних вимог в частині визнання протиправною бездіяльності Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо ненадання відповіді на заяву про виплату гарантованої суми відшкодування, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст.2 Закону України «Про звернення громадян», звернення вкладників до Фонду щодо виплати Фондом відшкодування в межах гарантованої суми розглядаються в порядку, встановленому законодавством про систему гарантування вкладів фізичних осіб.

Відповідно до пункту 9 розділу IV Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду від 09.08.2012 №14, заяви про виплату гарантованої суми відшкодування розглядаються у строк, що не перевищує трьох календарних місяців.

Крім того, Суд звертає увагу, що в наданих Позивачем Заявах відсутні докази надсилання (вручення) їх Відповідачу 1.

Враховуючи вищезазначене, а також беручи до уваги дату складення заяв позивача, а саме, 13.05.2015 року, суд приходить до висновку, що Фондом не було порушено строків розгляду відповідних звернень, що свідчить про відсутність підстав для задоволення позовних вимог у вказаній частині.

Частиною 1 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З урахуванням викладеного, суд приходить висновків про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 69-71, 94, 128, 160-165, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова набирає законної сили після закінчення строку для її апеляційного оскарження. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя А.Б. Федорчук