Справа № 875/36/15
Суддя: Старова Н.Е.
Дата ухвалення: 2015-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 875/36/15
Суддя-доповідач: Старова Н.Е.
ПОСТАНОВА

Іменем України

30 вересня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Старової Н.Е.,

суддів: Мєзєнцева Є.І., Чаку Є.В.,

за участю секретаря: Тищенко Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Київської міської організації політичної партії «Об'єднання «Самопоміч» до Центральної виборчої комісії про визнання нечинною та скасування в частині постанови №362 від 23.09.2015 року,

В С Т А Н О В И В:

Київська міська організація політичної партії «Об'єднання «Самопоміч» звернулась до суду з адміністративним позовом до Центральної виборчої комісії про визнання нечинним та скасування пункту 4 Роз'яснення щодо застосування деяких положень Закону України "Про місцеві вибори" під час реєстрації кандидатів у депутати Верховної Ради Автономної Республіки Крим, кандидатів у депутати обласних, районних, міських, районних у містах, сільських, селищних рад, кандидатів на посаду сільського, селищного, міського голови та старости села, селища, висунутих місцевими організаціями політичних партій на чергових, позачергових та перших місцевих виборах, затвердженого постановою Центральної виборчої комісії №362 від 23.09.2015, щодо застосування ч.3 ст.4 Закону України «Про місцеві вибори» (з урахуванням уточнених позовних вимог).

Згідно ч.1 ст.137 КАС України, позивач може протягом всього часу судового розгляду збільшити або зменшити розмір позовних вимог, подавши письмову заяву, яка приєднується до справи. До початку судового розгляду справи по суті позивач може змінити підставу або предмет адміністративного позову, подавши письмову заяву, яка приєднується до справи.

У судовому засіданні представники позивача змінив предмет позову та просив його задовольнити.

Представники відповідача в судовому засіданні заперечили проти задоволення позовних вимог, та просили відмовити в задоволенні позову.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог.

Приписами п.1 ч.2 ст.16 Закону України «Про Центральну виборчу комісію» встановлено, що комісія за результатами узагальнення практики застосування законодавства України про вибори і референдуми та практики проведення виборів і референдумів в Україні, а також у разі необхідності може за власною ініціативою розглянути та прийняти у встановленому цим Законом порядку рішення стосовно надання виборчим комісіям, комісіям з референдумів роз'яснень і рекомендацій щодо застосування законодавства України про вибори та референдуми.

На виконання цього Закону №1932-1У 23.09.2015 року Центральною виборчою комісією прийнято постанову №362 «Про Роз'яснення щодо застосування деяких положень Закону України "Про місцеві вибори" під час реєстрації кандидатів у депутати Верховної Ради Автономної Республіки Крим, кандидатів у депутати обласних, районних, міських, районних у містах, сільських, селищних рад, кандидатів на посаду сільського, селищного, міського голови та старости села, селища, висунутих місцевими організаціями політичних партій на чергових, позачергових та перших місцевих виборах». Даною постановою затверджено Роз'яснення щодо застосування деяких положень Закону України "Про місцеві вибори".

У пункті 4 Роз'яснень, наводиться положення ч.3 ст.4 Закону щодо вимоги представництва осіб однієї статі у виборчих списках кандидатів у депутати місцевих рад у багатомандатних виборчих округах не менше 30 відсотків загальної кількості кандидатів у виборчому списку (принцип гендерної рівності), після чого зазначається, що серед передбачених ч.1 ст.46 Закону України «Про місцеві вибори» підстав для відмови в реєстрації кандидата в депутати, кандидата на посаду сільського, селищного, міського голови, старости села, селища, висунутих на місцевих виборах, вказане положення відсутнє.

З огляду на це, ЦВК роз'яснює, що відмова в реєстрації кандидатів у депутати у багатомандатному виборчому окрузі з виборів депутатів Верховної ради Автономної Республіки Крим, обласних, районних, міських, районних у містах рад з підстав недотримання положення Закону щодо представництва осіб однієї статі у виборчих списках кандидатів у депутати місцевих рад у багатомандатних виборчих округах на підставі п.1 ч.1 ст.46 Закону України «Про місцеві вибори» не допускається.

Не погоджуючись з вказаною правовою позицією Центральної виборчої комісії, позивач звернувся до суду.

При розгляді даного спору, колегія суддів вказує на положення ч.3 ст.4 Закону України «Про місцеві вибори», якими серед іншого передбачено, що усі кандидати у депутати Верховної Ради Автономної Республіки Крим, обласних, районних, міських, районних у містах, сільських, селищних рад, кандидати на посаду сільського, селищного, міського голови, старости, зареєстровані у встановленому цим Законом порядку, мають рівні права і можливості брати участь у виборчому процесі відповідних місцевих виборів.

Представництво осіб однієї статі у виборчих списках кандидатів у депутати місцевих рад у багатомандатних виборчих округах має становити не менше 30 відсотків загальної кількості кандидатів у виборчому списку.

Одним із основних принципів проведення виборів, який закріплений положеннями ст.70 Конституції України, ст.4 Закону України "Про місцеві вибори" є принцип рівного виборчого права. Важливим елементом забезпечення реалізації принципу рівного виборчого права та забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків є визначена у ч.3 ст.4 Закону України «Про місцеві вибори» вимога щодо гендерної квоти у представницьких органах влади.

На підставі аналізу вказаних положень, суд приходить до висновку, що вказані засади щодо представництва у виборчих списках осіб однієї статі не менше 30 відсотків поширюються на усі правовідносини при проведенні місцевих виборів усіх рівнів, та без виключень.

Водночас, Центральна виборча комісія, при наданні оскаржуваного Роз'яснення в п.4 фактично перебирає на себе функції законодавчого органу, встановлюючи виключення із даного правила, та зазначає про те, що відмова в реєстрації кандидата в депутати, кандидата на посаду сільського, селищного, міського голови, старости на підставі п.1 ч.1 ст.46 Закону України «Про місцеві вибори» не допускається, оскільки даною нормою не передбачена відмова в реєстрації при недотриманні вимог ч.3 ст.4 вказаного Закону.

Судова колегія зазначає, що положення ч.3 ст.4 Закону України «Про місцеві вибори» є імперативними, та носять загальнообов'язковий характер, а відтак ЦВК при прийнятті п.4 Роз'яснення діяла всупереч вимог закону.

Крім того, роз'яснення щодо застосування положень Закону України «Про місцеві вибори» призводить до порушення засад виборчого права, закріплених в ст.11 Закону України «Про місцеві вибори», а також до нівелювання принципу рівного виборчого права.

Недопустимим є й те, що суб'єкт виборчого права на власний розсуд приймає рішення щодо необхідності дотримання встановленої Законом норми, що визначає обов'язкову для всіх кандидатів у депутати місцевих рад у багатомандатних виборчих округах вимогу.

З огляду на це, п.4 Роз'яснення Центральної виборчої комісії щодо застосування деяких положень Закону України "Про місцеві вибори", затверджений Постановою Центральної виборчої комісії №362 від 23.09.2015 суперечить вимогам закону.

Також, суд зазначає, що згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення законодавства з питань проведення виборів», а також згідно із змінами, внесеними Законом України «Про місцеві вибори» ст.8 Закону України «Про політичні партії в Україні» було доповнено п.10, відповідно до якого статут політичної партії має містити зокрема такі відомості: розмір квот, що визначає мінімальний рівень представництва жінок і чоловіків у виборчому списку кандидатів у народні депутати України від партії у загальнодержавному окрузі, кандидатів у депутати місцевих рад в багатомандатних виборчих округах, і має становити не менше 30 відсотків загальної кількості кандидатів у виборчому списку.

Водночас, ст.37 Закону України «Про місцеві вибори» визначено загальний порядок висування кандидатів місцевою організацією партії, відповідно до якого висування кандидатів місцевою організацією партії проводиться на зборах (конференціях) цієї організації, які проводяться у порядку, передбаченому статутом партії.

Таким чином, з огляду на те, що висування кандидатів проводиться у порядку, передбаченому статутом партії, а відповідно до п.10 ст.8 Закону України «Про політичні партії в Україні» статут політичної партії, відповідно до якого формується виборчий список кандидатів, має містити відомості щодо розміру квот, що визначає мінімальний рівень представництва жінок і чоловіків у виборчому списку кандидатів, який має становити не менше 30 відсотків загальної кількості кандидатів у виборчому списку, а тому невиконання місцевою організацією партії вимоги гендерного представництва призведе до порушення встановленого Законом порядку висування кандидата, що є обґрунтованою підставою у відмові в реєстрації кандидата на підставі п.1 ч.1 ст.46 Закону.

Суд також зазначає, що згідно приписів п.5 ч.1 ст.38 Закону України «Про місцеві вибори» відповідна територіальна виборча комісія реєструє кандидатів у депутати в багатомандатному виборчому окрузі за умови отримання, зокрема виборчого списку кандидатів у депутати від місцевої організації партії за формою, затвердженою Центральною виборчою комісією. Відповідно, за умовами п.1 ч.1 ст.46 Закону України «Про місцеві вибори» передбачено, що територіальна виборча комісія відмовляє в реєстрації кандидата в депутати, кандидата на посаду сільського, селищного, міського голови, старости в разі порушення встановленого цим Законом порядку висування кандидата, відтак порушення встановленого порядку, а саме порушення порядку складання виборчого списку кандидатів без дотриманням вимог гендерної рівності, встановлених ч.3 ст.4 Закону України «Про місцеві вибори» вже є самостійною та достатньою підставою для відмови в реєстрації.

З урахуванням викладеного, п.4 Роз'яснення призводить до порушення правової норми викладеної у ч.3 ст.4 Закону, та порушення принципу рівного виборчого права, а тому є нечинними.

Колегія суддів також вказує на те, що 24.12.1980 року УРСР ратифікувала міжнародну Конвенцію про ліквідацію всіх форм дискримінації щодо жінок. Відповідно до статті 7 Конвенції держави-учасниці вживають усіх відповідних заходів по ліквідації дискримінації щодо жінок у політичному і суспільному житті країни і, зокрема, забезпечують жінкам на рівних умовах з чоловіками право: а) голосувати на всіх виборах і публічних референдумах та обиратися до всіх публічно обираних органів.

Відповідно до ст.420 глави 21 Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони, що була ратифікована сторонами, співробітництво у сферах соціального діалогу, соціального захисту, соціального залучення, гендерної рівності та недискримінації, передбачає досягнення таких цілей: 1) забезпечення гендерної рівності та рівних можливостей для чоловіків та жінок у сфері зайнятості, освіти та навчання, економічної та суспільної діяльності, а також у процесі прийняття рішень; т) подолання дискримінації в усіх її формах та проявах.

Україна серед 190 інших країн приєдналася до Декларації тисячоліття Організації Об'єднаних Націй, визначивши мету забезпечення гендерної рівності як важливу складову подальшого розвитку та один із пріоритетів державної політики, і взяла на себе зобов'язання до 2015 року забезпечити гендерне співвідношення на рівні не менше від 30 до 70 тієї чи іншої статі у представницьких органах влади.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд вважає, що відповідачем не надано доказів, які свідчать про відповідність правової позиції Центральної виборчої комісії вимогам чинного законодавства при затвердженні п.4 Роз'яснення щодо застосування деяких положень Закону України «Про місцеві вибори» під час реєстрації кандидатів у депутати Верховної Ради Автономної Республіки Крим, кандидатів у депутати обласних, районних, міських, районних у містах, сільських, селищних рад, кандидатів на посаду сільського, селищного, міського голови та старости села, селища, висунутих місцевими організаціями політичних партій на чергових, позачергових та перших місцевих виборах. Відтак, позовні вимоги щодо визнання протиправною постанови ЦВК №362 від 23.09.2015 в частині підлягають задоволенню.

З огляду на вищезазначене суд вказує, що визнання нечинним та скасування постанови ЦВК №362 від 23.09.2015 року в оскаржуваній частині є достатнім та належним способом захисту порушених прав та інтересів позивача.

Згідно пп.1 п.3 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано юридичною особою сплачується 1 розмір мінімальної заробітної плати, який згідно Закону України N80-VIII становить 1218 грн.

Відповідно до ч.1 ст.98 КАС України, суд вирішує питання щодо судових витрат у постанові суду.

Керуючись вимогами ст.2, 7, 24, 98, 159, 162, 163, 172, 177 Кодексу адміністративного судочинства України,

П О С Т А Н О В И В:

Позов Київської міської організації політичної партії «Об'єднання «Самопоміч» задовольнити.

Визнати нечинним та скасувати пункт 4 Роз'яснення щодо застосування деяких положень Закону України "Про місцеві вибори" під час реєстрації кандидатів у депутати Верховної Ради Автономної Республіки Крим, кандидатів у депутати обласних, районних, міських, районних у містах, сільських, селищних рад, кандидатів на посаду сільського, селищного, міського голови та старости села, селища, висунутих місцевими організаціями політичних партій на чергових, позачергових та перших місцевих виборах, затвердженого постановою Центральної виборчої комісії №362 від 23.09.2015, щодо застосування ч.3 ст.4 Закону України «Про місцеві вибори».

Стягнути з Центральної виборчої комісії судовий збір за подання до суду адміністративного позову в розмірі 1218 (одна тисяча двісті вісімнадцять) грн. 00 коп.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Вищого адміністративного суду України у дводенний строк з дня її проголошення.

Головуючий суддя

Судді

Головуючий суддя Старова Н.Е.

Судді: Мєзєнцев Є.І.

Чаку Є.В.