Справа № 2-а-73/10
Суддя: Строна Т. Г.
Дата ухвалення: 2010-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Турківський районний суд Львівської області
Справа №2-а-73/10
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2010 року Турківський районний суд Львівської області в складі: головуючої, судді Строни Т.Г., при секретарі Трофімовій І.О., розглянувши в м. Турці позовну заяву ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Турківському районі Львівської області, третя особа Управління Державного казначейства в Турківському районі Львівської області про стягнення щомісячної державної соціальної допомоги як дитині війни, -

встановив:

До суду із даним позовом звернувся ОСОБА_1.

Посилається на те, що він є дитиною війни. Згідно ст. 6 закону України «Про соціальний захист дітей війни» із січня 2006 року йому повинна виплачуватися соціальна допомога у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком. У 2006-2008 роках йому така допомога не виплачувалася у звязку із внесеними змінами до закону про Державний бюджет України на 2006 рік, закону про Державний бюджет України на 2007 рік та закону про Державний бюджет України на 2008 рік.

Конституційний Суд України рішеннями № 6-рп/2007 року та №10- рп/2008 року визнав положення, які зупиняли дію ст. 6 закону України «Про соціальний захист дітей війни», такими, що не відповідають Конституції України.

Мінімальна пенсія за віком встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Сума невиплаченої йому допомоги становить за 2006-2008 роки 4471 грн. 20 коп.

Просить суд визнати дії Управління Пенсійного фонду України в Турківському районі Львівської області протиправними, зобовязати відповідача нарахувати на його користь та виплатити недоплачену йому, як дитині війни, соціальну допомогу, а фактично пенсію, за 2006-2008 роки в сумі 4471 грн. 20 коп.

В судовому засіданні позивач позов підтримав і дав суду пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, а також просив поновити йому частково пропущений термін для захисту своїх прав та інтересів, оскільки він як пенсіонер та інвалід II групи, не зміг вчасно звернутись за захистом своїх порушених прав та інтересів.

В судове засідання відповідач не зявився, просять суд справу розглядати без їх участі у звязку із неможливістю забезпечити явку представника.

В судове засідання представник Управління Державного казначейства України у Турківському районі не зявився, про час розгляду справи повідомлялися завчасно і належним чином.

Вислухавши позивача, дослідивши обставини справи, всі наявні документи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, із таких підстав.

В судовому засіданні встановлено, що позивач народився 14.01.1933 року в с. Бережок Турківського району Львівської області і є дитиною війни, має право на встановлене ст. 6 закону України «Про соціальний захист дітей війни» підвищення до пенсії.

Ці обставини підтверджуються паспортом позивача, пенсійним посвідченням та довідкою, виданою Упралінням праці та соціального захисту населення Турківської РДА.

У відповідності до ст. 6 закону України «Про соціальний захист дітей війни» дітям війни до пенсії чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, повинно виплачуватися підвищення у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Верховна Рада України законом «Про Державний бюджет України на 2007 рік» та законом «Про Державний бюджет України на 2008 рік» зупинила дію ст. 6 закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 року №6-рп визнано такими, що не відповідають Конституції України, положення закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», якими на 2007 рік було зупинено дію ст. 6 закону України «Про соціальний захист дітей війни». Дані положення закону, що визнані неконституційними, втрачають чинність лише із дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення.

Враховуючи наведене вище, відповідач зобовязаний нарахувати та виплатити надбавки до пенсії позивачу як дитині війни, починаючи з 09.07.2007 : року, однак в 2007-2008 роках надбавки до пенсії виплачувалися не в повному обсязі, що вбачається із довідки №502/06-14 від 27.01.2010 року.

Беручи до уваги положення ст. ст. 22, 46 Конституції України, рішення Конституційного Суду України від 09.07.2007 р. №6-рп та від 22.05.2008 року № 10-рп, закони про Держбюджет не можуть скасовувати чи змінювати обсяг прав і обовязків, пільг, компенсацій і гарантій, передбачених іншими законами України, Конституція України не надає закону про Держбюджет вищої юридичної сили стосовно інших законів, законом про Держбюджет не можна вносити зміни до інших законів, зупиняти їх дію чи скасовувати їх.

Посилання відповідача на те, що згідно ч.З ст.28 закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування мінімальний розмір пенсії » за віком, встановлений абзацом 1 частини 1 цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсії, призначених згідно з цим Законом, суд вважає безпідставними, ( оскільки наявність такої норми та відсутність іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії, встановленої ст,46 Конституції України та права на отримання доплати до пенсії, передбаченої ст. 6 закону України „Про соціальний захист дітей війни'.

Суд також вважає безпідставними доводи відповідача щодо невизначеності на законодавчому рівні питання шодо органу, на який покладено обовязок здійснення виплат підвищення до пенсії особам, що мають статус дітей війни.

Пенсійний фонд України діє у відповідності до Положення про Пенсійний > фонд України і здійснює свої повноваження на підставі п. 15 зазначеного Положення через створені в установленому порядку його територіальні управління. Відповідно до закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування рішення про призначення та перерахування пенсій приймаються районними управліннями Пенсійного фонду України за місцем проживання пенсіонерів. Таким чином, обовязок по нарахуванню та виплаті доплати до пенсії позивача, передбаченої ст. 6 закону України «Про соціальний захист дітей війни», покладено на Управління Пенсійного фонду України в Турківському районі Львівської області за місцем проживання позивача.

Покликання відповідача на відсутність бюджетного фінансування передбачених законом України «Про соціальний захист дітей війни» доплат до пенсії як на причину невиконання покладених на нього зобовязань суд до уваги не приймає, оскільки реалізація особою права, що повязане із отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена в залежність від бюджетних асигнувань.

Також при цьому суд враховує положення ст. ст. 5-6 рішення Конституційного Суду України №10-рп від 22.05.2008 року про те, що Конституція України не надає закону про Держбюджет вищої юридичної сили стосовно інших законів, законом про Держбюджет не можна вносити зміни до інших законів, зупиняти їх дію чи скасовувати їх, оскільки це створює протиріччя у законодавстві, і як наслідок - скасування та обмеження прав і свобод людини і громадянина; положення ст. 3.1 рішення Конституційного Суду України №6-рп від 09.07.2007 року про те, що право громадян на соціальний захист, інші соціально-економічні права можуть бути обмежені, у тому числі зупиненням дії законів (їх окремих положень), лише в умовах воєнного або надзвичайного стану на певний строк, а також положення ст. 22 Конституції України про те, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Суд вважає, що незалежно від положень законів України про Державний бюджет щодо даного питання позивачка має право на доплату до пенсії у вигляді підвищення, визначеного ст. 6 закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Доказів про те, що позивачу нараховано і виплачено відповідно до закону належну надбавку, відповідачем суду не представлено.

У задоволенні вимоги про зобовязання Управління Пенсійного фонду України в Турківському районі Львівської області нарахувати та виплатити конкретну суму, а саме 4471 грн. 20 коп., слід відмовити у звязку зі змінами показників інфляції, оскільки на час виконання рішення суду такі будуть змінені.

Враховуючи те, що позивач є юридично необізнаною особою похилого віку із обмеженими фізичними можливостями у звязку із віком, суд вважає можливим поновити йому строк на подання позовної заяви за захистом своїх прав, оскільки причини пропуску цього строку позивачем суд вважає поважними.

На підставі наведеного вище та керуючись ст. ст. 69-71, 94, 160-165, 167, 254 КАС України, ст. ст. 22, 46 Конституції України, законом України «Про соціальний захист дітей війни», Рішеннями Конституційного Суду України відроку №6-рп та від 22.05.2008.року №10-рп, -

постановив:

Позов задовольнити частково.

Поновити ОСОБА_1 частково пропущений строк для звернення до суду за захистом своїх порушених прав та інтересів,

Дії Управління Пенсійного фонду України в Турківському районі Львівської області щодо ненарахування і невиплати ОСОБА_1 щомісячного підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком визнати неправомірними.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Турківському район: Львівської області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 надбавка до пенсії як дитині війни у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, починаючи із 09.07.2007 року по 31.12.2008 року

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного адміністративного суду Львівської області через районний суд протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження, яка має буги подана до суду протягом 10 днів із дня її проголошення.

Головуюча: