Справа № 2-а-7/10
Суддя: Кулініч Ю. П.
Дата ухвалення: 2010-03-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Деснянський районний суд м.Чернігова
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

09 березня 2010 року м.Чернігів

Деснянський районний суд міста Чернігова у складі:

головуючого: судді Кулініча Ю.П.,

за участю: секретаря судового засідання Костюк Ю.Г.,

позивачки ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у м.Чернігові ради, про визнання дій неправомірними, стягнення суми, -

ВСТАНОВИВ:

05.02.2009 позивачка звернулась до суду з позовом про визнання неправомірними дій відповідача по нарахуванню і виплаті позивачці сум допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період з січня по листопад 2007 року; та стягнення недоплаченої допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку в сумі 2858,68 грн. за період з січня по листопад 2007 року.

У судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги.

Представник відповідача позов не визнав. Просив відмовити в задоволенні позову з підстав пропуску строку звернення до суду.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, та дослідивши докази, суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Як встановлено судом, позивачка є матірю Горду ялової ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження. З січня по листопад 2007 року позивачка отримувала допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Згідно ст.46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообовязковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створення мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму встановленого законом.

Відповідно до ст. 95 Конституції України, будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір та їх цільове спрямування визначаються виключно Законом про Державний бюджет України на відповідний рік.

Закон України «Про державну допомогу сімям з дітьми» відповідно до Конституції України встановлює гарантований державою рівень матеріальної підтримки сімей з дітьми шляхом надання державної грошової допомоги з урахуванням складу сімї, її доходів та віку і спрямований на забезпечення пріоритету державної допомоги сімям з дітьми у загальній системі соціального захисту населення.

Допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку позивачці була призначена відповідно до «Порядку призначення і виплати допомоги при народженні дитини та допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку особам, застрахованим в системі загальнообовязкового державного соціального страхування», затвердженого прийнятою на виконання Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми» постановою Кабінету Міністрів України № 13 від 11.01.2007 року.

Оскільки на момент призначення допомоги на період з 01.04.2007 року по 13.04.2008 року дія ч. 1 ст. 15 Закону України «Про допомогу сімям з дітьми» була зупинена на 2007 рік, то застосовувалася норма пункту 9 «Порядку призначення і виплати допомоги при народженні дитини та допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку особам, застрахованим у системі загальнообовязкового державного соціального страхування», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 13 від 11 січня 2007 року, де передбачено, що «допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку призначається у розмірі, що дорівнює різниці між 50 відсотками прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сімї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 23 відсотків зазначеного прожиткового мінімуму».

Разом з тим, відповідний обсяг видатків на виплату даного виду соціальної допомоги передбачений Законом України «Про державний бюджет України на 2007 рік».

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно рішення Конституційного Суду України від 09.07.2007 року № 6-рп/2007 положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», зокрема ч. 2 ст. 56 щодо встановлення розміру вищезгаданої допомоги та зупинення на 2007 рік дії ч. 1 ст. 15 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми» визнані неконституційними, втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення з 09.07.2007 року. Виходячи з д положення даного закону, перерахунку та виплаті допомоги у розмірі прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку не підлягають суми за період з 01.05.2007 року по 09.07.2007 року.

Після визнання даних норм на підставі Рішення Конституційного суду України від 09.07.2007 неконституційними в період бюджетного року, додаткові кошти на виконання зазначеного рішення у 2007 році не виділялися.

Крім того, відповідно до ст.99 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Про порушення своїх прав позивачка знала протягом 2007 року, під час виплати їй коштів, однак з вимогою до суду звернулась 05.12.2009, пропустивши річний строк, передбачений ст. 99 КАС України. Будь-яких поважних причин пропуску зазначеного строку позивачка в судовому засіданні не навела, а тому суд не знаходить підстав для його поновлення.

Відповідно до ст. 100 КАС України пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Таким чином, позов в частині стягнення недоплаченої допомоги за 2007 рік необґрунтований і задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 17 20, 99, 100, 158 163, 185, 186 КАС України, Закону України „Про державну допомогу сімям з дітьми», суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду. Заява про апеляційне оскарження постанови може бути подана протягом десяти днів з дня складення постанови в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя: