Справа № 2а-70/10
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2010-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2010 р. Справа № 22375/10/9104

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді Шавеля Р.М.

Суддів Ліщинського А.М. , Каралюса В.М.

при секретарі судового засідання Шологон Василина Романівна

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 районного центру зайнятості на ухвалу судді Вижницького районного суду Чернівецької обл. від 26.01.2010р. про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 районного центру зайнятості до ОСОБА_2 про стягнення суми незаконно отриманої допомоги по безробіттю, -

В С Т А Н О В И Л А:

Оскаржуваною ухвалою судді районного суду від 26.01.2010р. відмовлено в порядку ст.109, п.6 Прикінцевих та перехідних положень КАС України у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 районного центру зайнятості до ОСОБА_2 про стягнення суми незаконно отриманої допомоги по безробіттю, оскільки таку не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства (а.с.1-2).

Не погодившись із вказаною ухвалою, її оскаржив позивач ОСОБА_1 районний центр зайнятості, який у апеляційній скарзі просить судову ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду справи, покликаючись на порушення судом норм процесуального права, що призвело до неправильної відмови у відкритті провадження в адміністративній справі (а.с.7-8).

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що згідно ч.1 ст.18 Закону України «Про зайнятість населення»визначено право позивача на звернення до суду із розглядуваним позовом; відповідно до п.3 ч.1 ст.18 КАС України розглядуваний спір належить до компетенції місцевих загальних судів як адміністративних судів.

Окрім цього, відповідно до ч.3 ст.36 Законом України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття»визначено, що сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обовязків та зловживання ним стягується з цієї особи відповідно до законодавства України; приписами ст.39 цього Закону визначено, що спори, які виникають із правовідносин за цим Законом, вирішуються в судовому порядку.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання на виклик суду не зявилися, що не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності згідно із ч.4 ст.196 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Із змісту оскаржуваної ухвали слідує, що відмовляючи у відкритті провадження в адміністративній справі на підставі п.1 ч.1 ст.109 КАС України, суддя районного суду виходив з того, що враховуючи характер правовідносин, які є предметом позову, останні не виникли в рамках реалізації владних управлінських функцій позивача і тому не можуть бути віднесені до сфери публічно-правових відносин; згідно ст.19 Закону України «Про зайнятість населення»серед обовязків державної служби зайнятості не вбачається право вказаного органу на звернення до суду із позовами про стягнення коштів, виплачених як допомога по безробіттю; такі повноваження не передбачені й Законом України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття».

Таким чином, позов ОСОБА_1 районного центру зайнятості до ОСОБА_2 про стягнення суми незаконно отриманої допомоги по безробіттю підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, через що у відкритті провадження в адміністративній справі належить відмовити.

Між тим, з наведеними висновками оскаржуваної ухвали погодитися не можна, з наступних підстав.

Як убачається із заявленого позову, що ОСОБА_1 районний центр просить стягнути з ОСОБА_2 на його користь суму незаконно отриманої допомоги по безробіттю в розмірі 1425 грн. 93 коп. (а.с.4-5).

Вказані вимоги обґрунтовані тим, що під час здійснення взаємообміну інформацією між державним реєстратором та службою зайнятості було зясовано, що відповідач під час поновлення статусу безробітного та перебування на обліку в центрі зайнятості був зареєстрований як субєкт підприємницької діяльності; згідно п.«б» ч.3 ст.1 Закону України «Про зайнятість населення»до зайнятого населення належать, зокрема, громадяни, які самостійно забезпечують себе роботою, включаючи підприємців.

Згідно з п.1 ч.1 ст.3 КАС України справа адміністративної юрисдикції це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший субєкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ст.17 КАС України компетенція адміністративних судів поширюється на:

1) спори фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності;

2) спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби;

3) спори між субєктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень, а також спори, які виникають з приводу укладання та виконання адміністративних договорів;

4) спори за зверненням субєкта владних повноважень у випадках, встановлених законом;

5) спори щодо правовідносин, повязаних з виборчим процесом чи процесом референдуму.

Пунктом 4 ч.1 ст.17 КАС України передбачено, що компетенція адміністративних судів поширюється на спори за зверненням субєкта владних повноважень у випадках, встановлених законом.

Статтею 18 Закону України «Про зайнятість населення»передбачено, що для реалізації державної політики зайнятості населення, професійної орієнтації, підготовки і перепідготовки, працевлаштування та соціальної підтримки тимчасово не працюючих громадян у порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України, створюється державна служба зайнятості, діяльність якої здійснюється під керівництвом Міністерства праці та соціальної політики України, місцевих державних адміністрацій та органів місцевого самоврядування.

Державна служба зайнятості складається з Державного центру зайнятості Міністерства праці та соціальної політики України, центру зайнятості Автономної Республіки Крим, обласних, Київського та Севастопольського міських, районних, міськрайонних, міських і районних у містах центрів зайнятості, центрів організації професійного навчання незайнятого населення і центрів професійної орієнтації населення, інспекцій по контролю за додержанням законодавства про зайнятість населення.

Відповідно до ч.3 ст.36 Законом України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття»визначено, що сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обовязків та зловживання ним стягується з цієї особи відповідно до законодавства України; приписами ст.39 цього Закону визначено, що спори, які виникають із правовідносин за цим Законом, вирішуються в судовому порядку.

З урахуванням наведеного слідує, що розглядувані відносини регулюються приписами Законів України «Про зайнятість населення»та «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття»; у заявленому позові ОСОБА_1 районний центр зайнятості ставить на вирішення суду вимоги про стягнення суми виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обовязків та зловживання ним.

Таким чином, колегія суддів приходить до переконливого висновку про те, що у розглядуваному випадку позивач діє як орган державної влади, а тому наведений спір за своїм характером слід вважати публічно-правовим, через що такий підлягає судовому розгляду в порядку КАС України, а не на підставі норм ЦПК України.

Додатково колегія суддів звертає увагу на те, що предметна підсудність розглядуваного позову визначена ч.2 ст.18 КАС України, згідно якої окружним адміністративним судам підсудні адміністративні справи, у яких однією зі сторін є орган державної влади, інший державний орган, орган влади Автономної Республіки Крим, їх посадова чи службова особа, крім випадків, передбачених цим Кодексом, та крім справ з приводу їхніх рішень, дій чи бездіяльності у справах про адміністративні проступки та справ, які підсудні місцевим загальним судам як адміністративним судам.

Згідно п.3 ч.1 ст.199 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу суду і постановити нову ухвалу з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.

Враховуючи вище наведене, колегія суддів вважає, що ухвала судді від 26.01.2010р. постановлена з порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильної відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, а відтак вона підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду справи зі стадії вирішення питання про відкриття провадження у справі (із врахуванням вимог ст.ст.18, 19 КАС України щодо предметної підсудності розглядуваного позову).

Керуючись ч.3 ст.160, ст.ст.195, 196, п.3 ч.1 ст.199, п.4 ч.1 ст.202, п.3 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 211, 254 КАС України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 районного центру зайнятості задоволити.

Ухвалу судді Вижницького районного суду Чернівецької обл. від 26.01.2010р. про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі № 2а-70/10/2401 - скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом одного місяця з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючого судді Шавель Руслан Миронович

Суддів Ліщинський Андрій Михайлович , Каралюс Володимир Маріянович