Справа № 2а-7775/10/1570
Суддя: Семенюк Г.В.
Дата ухвалення: 2015-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 вересня 2015 р. Справа № 2а-7775/10/1570

Категорія: 8.3.13 Головуючий в 1 інстанції: Соколенко О. М.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючогосудді -Семенюк Г.В.
судді - Потапчук В.О.
судді - Жук С.І.
при секретаріПолянській А.М.

за участю сторін:
ТОВ „Ас-Транс Одеса"Хомов С.Г. (довіреність)

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Одеського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою державної податкової інспекції у Біляївському районі Одеської області Державної податкової служби на Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 15 серпня 2012 року по справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю „Ас-Транс Одеса" до державної податкової інспекції у Біляївському районі Одеської області Державної податкової служби про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

встановиЛА:

Позивач, товариство з обмеженою відповідальністю „Ас-Транс Одеса", звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до державної податкової інспекції у Біляївському районі Одеської області Державної податкової служби про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 15 серпня 2012 року позов задоволено частково. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Біляївському районі Одеської області № /0 від 10.03.2010 року, № /1 від 17.05.2010 року, №/2 від 21.06.2010 року, № /3 від 02.09.2010 року в частині нарахування товариству з обмеженою відповідальністю «АС-ТРАНС ОДЕСА» податкового зобов'язання з плати за землю з юридичних осіб по Усатовській с/р у розмірі 618194,84 грн., в тому числі за основним платежем - 412233,62 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями - 205961,22 грн. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Біляївському районі Одеської області № /2 від 21.06.2010 року, № /3 від 02.09.2010 року, якими позивачу визначено суму податкового зобов'язання з плати за землю з юридичних осіб по Усатовській с/р у розмірі 244693,21 грн., в тому числі за основним платежем - 162902,17 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями - 81791,04 грн. В іншій частині позову відмовлено.

Державна податкова інспекція у Біляївському районі Одеської області Державної податкової служби не погодившись з постановою суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 15 серпня 2012 року та винести нову постанову, якою в задоволені позовних вимог позивачу відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на те, що рішення суду першої інстанції є необґрунтованим, незаконним та прийнятим з неправильним застосуванням норм матеріального права. Крім того, відповідач посилається на те, що оскаржувана постанова ухвалена без повного і всебічного з'ясування обставин, що мали значення для даної справи.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, колегія суддів вважає, що скарга задоволенню не підлягає, з огляду на наступне:

Судом першої інстанції встановлено, що товариство з обмеженою відповідальністю «АС-ТРАНС ОДЕСА», зареєстроване як юридична особа 16.10.2007 року виконавчим комітетом Одеської міської ради, що підтверджується копіями: свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи, виписки з ЄДР та довідки з ЄДРПОУ (т.1,а.с.195-197).

07.02.2008 року позивач взятий на облік як платних окремих податків та станом на момент проведення перевірки перебував на додатковому обліку в ДПІ у Біляївському районі Одеської області, та у період, за який проводилась перевірка, ТОВ «АС-ТРАНС ОДЕСА» було платником податку на землю в ДПІ у Біляївському районі Одеської області, що підтверджується п.п. 2.3, 2.4, 2.4.1 акту перевірки (т.1, а.с.16).

На підставі направлення від 28.01.2010 року № 40/23 (т.1,а.с.193), головними державними податковими ревізор-інспекторами відділу перевірок платників податків управління податкового контролю юридичних осіб ДПІ у Біляївському районі Одеської області, згідно із п.3 ч.6 ст.11-1 Закону України «Про державну податкову службу в Україні», згідно до наказу ДПІ у Біляївському районі Одеської області від 25.01.2010 року № 42 (т.1, а.с.192) та відповідно до запиту ДПІ у Малиновському районі м. Одеси від 05.10.2009 року № 41651/23-109/5 проведена позапланова виїзна перевірка ТОВ «АС-ТРАНС ОДЕСА» з питання повноти нарахування та своєчасності сплати податку на землю за період з 16.10.2007 року по 30.06.2009 року.

За результатами вказаної перевірки ДПІ у Біляївському районі Одеської області складено акт від 05.02.2010 року №188/23/35502634 (т.1,а.с.15-19), яким встановлено порушення позивачем:

ст.2, ст.15, ч.ч.1,2 ст.8 Закону України «Про плату за землю» від 03.07.1992 року № 2535-ХІІ із змінами та доповненнями, в результаті чого занижено суму земельного податку на загальну суму 412254,92 грн., в тому числі за 2 місяці 16 днів 2007 року (з 16.10.2007 року по 31.12.2007 року) - 332,58 грн.; за 2008 рік (з 04.06.2008 року по 31.12.2008 року) - 220396,88 грн., за І півріччя 2009 року (з 01.01.2009 року по 30.06.2009 року) - 191525,46 грн., а саме за: 16 днів жовтня 2007 року -68,92 грн., листопад-грудень 2007 року - по 132,18 грн., січень-травень 2008 року - по 135,91 грн., червень 2008 року - 28747,43 грн., липень-листопад 2008 року - 31941,58 грн., грудень 2008 року - 31941,55 грн., січень-червень 2009 року - 31920,91 грн.;

п.п.4.1.4 ст.4 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» від 21.12.2000 року № 2181-III, в результаті неподання податкового розрахунку земельного податку за 2007 рік.

Не погоджуючись з висновками вказаного акту перевірки позивач звернувся до ДПІ у Біляївському районі Одеської області із зауваженнями на нього від 02.03.2010 року № 1 (т.1,а.с.21-22), в яких вказав на те, що не погоджується із висновком податкового органу щодо встановлених порушень. За результатами розгляду вказаних зауважень, ДПІ у Біляївському районі Одеської області надано відповідь від 05.03.2010 року № 4019/10/10-0021 (т.1,а.с.23-25), в якій вказано, що зауваження ТОВ «АС-ТРАНС ОДЕСА» є необґрунтованими, а підстави для перегляду акту перевірки від 05.02.2010 року №188/23/35502634 відсутні.

На підставі вказаного акту перевірки ДПІ у Біляївському районі Одеської області прийнято податкове повідомлення-рішення від 10.03.2010 року №/0, яким позивачу визначено суму податкового зобов'язання з плати за землю з юридичних осіб по Усатовській с/р у розмірі 618556,09 грн., в тому числі за основним платежем - 412254,92 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями - 206301,17 грн. за порушення ст.2, ст.15, ч.ч.1,2 ст.8 Закону України «Про плату за землю» (т.1, а.с.11).

Позивач, не погоджуючись з даним податковим повідомленням-рішенням звернувся із скаргою від 23.03.2010 р. № 01 (т.1,а.с.26-28) до ДПІ у Біляївському районі Одеської області, в якій просив скасувати у повному обсязі податкове повідомлення-рішення від 10.03.2010 року №/0. Рішенням ДПІ у Біляївському районі Одеської області від 13.05.2010 року № 7828/10/10-0021 про результати розгляду первинної скарги (т.1,а.с.29-33) залишено без змін податкове повідомлення-рішення від 10.03.2010 року №/0, а скаргу ТОВ «АС-ТРАНС ОДЕСА» - без задоволення.

На підставі вказаного, 17.05.2010 року ДПІ у Біляївському районі Одеської області прийнято податкове повідомлення-рішення №/1, яким позивачу визначено суму податкового зобов'язання з плати за землю з юридичних осіб по Усатовській с/р у розмірі 618556,09 грн., в тому числі за основним платежем - 412254,92 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями - 206301,22 грн. за порушення ст.2, ст.15, ч.ч.1,2 ст.8 Закону України «Про плату за землю» (т.1, а.с.12).

26.05.2010 року позивач звернувся із скаргою № 001 (т.1,а.с.34-38) на податкове повідомлення-рішення від 10.03.2010 року №/0 до ДПА в Одеській області, у якій також просив скасувати винесене повідомлення-рішення. Однак, рішенням ДПА в Одеській області від 14.06.2010 року № 21812/10/25-0007 (т.1,а.с.39-42) про результати розгляду повторної скарги: залишено без змін податкове повідомлення-рішення від 10.03.2010 року №/0 і рішення ДПІ у Біляївському районі Одеської області від 13.05.2010 року № 7828/10/10-0021, а скаргу - без задоволення; та разом з цим збільшено на 162902,17 грн. суму податкового зобов'язання з податку на землю та на 81791,04 суму штрафних (фінансових) санкцій з цього податку, визначених у податковому повідомленні-рішенні від 10.03.2010 року №/0.

21.06.2010 року ДПІ у Біляївському районі Одеської області прийняті податкові повідомлення-рішення:

- № /2, яким позивачу визначено суму податкового зобов'язання з плати за землю з юридичних осіб по Усатовській с/р у розмірі 618556,09 грн., в тому числі за основним платежем - 412254,92 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями -206301,22 грн. за порушення ст.2, ст.15, ч.ч.1,2 ст.8 Закону України «Про плату за землю» (т.1,а.с.13);

- № /2, яким позивачу визначено суму податкового зобов'язання з плати за землю з юридичних осіб по Усатовській с/р у розмірі 244693,21 грн., в тому числі за основним платежем - 162902,17 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями -81791,04 грн. за порушення ст.2, ст.15, ч.ч.1,2 ст.8 Закону України «Про плату за землю» (т. l, а.с.14).

25.06.2010 року позивач звернувся із скаргою № 03 (т.1,а.с.169-174) на податкове повідомлення-рішення від 10.03.2010 року №/0 до ДПА України, в якій просив скасувати винесене повідомлення-рішення. Однак, рішенням ДПА України від 26.08.2010 року № 8585/6/25-0215 про результати розгляду повторної скарги (т.1,а.с.175-179) залишено без змін податкове повідомлення-рішення від 10.03.2010 року №/0 з урахуванням рішення ДПА в Одеській області від 14.06.2010 року № 21812/10/25-0007, а скаргу - без задоволення.

02.09.2010 року ДПІ у Біляївському районі Одеської області прийняті податкові повідомлення-рішення:

- № /3, яким позивачу визначено суму податкового зобов'язання з плати за землю з юридичних осіб по Усатовській с/р у розмірі 618556,14 грн., в тому числі за основним платежем - 412254,92 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями -206301,22 грн. за порушення ст.2, ст.15, ч.ч.1,2 ст.8 Закону України «Про плату за землю» (т.1,а.с.180);

- № /3, яким позивачу визначено суму податкового зобов'язання з плати за землю з юридичних осіб по Усатовській с/р у розмірі 244693,21 грн., в тому числі за основним платежем - 162902,17 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями -81791,04 грн. за порушення ст.2, ст.15, ч.ч.1,2 ст.8 Закону України «Про плату за землю» (т.1,а.с.181).

Не погодившись з висновками акту перевірки та винесеними ДПІ у Біляївському районі Одеської області податковими повідомленнями-рішеннями позивач оскаржив їх в судовому порядку.

Вирішуючи питання щодо правомірності винесення оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, суд виходить з наступного.

В акті перевірки ДПІ у Біляївському районі Одеської області від 05.02.2010 року №188/23/35502634 зазначено, що згідно з рішенням № 1 від 15 жовтня 2007 року, зареєстрованим приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Мустафаєвою Е.Б. 15.10.2007 p., в реєстрі за № 168, створено юридичну особу товариство з обмеженою відповідальністю «AC-ТРАНС ОДЕСА» та затверджено статут із наступним розподілом часток між учасниками: ОСОБА_7 - 100%. Статут ТОВ «АС-ТРАНС ОДЕСА» зареєстровано Малиновською Райадміністрацією Одеської області 16.10.2007 року за №0029534. Відповідно до п. 6.2. Статуту ОСОБА_7, який є учасником, передає до Статутного капіталу ТОВ «AC-ТРАНС ОДЕСА» індивідуально визначене майно у вигляді земельної ділянки, яка розташована на 1664 км. Автошляху С.Петербург-Київ-Одеса, загальною площею 3,7255 га, оціночною вартістю 33753796,00 грн., що складає 100% Статутного капіталу. Вказана земельна ділянка придбана ОСОБА_7 на підставі договору купівлі-продажу від 20.08.2007 р. серії BEX №130722 за 7698598,75 грн. Згідно п.6.4. Статуту та ст.53 Закону України «Про господарські товариства» від 19.09.1991 року № 1576-ХІІ учасник ТОВ «АС-ТРАНС ОДЕСА» ОСОБА_7 продав 50% своєї частки у статутному капіталі юридичній особі - товариству з обмеженою відповідальністю «АКТИВ-ІНВЕСТ ПЛЮС» згідно договору купівлі-продажу частки статутного капіталу від 25.10.2007 року. У подальшому рішенням господарського суду Харківської області від 10.11.2008 року визнано недійсним, з моменту прийняття, рішення засновника товариства з обмеженою відповідальністю «АС-ТРАНС ОДЕСА» ОСОБА_7 в частині визначення розміру статутного капіталу товариства з обмеженою відповідальністю «АС-ТРАНС ОДЕСА», яке оформлено рішенням № 1 від 15.10.2007 року ТОВ «АС-ТРАНС ОДЕСА».

Враховуючи викладене, податковий орган з посиланням на ч.1 ст.8 Закону України «Про сплату за землю», постанову КМУ від 12.05.2000 року № 783 «Про проведення індексації грошової оцінки земель», лист Державного комітету України із земельних ресурсів від 09.01.2009 року № 14-22-6/87, п.7 розділу II Закону від 28.12.2007 року № 107-УІ «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», яким внесені зміни до Закону України № 2535-ХІІ «Про сплату за землю» в частині розрахунку суми земельного податку у разі придбання земельних ділянок на підставі цивільно-правових угод, зазначає, що у разі придбання земельної ділянки на підставі цивільно-правової угоди розмір податку розраховується від суми, що дорівнює грошовій оцінці землі, але в будь-якому разі сума, від якої розраховується розмір податку, не може бути меншою ціни земельної ділянки, що зазначена в угоді.

Таким чином, ДПІ у Біляївському районі Одеської області встановлено, що позивачем не нараховано податок на землю за 2 місяці 16 днів 2007 року у розмірі 332,58 грн. і не надано податковий розрахунок земельного податку до податкової інспекції; не враховано зміни, які були внесені до Закону України «Про сплату за землю» і набули чинності з червня 2008 року, у результаті чого розбіжність за 2008 рік становить 220396,88 грн., за І півріччя 2009 року - 191525,46 грн.

При цьому, рішенням ДПА в Одеській області від 14.06.2010 року № 21812/10/25-0007 про результати розгляду повторної скарги, зокрема, збільшено на 162902,17 грн. суму податкового зобов'язання з податку на землю та на 81791,04 грн. суму штрафних (фінансових) санкцій з цього податку, визначені у податковому повідомленні-рішенні від 10.03.2010 року №/0. З вказаного рішення ДПА в Одеській області вбачається, що за неподання розрахунку земельного податку на 2007 рік застосовано фінансову санкцію у розмірі 170,00 грн.; за заниження земельного податку у 2007 році на 332,58 грн. згідно із пп.17.1.2 ст.17 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» слід застосувати фінансову санкцію у розмірі 510,00 грн.; за заниження земельного податку у 2008 році та півріччі 2009 року - 574824,51 грн. (а не 411922,34 грн., як зазначено в акті) згідно із пп.17.1.3 ст.17 вказаного Закону слід застосувати фінансову санкцію у розмірі 287412,26 грн.

Суд не погоджується з вказаними висновками акту перевірки та рішеннями, на підставі яких прийняті оскаржувані податкові повідомлення-рішення, та дослідивши матеріали справи і зміст чинного на момент виникнення спірних правовідносин законодавства, зазначає наступне.

20.08.2007 року між ОСОБА_9 (Продавець) та ОСОБА_7 (Покупець) укладений договір купівлі-продажу серії ВЕХ 130722 (т.1,а.с.212-213,т.2,а.с.11-12), відповідно до якого громадянка ОСОБА_9 продала, а громадянин ОСОБА_7 купив земельну ділянку (без номеру) площею 3,7255 га (з них 3,7255 га ріллі), (кадастровий номер НОМЕР_1), розташовану за адресою: Одеська область, Біляївський район, на території Усатівської сільської ради, 1664 км автошляху С.Петербург-Київ-Одеса, надану для будівництва та обслуговування торговельного центру для потреб та обслуговування населення (п.1 Договору). Продаж за домовленістю сторін вчиняється за 7698598,75 грн.(п.3 Договору).

Рішенням TOB «AC-ТРАНС ОДЕСА» від 15.10.2007 року № 1, зареєстрованим приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Мустафаєвою Е.Б. 15.10.2007 p., реєстровий № 168, вирішено: створити та зареєструвати юридичну особу -Товариство з обмеженою відповідальністю «AC-ТРАНС ОДЕСА»; визначити статутний капітал товариства у вигляді індивідуально визначеного майна - земельної ділянки, загальною площею 3,7255 га, розташованої на 1664 км автошляху С.Петербург-Київ-Одеса, оціночною вартістю 33753796,00 грн., що складає 100% Статутного капіталу та затвердити Статут товариства; призначити на посаду директора ТОВ «АС-ТРАНС ОДЕСА» ОСОБА_7 (т.1, а.с.198).

Статут ТОВ «AC-ТРАНС ОДЕСА» зареєстровано Малиновською Райадміністрацією Одеської області 16.10.2007 року за №0029534 (т.1, а.с.201-211). Відповідно до п. 6.2. Статуту ОСОБА_7, який є учасником, передає до Статутного капіталу ТОВ «AC-ТРАНС ОДЕСА» індивідуально визначене майно у вигляді земельної ділянки, яка розташована на 1664 км. автошляху С.Петербург-Київ-Одеса, загальною площею 3,7255 га, оціночною вартістю 33753796,00 грн., що складає 100% Статутного капіталу.

15.10.2007 року ОСОБА_7, який є Учасником Товариства з обмеженою відповідальністю «АС-ТРАНС ОДЕСА», передано до статутного капіталу товариства з обмеженою відповідальністю «АС-ТРАНС ОДЕСА» індивідуально визначене майно у вигляді земельної ділянки, яка розташована на 1664 км. автошляху С.Петербург-Київ-Одеса, загальною площею 3,7255 га, оціночною вартістю 33753796,00 грн., що складає 100% Статутного капіталу, а директором Товариства з обмеженою відповідальністю «АС-ТРАНС ОДЕСА» ОСОБА_7 прийнято індивідуально-визначене майно у вигляді вищезазначеної земельної ділянки відповідно до акту приймання-передачі індивідуально визначеного майна у вигляді земельної ділянки (т.1,а.с.235).

25.10.2007 року між ОСОБА_7 (Продавець), який є засновником ТОВ «АС-ТРАНС ОДЕСА» та ТОВ «АКТИВ-ІНВЕСТ ПЛЮС» (Покупець) укладено договір купівлі-продажу частки статутного капіталу, згідно п.1 якого ОСОБА_7 продав, а ТОВ «АКТИВ-ІНВЕСТ ПЛЮС» купило частку в статутному капіталі ТОВ «АС-ТРАНС ОДЕСА», яка складає 50% Статутного капіталу товариства (т.1, а.с.218-219). До вказаного договору сторонами були укладені додатки №1, №2, №3, №4, №5, №6 (т.1,а.с.220-225).

12.06.2008 року між ОСОБА_7 (Продавець), який є засновником ТОВ «АС-ТРАНС ОДЕСА» та ТОВ «АКТИВ-ІНВЕСТ ПЛЮС» (Покупець) укладено договір купівлі-продажу частки статутного капіталу, згідно п.1 якого ОСОБА_7 продав, а ТОВ «АКТИВ ІНВЕСТ ПЛЮС» купило частку в статутному капіталі ТОВ «АС-ТРАНС ОДЕСА», яка складає 9% статутного капіталу товариства (т. 1, а.с.227-228). До вказаного договору сторонами були укладені додатки №1, №2, №3, №4, №5, №6 (т.1,а.с.229-234).

На підставі заяви про передачу земельної ділянки до статутного капіталу, посвідченої приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Мустафаєвою Е.Б. від 18.12.2007 року за № 431 Відділом земельних ресурсів у Біляївському районі Одеської області видано Товариству з обмеженою відповідальністю «АС-ТРАНС ОДЕСА» державний акт на право власності на земельну ділянку НОМЕР_2 від 27.12.2007 року (т.1,а.с.215).

У подальшому рішенням господарського суду Харківської області від 10.11.2008 року по справі № 53/318-08 вх.№ 7852/1-53, яке набрало законної сили, визнано недійсним, з моменту прийняття, рішення засновника товариства з обмеженою відповідальністю «АС ТРАНС ОДЕСА» ОСОБА_7 в частині визначення розміру статутного капіталу товариства з обмеженою відповідальністю «АС ТРАНС ОДЕСА», яке оформлено рішенням № 1 від 15.10.2007 року ТОВ «АС-ТРАНС ОДЕСА» (т.1,а.с.236-239).

Спірні правовідносини врегульовано законодавством (чинним та у редакції станом на момент виникнення відповідних правовідносин), а саме: Цивільним кодексом України від 16 січня 2003 року № 435-IV (далі -ЦК України), Господарським кодексом України від 16 січня 2003 року № 436-IV (далі -ГК України), Земельним кодексом України від 25 жовтня 2001 року № 2768-Ш (далі -ЗК України), Законом України «Про плату за землю», Законом України "Про державну податкову службу в Україні" від 4 грудня 1990 року № 509-ХІІ (далі -ЗУ № 509-ХІІ), Законом України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» та іншими законодавчими актами.

Статтею 2 Закону України «Про плату за землю», який діяв на момент виникнення спірних правовідносин, передбачено, що використання землі в Україні є платним. Плата за землю справляється у вигляді земельного податку або орендної плати, що визначається залежно від грошової оцінки земель. Розміри податку за земельні ділянки, грошову оцінку яких не встановлено, визначаються до її встановлення в порядку, визначеному цим Законом.

Об'єктом плати за землю є земельна ділянка, а також земельна частка (пай), яка перебуває у власності або користуванні, у тому числі на умовах оренди. Суб'єктом плати за землю (платником) є власник земельної ділянки, земельної частки (паю) і землекористувач, у тому числі орендар (ст.5 Закону України «Про плату за землю»).

Підставою для нарахування земельного податку, як визначено статтею 13 Закону України «Про плату за землю», є дані державного земельного кадастру.

Відповідно до ст.15 Закону України «Про плату за землю» власники землі та землекористувачі сплачують земельний податок, а також орендну плату за земельні ділянки державної та комунальної власності з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.

Згідно з ч.1 ст. 125 Земельного кодексу України, у редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин, право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації.

Право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Форми державних актів затверджуються Кабінетом Міністрів України (ч.1 ст. 126 Земельного кодексу України).

Відділом земельних ресурсів у Біляївському районі Одеської області видано Товариству з обмеженою відповідальністю «АС-ТРАНС ОДЕСА» державний акт на право власності на земельну ділянку, НОМЕР_2 від 27.12.2007 року.

Таким чином, враховуючи те, що позивачем отримано акт на право власності на земельну ділянку 27.12.2007 року, суд доходить висновку про те, що ТОВ «АС-ТРАНС ОДЕСА» на підставі ст.15 Закону України «Про плату за землю» мало сплачувати земельний податок з моменту отримання правовстановлюючого документа на земельну ділянку - з 27.12.2007 року, а не з 16.10.2007 року, як встановлено податковим органом.

Як вбачається з матеріалів справи, та не заперечувалось сторонами, позивачем до ДПІ у Біляївському районі були надані розрахунки земельного податку за 2008 рік та за 2009 рік разом із додатками саме за земельну ділянку, яка розташована на 1664 км. автошляху С.Петербург-Київ-Одеса, загальною площею 3,7255 га та належить ТОВ «АС-ТРАНС ОДЕСА» згідно державного акту на право власності на земельну ділянку, НОМЕР_2 від 27.12.2007 року. Разом з цим, відповідачем не заперечувалось факт сплати визначених у вказаних розрахунках сум нарахованого земельного податку.

Як вбачається з акту перевірки, розрахунку-податкового органу, який міститься у додаткових поясненнях по справі (т.2,а.с.18-19), податкові зобов'язання позивача по сплаті земельного податку за 2007 рік складають 332,58 грн. (за жовтень 2007 року -68,92 грн., за листопад 2007 року - 132,18 грн., за грудень місяць 2007 року складають 132,18 грн., за один день - 4,26 грн. (132,18 грн.:31 день).

Згідно рішення ДПА в Одеській області від 14.06.2010 року № 21812/10/25-0007 про результати розгляду повторної скарги (т.1,а.с.39-42), яке залишено без змін рішенням ДПА України від 26.08.2010 року № 8585/6/25-0215 зазначено, що податкові зобов'язання позивача по сплаті земельного податку за 2007 рік складають 332,58 грн., при цьому за грудень місяць 2007 року складають 132,21 грн., що також підтверджується розрахунком сум податкових зобов'язань та штрафних санкцій по сплаті за землю згідно оскаржуваних податкових повідомлень-рішень. Таким чином, сума 332,58 грн., є незмінною, і при цьому у зв'язку із помилкою при підрахунку, та зазначенням замість вірної суми за грудень місяць 2007 року у розмірі 132,21 грн., суму у розмірі - 132,18 грн., сума податкового зобов'язання за 1 день 2007 року залишилася незмінною та складає 4,26 грн. (132,21 грн.:31 день).

Таким чином, за період з 27.12.2007 року по 31.12.2007 року (п'ять календарних днів) такі зобов'язання позивача по сплаті земельного податку складають 21,30 грн. (4,26 грн. х 5 днів).

Крім того, відповідно до п.п. 17.1.1 п.17.1 ст.17 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», який був чинний на момент виникнення спірних правовідносин, платник податків, що не подає податкову декларацію у строки, визначені законодавством, сплачує штраф у розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за кожне таке неподання або її затримку.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що податковим органом правомірно нараховано ТОВ «АС-ТРАНС ОДЕСА» штрафні (фінансові) санкції у розмірі 170,00 грн. за неподання розрахунку земельного податку на 2007 рік, проти чого, в свою чергу не заперечував у судовому засіданні представник позивача.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, позивачу за 2007 рік були нараховані штрафні (фінансові) санкції у розмірі 340 грн. на підставі пп. 17.1.3 п.17.1 ст.17 Закону України «Про порядок Погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими, фондами», при цьому, рішенням ДПА в Одеській області від 14.06.2010 року № 21812/10/25-0007 про результати розгляду повторної скарги (т.1,а.с.39-42), яке залишено без змін рішенням ДПА України від 26.08.2010 року № 8585/6/25-0215, визначено, що за заниження ТОВ «АС-ТРАНС ОДЕСА» земельного податку у 2007 році на 332,58 грн. згідно із пп.17.1.2 п.17.1 ст.17 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» слід застосувати фінансову санкцію у розмірі 510 грн.

Підпунктом 17.1.2 п.17.1 ст.17 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» передбачено, що у разі коли контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов'язання платника податків за підставами, викладеними у підпункті "а" підпункту 4.2.2 пункту 4.2 статті 4 цього Закону, додатково до штрафу, встановленого підпунктом 17.1.1 цього пункту, платник податків сплачує штраф у розмірі десяти відсотків суми податкового зобов'язання за кожний повний або неповний місяць затримки податкової декларації, але не більше п'ятдесяти відсотків від суми нарахованого податкового зобов'язання та не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно п. «а» пп. 4.2.2. 4.2 статті 4 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму податкового зобов'язання платника податків у разі якщо платник податків не подає у встановлені строки податкову декларацію.

Як вбачається із розрахунку штрафних (фінансових) санкцій, наданого відповідачем, ним зазначено, що відповідачем помилково було визначено штрафні (фінансові) санкції у розмірі 170 грн. на підставі пп. 17.1.3 п.17.1 ст.17 Закону України, в той час, як застосуванню підлягають штрафні (фінансові) санкції згідно пп. 17.1.2 п.17.1 ст.17 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» у розмірі 510 грн. (жовтень 2007 року -170 грн., листопад 2007 року - 170 грн., грудень 2007 року - 170 грн.).

Таким чином, оскільки судом встановлено, що позивач набув право власності на земельну ділянку з 27.12.2007 року, не подав відповідного розрахунку земельного податку за грудень 2007 року, і контролюючим органом було самостійно визначено суму податкового зобов'язання зі сплати земельного податку за грудень 2007 року, суд вважає, що до позивача підлягає застосуванню штрафна (фінансова) санкція у розмірі 170 грн. згідно пп. 17.1.2 п.17.1 ст.17 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», з чим, в свою чергу, погодився представник позивача під час розгляду справи.

Як вже зазначалось судом, позивачем до ДПІ у Біляївському районі були надані розрахунки земельного податку за 2008 рік та за 2009 рік разом із додатками саме за земельну ділянку, яка розташована на 1664 км. автошляху С.Петербург-Київ-Одеса, загальною площею 3,7255 га та належить ТОВ «AC-ТРАНС ОДЕСА» згідно державного акту на право власності на земельну ділянку, НОМЕР_2 від 27.12.2007 року. Разом з цим, відповідачем не заперечувався факт сплати визначених у вказаних розрахунках сум нарахованого земельного податку.

При цьому, слід зазначити, що висновки податкових органів про заниження ТОВ «AC-ТРАНС ОДЕСА» земельного податку у 2008 році та першому півріччі 2009 року ґрунтуються на тому, що у разі придбання земельної ділянки на підставі цивільно-правової угоди, суми земельного податку мали бути розраховані, виходячи з грошової оцінки землі, але в будь-якому разі сума, від якої розраховується розмір податку, не може бути меншою ціни земельної ділянки, що зазначена в угоді. Разом з цим, у запереченні на адміністративний позов відповідач зазначив, що внесення до статутного фонду підприємства нерухомого майна фізичною особою є угодою міни, до якої застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, а інвестування фізичною особою до статутного фонду господарського товариства належного їй на праві власності нерухомого майна (в т.ч. земельної ділянки) є з її боку відчуженням такого майна.

Суд не погоджується з вказаними твердженнями відповідача, як підставою для донарахування позивачу податкового зобов'язання з земельного податку у 2008 році та першому півріччі 2009 року, виходячи з наступного.

Згідно з ст. 7, ч.1 статті 8 Закону України «Про плату за землю», у разі придбання земельної ділянки на підставі цивільно-правової угоди розмір податку розраховується від суми, що дорівнює грошовій оцінці землі, але в будь-якому разі сума, від якої розраховується розмір податку, не може бути меншою ціни земельної ділянки, що зазначена в угоді.

Відповідно до ст. 715 ЦК України за договором міни (бартеру), на застосуванні якого до спірних правовідносин наполягає відповідач, кожна із сторін зобов'язується передати другій стороні у власність один товар в обмін на інший товар. Кожна із сторін договору міни є продавцем того товару, який він передає в обмін, і покупцем товару, який він одержує взамін. Договором може бути встановлена доплата за товар більшої вартості, що обмінюється на товар меншої вартості. Право власності на обмінювані товари переходить до сторін одночасно після виконання зобов'язань щодо передання майна обома сторонами, якщо інше не встановлено договором або законом. Договором може бути встановлений обмін майна на роботи (послуги). Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору міни.

Статтею 716 ЦК України передбачено, що до договору міни застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, договір контрактації або інші договори, елементи яких містяться в договорі міни, якщо це не суперечить суті зобов'язання.

Згідно зі ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 167 ГК України корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному фонді (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Згідно з п. 1.8 ст. 1 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», який був чинний на момент виникнення спірних правовідносин, корпоративні права - це право власності на статутний фонд (капітал) юридичної особи або його частку (пай), включаючи права на управління, отримання відповідної частки прибутку такої юридичної особи, а також активів у разі її ліквідації відповідно до чинного законодавства, незалежно від того, чи створена така юридична особа у формі господарського товариства, підприємства, заснованого на власності однієї юридичної або фізичної особи, або в інших організаційно-правових формах.

Пунктом 1.28.2 статті 1 вказаного Закону передбачено, що під фінансовою інвестицією слід розуміти господарську операцію, яка передбачає придбання корпоративних прав, цінних паперів, деривативів та інших фінансових інструментів.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про господарські товариства» господарським товариством є юридична особа, статутний (складений) капітал якої поділений на частки між учасниками. Статтею 12 цього Закону та ст. 115 ЦК України передбачено, що товариство є власником: - майна, переданого йому учасниками у власність як вклад до статутного (складеного) капіталу; - продукції, виробленої товариством в результаті господарської діяльності; - одержаних доходів; - іншого майна, набутого на підставах, не заборонених законом.

Вкладом до статутного (складеного) капіталу господарського товариства, відповідно до ч. 2 ст. 115 ЦК України можуть бути гроші, цінні папери, інші речі або майнові чи інші відчужувані права, що мають грошову оцінку, якщо інше не встановлено законом.

Згідно із ст. 52 Закону України «Про господарські товариства», в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, у товаристві з обмеженою відповідальністю створюється статутний (складений) капітал, розмір якого повинен становити не менше суми, еквівалентної 100 мінімальним заробітним платам, виходячи із ставки мінімальної заробітної плати, діючої на момент створення товариства з обмеженою відповідальністю. Частина статутного капіталу, що залишилася несплаченою, підлягає сплаті протягом першого року діяльності товариства. Якщо учасники протягом першого року діяльності товариства не сплатили повністю суму своїх вкладів, товариство повинне оголосити про зменшення свого статутного капіталу і зареєструвати відповідні зміни до статуту в установленому порядку або прийняти рішення про ліквідацію товариства. Учаснику товариства з обмеженою відповідальністю, який повністю вніс свій вклад, видається свідоцтво товариства.

Частиною 1 ст.82 Земельного Кодексу України передбачено, що юридичні особи (засновані громадянами України або юридичними особами України) можуть набувати у власність земельні ділянки для здійснення підприємницької діяльності у разі: - придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; - внесення земельних ділянок її засновниками до статутного фонду; - прийняття спадщини; - виникнення інших підстав, передбачених законом.

Таким чином, вищенаведене свідчить про те, що внесення земельних ділянок її засновниками до статутного фонду є самостійною законодавчо визначеною підставою набуття юридичною особою земельної ділянки на праві власності, поряд з окремо визначеною підставою у разі придбання за договором купівлі-продажу, міни тощо; відповідно, внесення фізичною особою до статутного фонду господарського товариства майна в обмін на емітовані такою юридичною особою корпоративні права за правовою природою є придбанням фізичною особою інвестиційного активу, а не договором міни та не договором купівлі-продажу.

Отже, операція щодо внесення до статутного капіталу товариства земельної ділянки не є підставою для нарахування земельного податку та не підпадає під дію ст. 7, ч.І статті 8 Закону України «Про плату за землю», а тому на думку суду, позиція відповідача щодо спірних правовідносин є помилковою, та такою, що суперечить суті цих правовідносин.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, постановою Одеського окружного адміністративного суду від 25.05.2011 року у справі №2а-6986/10/1570 за позовом ТОВ «AC-ТРАНС ОДЕСА» до ДПІ у Малиновському районі м. Одеси, за участю прокуратури Малиновського району м. Одеси, про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень (т.1, а.с.247-250, т.2, а.с.1-2), яка залишена без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 18.11.2011 року у справі №2а-6986/10/1570 (т.1,а.с.241-242), позов задоволено та скасовано податкові повідомлення-рішення.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 12 лютого 2013 року провадження в адміністративній справі за апеляційною скаргою державної податкової інспекції у Біляївському районі Одеської області Державної податкової служби на Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 15 серпня 2012 року по справі № 2а-7775/10/1570 зупинено до набрання законної сили судовим рішенням по справі № 2а-6986/10/1570.

26.02.2015 року Ухвалою Вищого адміністративного суду України № К/9991/88550/11 по справі № 2а-6986/10/1570 касаційна скарга Державної податкової інспекції у Малиновському районі м. Одеси відхилена, а Постанова Одеського окружного адміністративного суду від 25.05.2011 року та Ухвала Одеського апеляційного адміністративного суду від 18.11.2011 року залишені без змін.

При цьому, зі змісту вказаних рішень судів вбачається, що підставою для винесення оскаржуваних податкових повідомлень-рішень стало те, що під час перевірки встановлено отримання у власність фізичною особою - ОСОБА_7 корпоративних прав у ТОВ "AC-ТРАНС ОДЕСА" у розмірі (100%) його частки в статутному фонді в обмін на внесену до його статутного фонду земельну ділянку без утримання податку з доходів фізичних осіб, в результаті чого, в порушення приписів Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб" ТОВ "АС-ТРАНС ОДЕСА" не утримано та не перераховано податок з доходів фізичних осіб у розмірі 384929,94 грн. від оціночної вартості - 7698598 гривень 75 копійок земельної ділянки, яка розташована на 1664 км. автошляху С.Петербург-Київ-Одеса, загальною площею 3,7255 га. І як встановлено у цих рішеннях, внесення земельних ділянок її засновниками до статутного фонду є самостійною законодавчо визначеною підставою набуття юридичною особою земельної ділянки у власність, поряд з окремо визначеною підставою -у разі придбання за договором купівлі-продажу, міни тощо; внесення фізичною особою до статутного фонду господарського/товариства майна в обмін на емітовані такою юридичною особою корпоративні права за правовою природою є придбанням фізичною особою інвестиційного активу, а не договором міни та не договором купівлі-продажу.

Відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України. Обставини, які були встановлені постановою, що набрала законної сили, в одній адміністративній справі не можуть оспорюватися в іншій судовій справі за участю тих самих сторін.

Згідно з ч.1 ст.72 КАС обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, або особа, щодо якої ці обставини встановлені.

Відтак, висновки відповідача, викладені в акті перевірки від 05.02.2010 року №188/23/35502634 про порушення позивачем ст.2, ст.15, ч.ч.1,2 ст.8 Закону України «Про плату за землю», з урахуванням рішень, прийнятих на наслідком розгляду скарг позивача, є необґрунтованими та безпідставними, а винесені на підставі них спірні податкові повідомлення-рішення є протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 200, 205, 254 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу державної податкової інспекції у Біляївському районі Одеської області Державної податкової служби на Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 15 серпня 2012 року по справі № 2а-7775/10/1570, - залишити без задоволення.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 15 серпня 2012 року по справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю „Ас-Транс Одеса" до державної податкової інспекції у Біляївському районі Одеської області Державної податкової служби про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Ухвалу складено у повному обсязі - 22 вересня 2015 року.

Головуючийсуддя Г.В. Семенюк
суддя В.О. Потапчук
суддя С.І. Жук