Справа № П/811/379/15
Суддя: С.В. Дегтярьова
Дата ухвалення: 2015-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Україна КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД -------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2015 року Справа № П/811/379/15

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дегтярьової С.В., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Інвестагросервіс, 26333, с.Могильне, Гайворонський р-н., Кіровоградська обл., пров. Садовий, 2

до відповідача: Гайворонської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області, 26300, м.Гайворон, Гайворонський р-н., Кіровоградська обл., вул.Кірова, 39/88

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

Товариство з обмеженою відповідальністю Інвестагросервіс звернулось з позовом до Гайворонської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області про визнання протиправними податкових повідомлень-рішень:

- № від 19.11.2014 року, яким збільшено суму грошового зобовязання з податку на додану вартість в сумі 364037,48 грн. за основним платежем та 750421,52 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями в частині 341991,76 грн. основного платежу, 744910,09 грн. штрафних санкцій;

- № від 19.11.2014 року, яким збільшено суму грошового зобовязання з орендної плати з юридичних осіб в сумі 61894,55 грн. за основним платежем та 15473,64 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями в частині 13231,90 грн. основного платежу та 3307,98 грн. штрафних санкцій;

- № від 19.11.2014 року, яким збільшено суму грошового зобовязання з орендної плати з юридичних осіб в сумі 67467,24 грн. за основним платежем та 16866,81 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями в частині 8145,83 грн. основного платежу та 2036,55 грн. штрафних санкцій;

- № від 19.11.2014 року, яким збільшено суму грошового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб в сумі 52138,60 грн. за основним платежем та 13034,65 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що не допускав порушень, а тому вважає податкові повідомлення-рішення такими, що не відповідають чинному законодавству.

Відповідачем до суду подано заперечення на позовну заяву відповідно до змісту якого, позов ним не визнається у повному обсязі.

Дослідивши подані позивачем та відповідачем документи і матеріали, зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, адміністративний суд,

ВСТАНОВИВ:

Посадовими особами Гайворонської ОДПІ Головного управління ДФС у Кіровоградській області у період з 29.09.2014 р. по 15.10.2014 р. проведено документальну планову виїзну перевірку ТОВ Інвестагросервіс з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.07.2011 р. по 30.06.2014 р. та з питань правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообовязкове соціальне страхування за період з 01.07.2011 р. по 30.06.2014 р., за результатами якої складено акт №193/2200/30418454 від 22.10.2014 р., висновками якого, зокрема, є порушення, на думку відповідача, позивачем:

- п.185.1 ст. 185, п.186.1 ст.186, п.187.1 ст.187, п.188.1 ст.188, пп.192.1.1 п.192.1 ст.192, п.192.3 ст.192, п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198, п.201.11 ст.201, п.209.10 ст.209 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-УІ (зі змінами та доповненнями), в результаті чого підприємством занижено податок на додану вартість за перевіряємий період на загальну суму 461862,12 грн., в тому числі:

по загальних деклараціях на загальну суму 49013,52 грн., в тому числі в розрізі звітних періодів:

вересень 2011 року у сумі 2 849,40 грн.;

жовтень 2011 року у сумі 1134,00 грн.;

квітень 2012 року у сумі 493,58 грн.;

травень 2012 року у сумі 1244,63 грн.;

червень 2012 року у сумі 1241,86 грн.;

липень 2012 року у сумі 1764,35 грн.;

серпень 2012 року у сумі 2899,16 грн.;

вересень 2012 року у сумі 1850,11 грн.;

жовтень 2012 року у сумі 5753,31 грн.;

листопад 2012 року у сумі 8280,50 грн.;

березень 2013 року у сумі 65,33 грн.;

листопад 2013 року у сумі 10183,00 грн.;

грудень 2013 року у сумі 11254,22 грн.

по деклараціях спеціального режиму оподаткування діяльності у сфері сільського господарства на загальну суму 412848,60 грн., в тому числі в розрізі звітних періодів:

вересень 2011 року у сумі 94975,17 грн.;

листопад 2011 року у сумі 20004,25 грн.;

лютий 2012 року у сумі 63543,58 грн.;

березень 2012 року у сумі 177401,29 грн.;

травень 2012 року у сумі 4143,34 грн.;

липень 2012 року у сумі 7374,20 грн.;

жовтень 2012 року у сумі 42099,80 грн.;

квітень 2012 року у сумі 71,60 грн.;

травень 2013 року у сумі 133,32 грн.;

березень 2014 року у сумі 1022,05 грн.;

квітень 2014 року у сумі 2080,00 грн.

- п. 209.1, п. 209.2, п.209.15 ст.209, п.30.8 ст.30, п.123.2 ст.123 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-УІ (зі змінами та доповненнями), п.4 Постанови Кабінету Міністрів України від 12.01.2011 року №11 «Порядок акумулювання сільськогосподарськими підприємствами сум податку на додану вартість на спеціальних рахунках, відкритих у банках», було перераховано кошти, що акумулюються на спеціальному рахунку за товари та послуги, які не повязані з виробничими факторами та безпосередньо з веденням діяльності у сфері сільського господарства, визначеного пп.209.15.1, п.п.209.15.2 п.209.15 ст. 209 Податкового кодексу України, що призвело до використання коштів, що акумулюються на спеціальному рахунку не за цільовим призначенням в сумі 527529,71 грн., в тому числі:

в травні 2012 року на суму 166389,54 грн.;

в червні 2012 року на суму 149337,07 грн.;

в липні 2012 року на суму 191613,10 грн.;

в травні 2014 року на суму 12480,00 грн.;

в червні 2014 року на суму 7710,00 грн.

- пп.271.1.1 п.271.1 ст.271, п.289.1 ст.289 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-УІ (зі змінами та доповненнями), абз.2 п.5 Постанови Кабінету Міністрів України від 23 березня 1995 року №213 «Про методику нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення та населених пунктів» (зі змінами та доповненнями, внесеними постановою КМУ від 31.10.2011 року №1185 «Про внесення змін до Методики нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення та населених пунктів») ТОВ «Інвестагросервіс» занижено орендну плату за земельні ділянки за 2012 рік на загальну суму 160739,48 грн., в тому числі, зокрема, за місцем знаходження земельних ділянок:

- по Жакчицькій сільській раді в сумі 67467,31 грн., в тому числі в розрізі звітних періодів:

за січень 2012 рік в сумі 5622,27 грн.;

за лютий 2012 рік в сумі 5622,27 грн.;

за березень 2012 рік в сумі 5622,27 грн.;

за квітень 2012 рік в сумі 5622,27 грн.;

за травень 2012 рік в сумі 5622,27 грн.;

за червень 2012 рік в сумі 5622,27 грн.;

за липень 2012 рік в сумі 5622,27 грн.;

за серпень 2012 рік в сумі 5622,27 грн.;

за вересень 2012 рік в сумі 5622,27 грн.;

за жовтень 2012 рік в сумі 5622,27 грн.;

за листопад 2012 рік в сумі 5622,27 грн.;

за грудень 2012 рік в сумі 5622,27 грн.

- по Могильненській сільській раді в сумі 61894,55 грн., в тому числі в розрізі звітних періодів:

за січень 2012 рік в сумі 5157,88 грн.;

за лютий 2012 рік в сумі 5157,88 грн.;

за березень 2012 рік в сумі 5157,88 грн.;

за квітень 2012 рік в сумі 5157,88 грн.;

за травень 2012 рік в сумі 5157,88 грн.;

за червень 2012 рік в сумі 5157,88 грн.;

за липень 2012 рік в сумі 5157,88 грн.;

за серпень 2012 рік в сумі 5157,88 грн.;

за вересень 2012 рік в сумі 5157,88 грн.;

за жовтень 2012 рік в сумі 5157,88 грн.;

за листопад 2012 рік в сумі 5157,88 грн.;

за грудень 2012 рік в сумі 5157,87 грн.

- п. 164.5 ст. 164, пп.168.1.1, 168.1.2, 168.1.4, 168.1.5, 168.1.6 п. 168.1 ст. 168, п.176.2 ст. 176, п.127.1 ст. 127, п.170.1 ст. 170 Податкового кодексу, в результаті чого встановлено несплату до бюджету податку на доходи фізичних осіб в сумі 52138,60 грн., в тому числі в розрізі звітних періодів: липень 2012 року на суму 29574,22 грн. та серпень 2012 року на суму 22564,38 грн. (а.с.27-114, Т.1).

Товариство з обмеженою відповідальністю Інвестагросервіс 04.11.2014 р. подано до Гайворонської ОДПІ ГУ Міндоходів у Кіровоградській області заперечення на акт №193/2200/30418454 від 22.10.2014 р. Листом від 31.07.2014 р. надана відповідь про їх необґрунтованість (а.с.159-170, 174-195 , т.1).

19.11.2014 р. Гайворонською ОДПІ Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області на підставі акту перевірки винесено оскаржувані податкові повідомлення-рішення (а.с.196, 197, 201, 203, т.1).

Не погоджуючись з зазначеними податковими повідомленнями-рішеннями позивач оскаржив їх в адміністративному порядку до Головного управління Державної фіскальної служби України у Кіровоградській області (а.с.205-215, т.1).

Рішенням Головного управління Державної фіскальної служби України у Кіровоградській області від 30.12.2014 року скаргу позивача залишено без розгляду в звязку з порушенням строку подання скарги (а.с.219-220, т.1).

Податкове повідомлення рішення № від 19.11.2014 року

на суму ПДВ 364 037,48 грн. основного платежу та 750 421,52 грн. штрафних (фінансових) санкцій

Судом встановлено, що позивач просить дане рішення скасувати в частині 341991,76 грн. основного платежу та 744910,09 грн. штрафних санкцій.

Позивач вказав, що грошове зобовязання (основний платіж в сумі 341991,76 грн.), яке оскаржується позивачем, складається з наступних сум:

1) 33600,74 грн. завищення ПК по наданню послуг стороннім організаціям із сушіння;

2) 3312,40 грн. понаднормове списання зіпсованої продукції;

3) 172281,67 грн. звичайна ціна при реалізації повязаній особі;

4) 50263,33 невідомо з яких підстав

5) 77760,54 грн. неправомірне віднесення сум до ПК;

6) 4773,08 грн. завищення ПК по нікчемним угодам (а.с.129 т.6).

В ході судового розгляду встановлено, що Кіровоградська ОДПІ під час перевірки дійшла висновку про:

1) заниження податкових зобовязань:

- по загальних деклараціях на суму 10627,69 грн., в тому числі в розрізі звітних періодів:

- жовтень 2011 року на суму 1134,40 грн.;

- квітень 2012 року на суму 493,58 грн.;

- травень 2012 року на суму 1244,63 грн.;

- червень 2012 року на суму 1241,86 грн.;

- липень 2012 року на суму 1764,35 грн.;

- серпень 2012 року на суму 2899,16 грн.;

- вересень 2012 року на суму 1850,11 грн.;

- по деклараціях спеціального режиму оподаткування діяльності у сфері сільського господарства на суму 231430,24 грн., в тому числі в розрізі звітних періодів

- лютий 2012 року на суму 2791,61 грн.;

- березень 2012 року на суму 175253,29 грн.;

- травень 2012 року на суму 4143,34 грн.;

- липень 2012 року на суму 27931,20 грн;

- серпень 2012 року на суму 21310,80 грн. (а.с.34 т.1);

2) завищення податкового кредиту:

- по деклараціях спеціального режиму оподаткування діяльності у сфері сільського господарства на загальну суму 314836,52 грн., в тому числі в розрізі звітних періодів:

- листопад 2011 року у сумі 20004,25 грн.;

- лютий 2012 року у сумі 60751,97 грн.;

- березень 2012 року у сумі 2148,00 грн.;

- липень 2012 року у сумі 232,00 грн.;

- квітень 2013 року у сумі 71,60 грн.;

- травень 2013 року у сумі 133,32 грн.;

- червень 2013 року у сумі 159,94 грн.;

- листопад 2013 року у сумі 241,67 грн.;

- грудень 2013 року у сумі 598,44 грн.;

- квітень 2014 року у сумі 2080,00 грн.

- по загальних деклараціях на суму 35536,65 грн., в тому числі в розрізі звітних періодів:

- жовтень 2012 року на суму 7058,31 грн.;

- листопад 2012 року на суму 6975,57 грн.;

- березень 2013 року на суму 65,33 грн.;

- листопад 2013 року на суму 11608,22 грн.;

- грудень 2013 року на суму 9829,22 грн. (а.с.46-47 т.1)

Судом встановлено, що грошові зобовязання позивачем в сумі 22045,72 грн. сплачені та визнані в частині:

1) заниження грошового зобовязання з ПДВ по загальних деклараціях:

- в сумі 10627,69 грн. в повному обсязі;

2) заниження грошового зобовязання з ПДВ по деклараціях спецрежиму оподаткування:

- травень 2012 року на суму 6594,89 грн.;

3) завищення податкового кредиту з ПДВ по загальних деклараціях:

- березень 2013 року на суму 65,33 грн.

- грудень 2013 року на суму 1566,66 грн.;

4) завищення податкового кредиту з ПДВ по деклараціях спецрежиму оподаткування:

- листопад 2011 року у сумі 534,60 грн.;

- березень 2012 року у сумі 2148,00 грн.;

- квітень 2013 року у сумі 71,60 грн.;

- травень 2013 року у сумі 133,32 грн.;

- листопад 2013 року на суму 241,67 грн.;

- грудень 2013 року у сумі 61,95 грн.

Дане підтверджуються розрахунком та платіжними дорученнями (а.с.221, 247 т.1).

Податковий кредит загальна декларація

1) 33600,74 грн. завищення ПК по наданню послуг стороннім організаціям із сушіння

В акті перевірки податковим органом зроблено висновок про безпідставне включення до податкового кредиту по загальній декларації ПДВ на суму 33904,66 грн., з них до податкового повідомлення-рішення ввійшли 33600,74 грн. в т.ч. за періодами:

- жовтень 2012 року на суму 5753,31 грн.;

- листопад 2012 року на суму 8280,50 грн.;

- листопад 2013 року на суму 9941,33 грн.;

- грудень 2013 року на суму 9625,60 грн.

Судом встановлено, що ТОВ „Інвестагросервіс" (покупець) укладено договір №2759/912/НН/1/17 від 04.09.2012р. з ТОВ «ОСОБА_1 Україна» (постачальник) про поставку нафтопродуктів, за умовами якого постачальник зобовязується передати у власність покупця, а покупець зобовязується прийняти та оплатити нафтопродукти (дизельне паливо) по ціні і у кількості, яка визначена додатковими угодами до договору (а.с.125-134, т.5).

ТОВ «ОСОБА_1 Україна» надано ТОВ «Інвестагросервіс»:

- рахунок №АО50001473 від 03.10.2012 р., накладну №АО17000972 від 05.10.2012 р., податкову накладну №47/17 від 05.10.2012 рок в кількості 27 572,36л. на загальну суму 270 981,25 грн. в т. ч. ПДВ 45163,54 грн. (а.с.135, 137, 138, т.5);

- рахунок №АО50001545 від 22.10.2012 р., накладну №АО17001066 від 22.10.2012 р., податкову накладну №134/17 від 22.10.2012 рок в кількості 21 940,00 л. на загальну суму 215 670,20 грн. в т. ч. ПДВ 35945,03 грн. (а.с.139, 141, 142, т.5);

- рахунок №АО50001550 від 22.10.2012 р., накладну №АО17001098 від 25.10.2012 р., податкову накладну №159/17 від 25.10.2012 рок в кількості 28375,00 л. на загальну суму 278926,26 грн. в т. ч. ПДВ 46487,71 грн. (а.с.143, 145, 146, т.5);

Розрахунки між суб'єктами господарювання проводились в безготівковій формі, що підтверджується банківською випискою від 05.10.2012 р. та 22.10.2012 р. (а.с.136,140, 144, т.5).

На підтвердження реалізації товару позивачем наданий звіт про рух матеріальних цінностей, згідно якого вбачається отримання дизельного палива в кількості 78690 л від ТОВ «ОСОБА_1 Україна» (а.с.147, т.5).

До податкового зобовязання в жовтні 2012 року позивачем було включено послуги по сушінню кукурудзи в кількості 27557 т/пр., надані:

- ПОП «Зоря» в кількості 18835 т/пр.;

- ПОСП «КазавчинАгро» в кількості 8722 т/пр.

Згідно розрахунку вартості послуг по сушінню кукурудзи врожаю 2012 року, витрати дизельного палива складають:

- на сушіння 1,27 л. за 1 т/пр.;

- на погрузну 0,02 л. за 1т/пр.

На сушіння 27 557 т/пр. у жовтні 2012 року ТОВ «Інвестагросервіс» було витрачено дизельного палива в кількості 35548,53 л. на суму 291142,46 грн.

Крім того, на авто послуги, послуги по погрузці зерна, послуги по переміщенню стороннім підприємствам у жовтні 2012 року ТОВ «Інвестагросервіс» було використано 9654,722 л. дизельного пального на суму 71822,83 грн.

В цілому на надання послуг стороннім особам у жовтні 2012 ТОВ «Інвестагросервіс» було використано дизельного пального у кількості 45203,252 л. на суму 362965,29 грн.

Відповідач в акті посилається на те, що позивач безпідставно включив до податкового кредиту по загальній декларації за жовтень 2012 року придбання дизельного пального на суму 35291,59 грн., що призвело до завищення податкового кредиту за жовтень 2012 року на суму 7058,31 грн.

У листопаді 2012 року позивачем було використано дизельного пального на суму 25683,37 грн. на надання автопослуг, послуг по погрузці зерна, послуг по переміщенню, послуг по оранці городів стороннім підприємствам та фізичним особам.

Також, в акті вказано, що позивач безпідставно включив до податкового кредиту по загальній декларації за листопад 2012 року придбання дизельного пального на суму 34877,87 грн., що призвело до завищення податкового кредиту за листопад 2012 року на суму 6975,57 грн.

У листопаді 2013 року ТОВ «Інвестагросервіс» було віднесено до податкового кредиту придбання дизельного палива в кількості 123105,00 л. на загальну суму 1073960,45 грн., в т.ч. ПДВ 178993,41 грн.

Судом встановлено, що між ТОВ «Столиця ВК» (продавець) та ТОВ «Інвестагросервіс» (покупець) укладено договір купівлі продажу нафтопродуктів №041103 від 04.11.2013 року, за умовами якого продавець зобовязаний передати у власність покупця нафтопродукти, а покупець зобовязується своєчасно прийняти товар і оплатити його на умовах договору (а.с.107-109, т.6).

ТОВ «СтолицяВК» виписано податкову накладну №4 від 04.11.2013 р. на суму 89947,50 грн., в т.ч. ПДВ 14991,25грн., видаткову накладну №367 від 04.11.2013 року (а.с.110, 111, т.6).

Розрахунки між суб'єктами господарювання проводились в безготівковій формі на загальну суму 89947,50 грн., що підтверджується банківською випискою від 04.11.2013 р. (а.с.112, т.6).

Також, між ТОВ «Ред Оптімал» та ТОВ «Інвестагросервіс» укладено договір №10/201 від 09.10.2013 року про поставку нафтопродуктів (а.с.88-90, т.6).

ТОВ «Ред Оптімал» виставлено позивачу

- податкову накладну №27 від 06.11.2013 р. на суму 331390,80 грн., в т.ч. ПДВ 55231,80 грн., видаткову накладну №РН-0000844 від 06.11.2013 року (а.с.91, 92, т.6);

- податкову накладну №60 від 14.11.2013 р. на суму 332874,90 грн., в т.ч. ПДВ 55479,15 грн., видаткову накладну №РН-0000847 від 14.11.2013 року (а.с.95, 97, т.6);

- податкову накладну №102 від 22.11.2013 р. на суму 319747,25 грн., в т.ч. ПДВ 53291,21 грн., видаткову накладну №РН-0000915 від 22.11.2013 року (а.с.99, 101, т.6).

Транспортування товару здійснювалося автопідприємством ТОВ «СервісЧемпіон», ТОВ «Гувер» що підтверджується товарнотранспортними накладними (а.с.93, 98, 102, т.6).

Розрахунки між суб'єктами господарювання проводились в безготівковій формі, що підтверджується банківськими виписками від 04.11.2013 р., 15.11.2013 р., 22.11.2013 р. (а.с.94, 96, 100, т.6).

До податкового зобовязання у листопаді 2013 року товариством було включено послуги по сушінню кукурудзи в кількості 53258 т/пр., надані:

ТОВ «Яланецьке» в кількості 9843 т/пр.

ПОП «Зоря» в кількості 16942 т/пр.;

ПОСП «Казавчин-Агро» в кількості 26473 т/пр.

Згідно розрахунку вартості послуг по сушінню кукурудзи врожаю 2013 року, затвердженого директором ТОВ «Інвестагросервіс», наданого до перевірки, витрати дизельного пального складають:

- на сушіння 1,96л за 1 т/пр.,

- на погрузку - 0,03 л за 1 т/пр. (а.с.193 т.3).

На сушіння 53258 т/пр. у листопаді 2013 року ТОВ «Інвестагросервіс» було витрачено дизельного палива в кількості 105983,42 л. ( 53258 т/пр.х 1,99л) на суму 794875,65 грн.

Крім того, на авто послуги, послуги по погрузці зерна, послуги по переміщенню стороннім підприємствам у листопаді 2013 року ТОВ «Інвестагросервіс» було використано 9148,9 л дизельного пального на суму 68616,64 грн.

В цілому на надання послуг стороннім особам у листопаді 2013 року позивачем було використано дизельного пального у кількості 115132,32 л. на суму 863492,40 грн.

На думку, відповідача ТОВ «Інвестагросервіс» безпідставно включило до податкового кредиту по загальній декларації за листопад 2013 року придбання 7972,68 л. дизельного пального на суму 580411,11 грн., що призвело до завищення податкового кредиту за листопад 2013 року на суму ПДВ 11 608,22 грн.

У грудні 2013 року товариством було піднесено до податкового кредиту придбання дизельного палива в кількості 17522 л. на загальну суму 151 600,32 грн., в тому числі ПДВ 25 266,72 грн. по податковій накладній №110 від 26.11.2013 року, виписаній ТОВ «РЕД ОПТІМАЛ» (а.с. 103, т.6).

Також, до податкового зобовязання у грудні 2013 року товариством було включено послуги по сушінню кукурудзи в кількості 5 524 т/пр., надані:

ТОВ «Яланецьке» в кількості 9843 т/пр.,

ПОП «Зоря» в кількості 16942 т/пр.

В цілому на надання послуг стороннім особам у грудні 2013 року позивачем було використано дизельного пального у кількості 11784,11 л. на суму 87980,89 грн.

На думку, відповідача ТОВ «Інвестагросервіс» безпідставно включило до податкового кредиту по загальній декларації за грудень 2013 року придбання 5737,89 л. дизельного пального на суму 41312,80 грн., що призвело до завищення податкового кредиту за грудень 2013 року на суму ПДВ 8262,56 грн.

На підтвердження взаємовідносин з ТОВ «Яланецьке», ПОП «Зоря», ПОСП «Казавчин - Агро» позивачем надано договори зберігання, акти здачі-прийняття робіт, звіти про рух матеріальних цінностей, картки по рахунку (а.с.199-228, 231-249 т.6, а.с.10, т11-36,7).

На підтвердження використання товару у господарській діяльності, позивачем надано акти списання бензину та дизельного палива, відомості по оранці городів, подорожні листи тракториста (а.с.229, 230, 250, т.6, а.с.1-9, 37-4, 48-69, 71-87, т.7).

Судом встановлено, що ні акт перевірки, ні письмове заперечення не містять опису того, в чому саме полягає безпідставність віднесення позивачем до податкового кредиту вартості дизельного пального, що використане в сушінні кукурудзи. Відповідачем лише вказано норми, які, на його думку, порушено ТОВ «Інвестагросервіс», а саме - п.198.1, п.198.2, п.198.3, ст.198, п.199.1 ст.199 Податкового кодексу України (а.с.74-76 т.1).

Пункти п.198.1, п.198.2, п.198.3, ст.198 Податкового кодексу України, на які вказує відповідача, визначають суми ПДВ, які відносяться до податкового кредиту, дату віднесення податку до податкового кредиту та його визначення.

Згідно п.199.1 ст.199 Податкового кодексу України (в редакції, що діяла в жовтні 2012 року) у разі якщо придбані та/або виготовлені товари/послуги, необоротні активи частково використовуються в оподатковуваних операціях, а частково - ні, до сум податку, які платник має право віднести до податкового кредиту, включається та частка сплаченого (нарахованого) податку під час їх придбання або виготовлення, яка відповідає частці використання таких товарів/послуг, необоротних активів в оподатковуваних операціях.

В судовому засіданні представник відповідача пояснив, що позиція податкового органу базується на тому, що ТОВ «Інвестагросервіс» завищило кількість списання дизельного пального, що використане на сушіння кукурудзи, посилаючись на розрахунки, показники витраченого пального в яких є різними (а.с.245-246 т.1). Своїх розрахунків та посилання на норми законодавства відповідач не надав.

Судом досліджено акти списання дизельного пального, економічні розрахунки для формування собівартості послуг із сушіння кукурудзи, акти прймання-передачі виконаних робіт по сушінню кукурудзи та картки по рахунку 203 (а.с.238-246 т.1, 174-210 т.5).

Так, зі змісту актів списання та економічних розрахунків для формування собівартості послуг із сушіння кукурудзи встановлено, що кукурудза, що піддавалась сушінню, мала різні показники вологи 23,23%, 18,78 %, 17,82%, 18,37%.

Відповідно до умов сушіння, початкової вологи зерна, його виду, змінюється обсяг енерговитрат на такий процес. Так, ступінь утилізації теплоти, що пішла на сушку зерна, істотно впливає на енерговитрати зерносушарок. Значення питомих витрат теплоти на сушку для зерносушарок є середніми для кожного способу сушіння і залежать від початкової і кінцевої вологості зерна, початкової температури зерна і атмосферного повітря, температури сушильного

агента і конструкції зерносушарки. При використанні теплообмінника для нагріву сушильного

агента коефіцієнт корисної дії зерносушарок знижується на 5-8% «Зниження витрат палива в прямоточних зерносушарках». ОСОБА_2, доктор технічних наук..

Відповідачем не доведено того, що позивач списав дизельного пального більше, ніж витрати на сушіння кукурудзи різного рівня вологості до базисного показника 13,5%, не навів власного, обґрунтованого розрахунку вірного, на його думку, показника кількості дизельного пального ні в акті перевірки, ні в запереченні на позов, ні в судовому засіданні.

Судом встановлено, що ТОВ «Інвестагросервіс» у жовтні 2012 року мало відємне значення податку на додану вартість по загальні декларації в сумі 1305,00 грн., а тому податковим органом визначено до сплати за цей період 5753,31 грн. (7058,31 грн. - 1305,00 грн.).

Натомість, з урахуванням того, що показник відємного значення позивач перевів в наступний звітний період, за листопад 2012 року відповідачем визначено грошове зобовязання в з ПДВ до сплати в сумі 8280,50 (6975,57 грн. + 1305,00 грн.).

Судом встановлено, що ТОВ «Інвестагросервіс» у листопаді 2013 року мало відємне значення податку на додану вартість по загальні декларації в сумі 1425,00 грн., а тому податковим органом зроблено висновок про заниження в сумі 10183,00 грн. (11608,22 грн.-1425 грн.) копійки не враховано. Однак, в даний показник входить 241,67 грн., визнаних та сплачених позивачем, а тому спірними залишились лише 9941,33 грн. (10183,00 грн. 241,67 грн.) (а.с.197, 247 т.1).

З урахуванням того, що показник відємного значення позивач перевів в наступний звітний період, за грудень 2013 року відповідачем визначено грошове зобовязання в з ПДВ до сплати в сумі 11254,22 (10183,00 грн. + 1425,00 грн.). Однак, в даний показник входить 1628,62 грн., визнаних та сплачених позивачем, а тому спірними залишились лише 9625,60 грн. (11254,22 грн. - 1628,62 грн.) (а.с.247 т.1).

Таким чином, до податкового повідомлення рішення № від 19.11.2014 року за даними правовідносинами ввійшло грошове зобовязання в сумі 33600,74 грн.(5753,31 грн. + 8280,50 + 9941,33 грн. + 9625,60 грн.), а тому суд вважає позовні вимоги про визнання протиправним та скасування даного рішення в частині 33600,74 грн. основного платежу та 8400,18 грн. (33600,74 грн. х 25%) штрафних санкцій такими, що підлягають задоволенню.

Податкове зобовязання з ПДВ по спеціальній декларації

2) 3312,40 грн. понаднормове списання зіпсованої продукції

Судом встановлено, що в акті зроблено висновок про заниження грошового зобовязання в сумі 9906,57 грн. за результатами списання загибелі та псування пшениці та кукурудзи через незастосування умовного продажу, в тому числі за періодами:

- лютий 2012 року на суму 2791,61 грн.;

- березень 2012 року на суму 2971,62 грн.;

- травень 2012 року на суму 4143,34 грн.;

В позові ТОВ «Інвестагросервіс» вказало, що відповідно до його розрахунку даних зобовязань правомірним є нарахування в травні 2012 року на суму 6594,89 грн. та, як наслідок, штрафні санкції 25% в сумі 1648,72 грн., а не 9906,57 грн. та 2476,64 грн. штрафних санкцій, як визначено оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням (а.с.12 т.1). Тому позивачем сплачено 6594,89 грн. основного платежу, визначеного оскаржуваним рішенням та 1648,72 грн. штрафних санкцій, а правомірність нарахування 3312,40 грн. (9906,57 грн. - 6594,89 грн.) заперечується (а.с.12-13 т.1).

У відповідності до п.1 та 2 примітки постанови Державного комітету СРСР з матеріально-технічного постачання від 7 січня 1986 №4 «Про затвердження норм природного убутку зерна, продуктів його переробки, насіння трав, кормів трав'яних, штучно сушених, і насіння олійних культур при зберіганні на підприємствах системи Міністерства хлібопродуктів СРСР» зазначені норми природного убутку застосовуються як контрольні та граничні в тих випадках, коли при інвентаризації або при перевірці фактичної наявності зерна, продуктів його переробки, насіння олійних культур, трав і кормів трав'яних, штучно висушених, що зберігаються на підприємствах, буде встановлено зменшення їх ваги, що не викликається зміною якості. При зберіганні зерна і насіння олійних культур до трьох місяців норми природного убутку застосовуються з розрахунку фактичної кількості днів зберігання, а при зберіганні до шести місяців і до одного року - з розрахунку фактичної числа місяців зберігання.

Судом встановлено, що позивачем проведено розрахунок термінів зберігання та убутку сільськогосподарської продукції в межах норм природного убутку (а.с.130-133 т.6).

В поясненнях представник позивача зазначає, що у звязку з тим, що кінцевий термін реалізації продукції (кукурудзи та пшениці) припадає на травень 2012 року, тому і нарахування за списанням загибелі і псування кукурудзи та пшениці проводилось ним в травні 2012 року.

У відповідності до п.138.1. Податкового кодексу України (в редакції, що діяв на травень 2012 року) витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються, зокрема, із витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті.

Згідно п.п.138.1.1. п.138.1 ст.138 Податкового кодексу України, витрати операційної діяльності, зокрема, включають собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг.

Відповідно до п.138.8. ст..138 Податкового кодексу України, собівартість виготовлених та реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг складається з витрат, прямо пов'язаних з виробництвом таких товарів, виконанням робіт, наданням послуг, зокрема, з загальновиробничих витрат, які відносяться на собівартість виготовлених та реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку.

Згідно п.и) п.п.138.8.5. п.138.8. ст..138 Податкового кодексу України, до складу загальновиробничих витрат включаються, зокрема, інші загальновиробничі витрати (внутрішньозаводське переміщення матеріалів, деталей, напівфабрикатів, інструментів із складів до цехів і готової продукції на склади); нестачі незавершеного виробництва, нестачі і втрати від псування матеріальних цінностей у цехах у межах норм природного убутку згідно із затвердженими центральними органами виконавчої влади та погодженими Міністерством фінансів України нормативами.

В акті перевірки вказано, що ТОВ «Інвестагросервіс» занижено базу оподаткування в результаті не включення до податкових зобовязань по спеціальній декларації умовного продажу зіпсованої сільськогосподарської продукції (зерна кукурудзи, пшениці озимої) непридатної для використання, яка була зіпсована під час зберігання у силобегах та списана підприємством на збитки, а також розбіжності в вазі відправленого та прийнятого зерна при перевезені та зважуванні, які були списані підприємством на збитки (Дт93, 94 Кт27) (а.с.38 т.1).

Відповідно до звітів про рух матеріальних цінностей по складах матеріально відповідальної особи (оборотно-сальдові відомості по рахунку №27), книги і актів списання зерна, накладних, ТОВ «Інвестагросервіс» було списано на витрати та вивезено на площадку зберігання непридатного зерна, зіпсоване зерно, яке зберігалось у силобегах, в тому числі:

- за лютий 2012 року зерно кукурудзи 7915,00 кг; пшениця озима в кількості 760,00 кг;

- за березень 2012 року зерно кукурудзи 7860,00 кг.; пшениця озима в кількості 1980,00 кг;

- за травень 2012 року зерно кукурудзи 11960,00 кг; пшениця озима в кількості 4800,00 кг.

Пшениця. Так, згідно актів списання від 24.02.2012 року, 23.02,2012 року та 03.01.2012 року позивачем списано 760 кг зіпсованої пшениці, згідно актів від 29.03, 2012 року та 05.03.2012 року списано пшениці в кількості 1980 кг та згідно актів від 04.05.2012 року, 08.05.2012 року, 11.05.2012 року, 14.05.2012 року, 15.05.2012 року, 18.05.2012 року та 31.05.2012 року списано 7910 кг пшениці (а.с.147-149, 155-158, 166-172 т.6).

Судом встановлено, що при обрахунку списаної пшениці податковим органом норми природного убутку зерна при зберіганні не застосовано.

Однак, відповідно до постанови Державного комітету СРСР з матеріально-технічного постачання від 7 січня 1986 №4 «Про затвердження норм природного убутку зерна, продуктів його переробки, насіння трав, кормів трав'яних, штучно сушених, і насіння олійних культур при зберіганні на підприємствах системи Міністерства хлібопродуктів СРСР» списанню на витрати підприємства підлягає зіпсована пшениця в кількості 4591 кг при зберіганні та 2001 кг втрачена при транспортуванні.

Позивачем визнано помилковим списання пшениці при зберіганні за лютий 2012 року в кількості 760 кг, за березень 2012 року в кількості 1980 кг та за травень 2012 року в кількості 209 кг (4800 4591) та втрати при транспортуванні за травень 2012 року в кількості 1108 кг (3110-2002), що в ціновому виразі становить 3123,89 грн. ((760+1980+209+1108) х 0,77 грн.) та ПДВ 20% - 624,78 грн. Дану суму позивач сплатив до бюджету, що підтверджено відповідачем в судовому засіданні (а.с.247 т.1).

Однак, згідно акту перевірки нараховано податок на додану вартість в сумі 1640,10 грн., що свідчить про безпідставність нарахування в частині 1015,32 грн. основного платежу (1640,10 624,78).

Кукурудза. Судом встановлено, що згідно актів списання від 28.02.2012 року, 17.02.2012 року, 16.02.2012 року, 14.02.2012 року, 20.02.2012 року та 15.02.2012 року в лютому 2012 року списано 7915 кг зерна кукурудзи, згідно актів від 20.03.2012 року, 02-12.03.2012 року, 05.03.2012 року списано в березні 2012 року 7860 кг зерна кукурудзи, згідно актів від 03.05.2012 року, 04.05.2012 року, 07.05,2012 року, 10.05.2012 року в травні 2012 року списано зерна кукурудзи в кількості 11960 кг.

Окрім цього, згідно акта списання №б/н від 15.02.2012р. зазначено, що при відправці зерна в кількості 2080,70 т на ДП «Сантрейд» мали місце розбіжності в вазі відправленого та прийнятого зерна. Різниця в вазі при перевезенні та зважуванні складає 10920 кг. Різниця в вазі зерна кукурудзи в кількості 10920 кг списана ТОВ «Інвестагросервіс» на витрати підприємства.

Згідно акта списання №б/н від 20.03.2012р. зазначено, що при відправці зерна в кількості 1487,62 тони на ТОВ «Ро Агро» мали місце розбіжності в вазі відправленого та прийнятого зерна. Різниця в вазі при перевезенні та зважуванні складає 10920 кг. Різниця в вазі зерна кукурудзи в кількості 10920 кг списана ТОВ «Інвестагросервіс» на витрати підприємства.

Згідно акта списання №б/н від 16.05.2012р. зазначено, то при відправці зерна в кількості 2060,6 тон на ТОВ «Ро Агро» мали місце розбіжності в вазі відправленого та прийнятого зерна. Різниця в вазі при перевезенні та зважуванні складає 8640,00 кг. Різниця в вазі зерна кукурудзи в кількості 8640,00 кг списана ТОВ «Інвестагросервіс» на витрати підприємства.

Згідно акта списання №б/н від 19.05.2012р. зазначено, то при відправці зерна в кількості 1876,04 тон на ТОВ «Хліб Столиця» мали місце розбіжності в вазі відправленого та прийнятого зерна. Різниця в вазі при перевезенні та зважуванні складає 3110,00 кг. Різниця в вазі зерна кукурудзи в кількості 3110,00 кг списана ТОВ «Інвестагросервіс» на витрати підприємства.

Судом встановлено, що при перевірці обрахунку списаної кукурудзи податковим органом норми природного убутку зерна при зберіганні не застосовано.

Однак, відповідно до постанови Державного комітету СРСР з матеріально-технічного постачання від 7 січня 1986 №4 «Про затвердження норм природного убутку зерна, продуктів його переробки, насіння трав, кормів трав'яних, штучно сушених, і насіння олійних культур при зберіганні на підприємствах системи Міністерства хлібопродуктів СРСР» списанню на витрати підприємства підлягає зіпсована кукурудза в кількості 11960 кг при зберіганні та 4217 кг втрачена при транспортуванні.

Позивачем визнано помилковим списання кукурудзи при зберіганні за лютий 2012 року в кількості 7915 кг, за березень 2012 року в кількості 7860 кг та втрати при транспортуванні лютий 2012 року в кількості 10920 кг, березень 2012 року 10920 кг та за травень 2012 року в кількості 4423 кг (8640-4217), що в ціновому виразі становить 29846,98 грн. ((7915+7860+10920+10920+4423) х 0,71 грн.) та ПДВ 20% - 5969,39 грн. Дану суму позивач сплатив до бюджету, що підтверджено відповідачем в судовому засіданні (а.с.247 т.1).

Однак, згідно акту перевірки позивачу нараховано податок на додану вартість в сумі 8266,47 грн., що свідчить про безпідставність нарахування в частині 2297,08 грн. основного платежу (8266,47 5969,39).

Таким чином, оскаржуваною позивачем сумою грошового зобовязання з податку на додану вартість 3312,40 грн. (1015,32 грн. + 2297,08 грн.) основного платежу.

Суд вважає, що податковим органом при визначенні позивачу податкового зобовязання з податку на додану вартість за порушення порядку списання продукції безпідставно не враховано норм постанови Державного комітету СРСР з матеріально-технічного постачання від 7 січня 1986 №4 «Про затвердження норм природного убутку зерна, продуктів його переробки, насіння трав, кормів трав'яних, штучно сушених, і насіння олійних культур при зберіганні на підприємствах системи Міністерства хлібопродуктів СРСР» та змісту п.и) п.п.138.8.5. п.138.8. ст..138 Податкового кодексу України, відповідно до яких платник податку має право віднести до складу витрат інші загальновиробничі витрати з нестачі і втрат від псування матеріальних цінностей у межах норм природного убутку, що не тягне за собою умовного продажу та, як наслідок, визначення суми податку на додану вартість. Тому, з огляду на визнання позивачем порушення в іншій частині, що не покривається розміром норм убутку, позовні вимоги про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 19.11.2014 року в частині 3312,40 грн. (9906,57 грн. 6594,17 грн.) основного платежу та 828,10 грн. (3312,40 грн. х 25%) штрафних санкцій підлягають задоволенню.

3) 172281,67 грн. звичайна ціна при реалізації повязаній особі

В акті перевірки зроблено висновок про заниження грошового зобовязання в сумі 172281,67 грн. в результаті реалізації повязаній особі ТОВ «РО ОСОБА_3» кукурудзи в кількості 1476,70 т, на думку відповідача, за цінами, нижчими від звичайних, в березні 2012 року.

Судом встановлено, що відповідно до податкової накладної 4/2 від 20.03.2012 р., видаткової накладної №000000015 від 20.03.2012 р., ТОВ «Інвестагросервіс» реалізувало ТОВ «Ро Агро» кукурудзу у кількості 1476,70 тон по ціні 1041,66 грн. за 1 тону на загальну суму 1538229,17 грн., ПДВ 307645,83 грн. (а.с.199, 200, т.6).

Транспортування кукурудзи ТОВ «Ро Агро» здійснювалось за рахунок ТОВ «Інвестагросервіс» автотранспортом приватних підприємців, що підтверджується договорами про надання послуг та товарнотранспортними накладними (а.с.208-250, т.6, 1-22, т.7).

В акті перевірки відповідачем зазначено, що звичайна ціна на кукурудзу в цей період складала 1625,00 грн. без ПДВ за 1 тону., тобто позивачем занижено базу оподаткування на суму 861408,33 грн., та відповідно занижено податкові зобовязання по ПДВ на суму 172281,67 грн. за березень 2012 року.

В обґрунтування своєї позиції, відповідач посилався на те, що ТОВ «Інвестагросервіс» у березні 2012 р. реалізовувало кукурудзу ТОВ «Сантрейд» в кількості 388,04 тони по ціні 1950,00 грн. (1625,00 грн. без ПДВ) на загальну суму 756678,00 грн., в тому числі ПДВ 126113,00 грн., згідно податкової накладної №2/2 від 02.03.2012 року, видаткової накладної №000000013 від 02.03.2012 року (а.с.117, 118, т.7).

Згідно п.п.14.1.159. п.14.1. ст.14 Податкового кодексу України (що діяла в період здійснення господарської операції) пов'язані особи - юридичні та/або фізичні особи, взаємовідносини між якими можуть впливати на умови або економічні результати їх діяльності чи діяльності осіб, яких вони представляють і які відповідають, зокрема, такій ознаці: юридична особа, що здійснює контроль за господарською діяльністю платника податку або контролюється таким платником податку чи перебуває під спільним контролем з таким платником податку.

Під контролем господарської діяльності платника податку слід розуміти, зокрема, володіння безпосередньо або через пов'язаних фізичних та/або юридичних осіб часткою (паєм, пакетом акцій) статутного фонду платника податку в розмірі не менш як 20 відсотків статутного фонду платника податку (підпункт а).

Судом встановлено, що Компанія «Кінтас Лімітед» є учасником ТОВ «Інвестагросервіс» та власником 100% статутного капіталу ТОВ «Ро Агро», що підтверджується статутами обох підприємств, а тому позивач та ТОВ «Ро Агро» є повязаними особами (а.с.230 т.1, 190 т.6).

Гайворонська ОДПІ посилалася на п.188.1. ст.188 Податкового кодексу України (що діяла в період здійснення господарської операції), відповідно до змісту якої, база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної (контрактної) вартості, але не нижче звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб'єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів), а також збору на обов'язкове державне пенсійне страхування на вартість послуг стільникового рухомого зв'язку).

Однак стаття 39 Податкового кодексу України вступила в дію лише з 01.01.2013 року, а тому застосована до правовідносин березня 2012 року бути не може.

Відповідно до п.2 ч.2 Прикінцевих положень Податкового кодексу України визнано таким, що втратив чинність з 1 квітня 2011 року Закон України "Про оподаткування прибутку підприємств" крім пункту 1.20 статті 1 цього Закону, який діє до 1 січня 2013 року.

Згідно п.1.20.1. Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" якщо цим пунктом не встановлено інше, звичайною вважається ціна товарів (робіт, послуг), визначена сторонами договору. Якщо не доведене зворотне, вважається, що така звичайна ціна відповідає рівню справедливих ринкових цін.

Справедлива ринкова ціна - це ціна, за якою товари (роботи, послуги) передаються іншому власнику за умови, що продавець бажає передати такі товари (роботи, послуги), а покупець бажає їх отримати за відсутності будь-якого примусу, обидві сторони є взаємно незалежними юридично та фактично, володіють достатньою інформацією про такі товари (роботи, послуги), а також ціни, які склалися на ринку ідентичних (а за їх відсутності - однорідних) товарів (робіт, послуг).

Ринок товарів (робіт, послуг) - сфера обігу товарів (робіт, послуг), яка визначається виходячи з можливості покупця (продавця) реально і без значних додаткових витрат придбати (продати) товар (роботу, послугу) на найближчій стосовно будь-якої із сторін договору території.

Ідентичні товари (роботи, послуги) - товари (роботи, послуги), що мають однакові характерні для них основні ознаки. Під час визначення ідентичності товарів беруться до уваги, зокрема, їх фізичні характеристики, які не впливають на їх якісні характеристики і не мають суттєвого значення для визначення ознак товару, якість і репутація на ринку, країна походження та виробник. Незначні відмінності в їх зовнішньому вигляді можуть не враховуватися.

Однорідні товари (роботи, послуги) - товари (роботи, послуги), які не є ідентичними, мають подібні характеристики і складаються зі схожих компонентів, що дозволяє їм виконувати однакові функції та (або) бути взаємозамінними. Під час визначення однорідності товарів (робіт, послуг) беруться до уваги, зокрема, їх якість, наявність товарного знака, репутація на ринку, країна походження та виробник.

Відповідно до п.1.20.2. Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" для визначення звичайної ціни товару (робіт, послуг) використовується інформація про укладені на момент продажу такого товару (роботи, послуги) договори з ідентичними (однорідними) товарами (роботами, послугами) у співставних умовах. Зокрема, враховуються такі умови договорів, як кількість (обсяг) товарів (наприклад, обсяг товарної партії), строки виконання зобов'язань, умови платежів, звичайних для такої операції, а також інші об'єктивні умови, що можуть вплинути на ціну. При цьому умови договорів на ринку ідентичних (у разі їх відсутності - однорідних) товарів (робіт, послуг) визнаються співставними, якщо відмінність між такими умовами суттєво не впливає на ціну, або може бути економічно обґрунтована. При цьому враховуються звичайні при укладанні угод між непов'язаними особами надбавки чи знижки до ціни. Зокрема, але не виключно, враховуються знижки, пов'язані з сезонними та іншими коливаннями споживчого попиту на товари (роботи, послуги), втратою товарами якості або інших властивостей; закінченням (наближенням дати закінчення) строку зберігання (придатності, реалізації); збутом неліквідних або низьколіквідних товарів; маркетинговою політикою, у тому числі при просуванні товарів (робіт, послуг) на ринки; наданням дослідних моделей і зразків товарів з метою ознайомлення з ними споживачів.

Згідно п.1.20.8. Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" обов'язок доведення того, що ціна договору не відповідає рівню звичайної ціни у випадках, визначених цим Законом, покладається на податковий орган у порядку, встановленому законом. При проведенні перевірки платника податку податковий орган має право надати запит, а платник податку зобов'язаний обґрунтувати рівень договірних цін або послатися на норми абзацу першого підпункту 1.20.1 цього пункту.

Відповідно до п.1.20.10. Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" донарахування податкових зобов'язань платника податку податковим органом внаслідок визначення звичайних цін здійснюється за процедурою, встановленою законом для нарахування податкових зобов'язань за непрямими методами, а для платників податку, визнаних природними монополістами згідно із законом, також відповідно до принципів регулювання цін, встановлених таким законом.

Судом встановлено, що на момент визначення позивачу грошового зобовязання із застосуванням п.1.20 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" чинне законодавство не визначало спеціальної процедури для нарахування податкових зобов'язань за непрямими методами, норми ж ст.39 Податкового кодексу України не діяли, що не давало підстав податковому органу визначати звичайні ціни у даних правовідносинах.

З огляду на викладене, позовні вимоги про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 19.11.2014 року в частині 172281,67 грн. основного платежу та 43070,42 грн. (172281,67 грн. х 25%) штрафних санкцій підлягають задоволенню.

4) 50263,33 з невідомих позивачу підстав (в частині 49242,00 грн.)

В акті перевірки зроблено висновок про заниження позивачем грошового зобовязання з ПДВ в сумі 49242,00 грн. внаслідок заниження бази оподаткуванні в результаті не включення до податкових зобовязань дооцінки реалізованої с/г продукції при реалізації с/г продукції фізичним особам пайовикам в рахунок оплати за користування земельними паями та майновими паями, в тому числі, за липень 2012 року на суму 27931,20 грн. та серпень 2012 року на суму 21310,80 грн.

Відповідно до відомостей на отримання пшениці озимої врожаю 2011, 2012 року (а.с.21-26, 98-103, 105, т.3) та податкових накладних, в липні 2012 року було видано фізичним особам власникам земельних паїв, переданих в оренду позивачу (пайовикам) в рахунок оплати за користування земельними паями 139,656 т озимої пшениці по ціні 1080,00 грн. за 1 тону без ПДВ на загальну суму 150828,48 грн., ПДВ 30165,70 грн., а саме:

- податкова накладна №16/2 від 31.07.2012 р. на загальну суму 91 478,40 грн., в т.ч. ПДВ 15 246,63 грн. (а.с.20, т.3);

- податкова накладна №11/2 від 31.07.2012 р. на загальну суму 48 735,00 грн., в т.ч. ПДВ 8 122,50 грн. (а.с.23, т.7);

- податкова накладна №15/2 від 31.07.2012 р. на загальну суму 12 740,00 грн., в т.ч. ПДВ 2 123,37 грн. (а.с.24, т.7);

- податкова накладна №5/2 від 31.07.2012 р. на загальну суму 780,00 грн., в т.ч. ПДВ 130,00 грн. (а.с.25, т.7);

- податкова накладна №22/2 від 31.07.2012 р. на загальну суму 27 804,40 грн., в т.ч. ПДВ 4 634,78 грн. (а.с.26, т.7).

Відповідно до відомостей на отримання пшениці озимої врожаю 2012 року (а.с.28, 30, 32-33,35-36, т.7) та податкових накладних в серпні 2012 року було видано пайовикам в рахунок оплати за користування земельними паями 106,554 т озимої пшениці по ціні 1080,00 грн. за 1 тону без ПДВ на загальну суму 115078,32 грн., ПДВ 23015,66 грн., а саме:

- податкова накладна №19/2 від 31.08.2012 р. на загальну суму 2 860,00 грн., в т.ч. ПДВ 476,71 грн. (а.с.27, т.7);

- податкова накладна №20/2 від 31.08.2012 р. на загальну суму 30 333,39 грн., в т.ч. ПДВ 5 055,55 грн. (а.с.29, т.7);

- податкова накладна №21/2 від 31.08.2012 р. на загальну суму 16 899,38 грн., в т.ч. ПДВ 2 816,38 грн. (а.с.31, т.7);

- податкова накладна №16/2 від 31.08.2012 р. на загальну суму 44 094,38 грн., в т.ч. ПДВ 7 349,11 грн. (а.с.34, т.7);

- податкова накладна №14/2 від 31.08.2012 р. на загальну суму 44328,82 грн., в т.ч. ПДВ 7 388,11 грн. (а.с.37, т.7).

Відповідач в акті перевірки вказав, що звичайна ціна на пшеницю озиму складала 2080,00 грн. без ПДВ (2496,00 грн. з ПДВ) за 1 тонну, що підтверджується, на його думку, податковими накладними на реалізацію пшениці озимої позивачем ПП «Норок», ТОВ «Яланецьке», ПП «Рутенія М» (а.с.38-41, т.7).

Позивачем до матеріалів справи додані платіжні доручення про сплату ПДФО з орендної плати в повному обсязі (а.с.3-17, т.3).

Судом вже вказано вище при аналізі попереднього нарахування, що на момент визначення позивачу грошового зобовязання із застосуванням п.1.20 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" чинне законодавство не визначало спеціальної процедури для визначення звичайних цін у даних правовідносинах.

Більш того, посилання на первинні документи з реалізації пшениці ПП «Норок», ТОВ «Яланецьке», ПП «Рутенія М» не може бути взяте до уваги з огляду на те, що в той період позивач мав у власності та реалізовував пшеницю різного класу.

Так, відповідно до картки аналізу зерна №343 від 09.07.2012 року, партія пшениці в 326 т була 6 класу, а відповідно до картки аналізу зерна №342 від 09.07.2012 року, партія пшениці в 197 т була 3 класу, що суттєво впливало на її вартість (а.с.18,19 т.3).

Згідно п.5.1 НАЦІОНАЛЬНОГО СТАНДАРТУ УКРАЇНИ «ПШЕНИЦЯ» Технічні умови ДСТУ 3768:2004, залежно від показників якості мяку пшеницю поділяють на 6 класів, а тверду на 5 класів.

Перший, другий класи пшениці відносяться до сильних сортів, що застосовуються самостійно або у вигляді підсилювача слабких сортів при виготовленні хліба. Третій клас вважається цінним класом, використовується в харчовій промисловості самостійно і не потребує поліпшення. Четвертий клас пшениці може бути використаний у виготовленні хліба та харчової промисловості тільки після поліпшення сильнішими сортами. П'ятий і більш класи зерен пшениці вважаються фуражними. Відмінність вартості пшениці різних класів є загальновідомим фактом.

В судовому засіданні представники позивача пояснили, що пайовикам в рахунок оплати за користування земельними паями видавалось фуражне зерно яке за ціновою політикою є найдешевшим; ПП «Норок», ТОВ «Яланецьке», ПП «Рутенія М» отримували продовольчу пшеницю, в тому числі, і третього класу. Неможливість вказання в накладних (на видачу пайовикам та підприємствам) класу пшениці зумовлена відсутністю акредитованої лабораторії, яка мала б право на визначення такої класності та видачу відповідних сертифікатів.

В ході розгляду справи суд неодноразово зобовязував відповідача обґрунтувати свою позицію в частині даного порушення, натомість Гайворонською ОДПІ свого обовязку не виконано.

З огляду на викладене, позовні вимоги про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 19.11.2014 року в частині 49242,00 грн. основного платежу та 12310,50 грн. (49242,00 грн. х 25%) штрафних санкцій підлягають задоволенню.

Податковий кредит спеціальний режим

5) 77760,54 грн. неправомірне віднесення сум до ПК;

В акті перевірки зроблено висновок про завищення податкового кредиту ПДВ в сумі 77760,54 грн. внаслідок включення до складу податкового кредиту придбання ТМЦ не підтверджені, на думку відповідача, первинними документами, що призвело до завищення податкового кредиту, в тому числі, за періодами:

- за листопад 2011 року на суму 19469,65 грн. за взаємовідносинами з ТОВ «Агроеко-Сервіс»;

- за лютий 2012 року на суму 58290,89 грн. за взаємовідносинами з ПП «Гарант-Ойл плюс».

Судом встановлено, що 17.08.2011 року між позивачем (замовник) та ТОВ «Агроеко-Сервіс» (виконавець) укладено договір №17.02/08-2011 про надання послуг по внесенню аміаку безводного (а.с.22-27, т.2).

ТОВ «Агроеко-Сервіс» відповідно до договору виконало роботи по внесенню аміаку безводного на сільськогосподарських землях на території Кіровоградської області Гайворонського району в с. Могильне, що підтверджується податковими накладними, накладними та актом виконаних робіт (а.с.32, 34, 35, т.2, а.с.42-47, т.7).

Оплату вартості виконаних робіт позивачем здійснено у безготівковому порядку, що підтверджується виписками з банку (а.с.28 -31, т.2).

На підтвердження отримання аміаку від ТОВ «Агроеко-Сервіс» позивачем надано книгу вагаря за період з 01.11.2011 р. по 12.12.2011 р. (а.с.48-55, т.7).

Відповідно до актів про використання мінеральних, органічних і бактеріальних добрив та засобів хімічного захисту рослин ТОВ «Інвестагросервіс» в жовтнілистопаді 2011 року було використано аміак рідкий для підживлення незрошуваних земель, які внесені під урожай 2012 року (а.с.70-73, т.3). Також, позивачем надано акти списання добрив (а.с.57, 59, 61, т.7).

ТОВ «Інвестагросервіс» у лютому 2012 року на підставі договору та додаткових угод, придбавав у ПП «ОСОБА_4 -ОСОБА_1 плюс» дизельне паливо в кількості 30160 л на суму 230473,67 грн., бензин А-80 в кількості 7980,00 л. на суму 60980,77 грн.(а.с.62-64, т.2).

ПП «Гарант-Ойл плюс» виписано ТОВ «Інвестагросервіс» податкову накладну №10 від 29.02.2012р. на загальну суму 349745,33 грн., в т,ч. ПДВ 58290,89 грн., видаткову накладну №РН-0000010 від 29.02.2012 р. на суму 60407,64 грн., ПДВ 12081,53 грн. (бензин А-80 в кількості 7905 л), видаткову накладну № РН-0000017 від 02.03.2012 р. на суму 230473,67 грн., ПДВ 46094,73 грн. (дизельне паливо ЕН -590 в кількості 30160 л) (а.с.67, 68, 69, т.2).

Транспортування товару здійснювало ТОВ «Техтранслогістик», про що надані ТТН від 29.02.2012 р. та 02.03.2012 р. (а.с.70, 71, т.2).

Розрахунки між суб'єктами господарювання проводились в безготівковій формі на загальну суму 349745,33 грн., що підтверджується банківською випискою від 29.02.2012р. (а.с.65, т.2).

На підтвердження надходження товару позивачем наданий звіт про рух матеріальних цінностей, згідно якого вбачається отримання бензину А-80 в кількості 7905 л та дизельного палива ЕН -590 в кількості 30160 л від ПП «Гарант-Ойл плюс» та журнал вагаря (а.с.60, 63-66, т.3).

Видача дизельного палива водіям підтверджується відомостями та дорожніми листами трактора (а.с.58, 59, 61,62, т.3).

Згідно п.209.1. ст.209 Податкового кодексу України (в редакції, яка діяла на момент придбання вказаних товарів та послуг), резидент, який провадить підприємницьку діяльність у сфері сільського і лісового господарства та рибальства та відповідає критеріям, встановленим у пункті 209.6 цієї статті (далі - сільськогосподарське підприємство), може обрати спеціальний режим оподаткування.

Відповідно до п.209.3. ст.209 Податкового кодексу України (в редакції, яка діяла на момент придбання вказаних товарів та послуг) якщо сума податку на додану вартість, сплачена (нарахована) сільськогосподарським підприємством постачальнику на вартість виробничих факторів, перевищує суму податку, нараховану за операціями з постачання сільськогосподарських товарів/послуг, то різниця між такими сумами не підлягає бюджетному відшкодуванню та зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Згідно 209.2. ст.209 Податкового кодексу України (в редакції, яка діяла на момент придбання вказаних товарів та послуг) згідно із спеціальним режимом оподаткування сума податку на додану вартість, нарахована сільськогосподарським підприємством на вартість поставлених ним сільськогосподарських товарів/послуг, не підлягає сплаті до бюджету та повністю залишається в розпорядженні такого сільськогосподарського підприємства для відшкодування суми податку, сплаченої (нарахованої) постачальнику на вартість виробничих факторів, за рахунок яких сформовано податковий кредит, а за наявності залишку такої суми податку - для інших виробничих цілей.

Зазначені суми податку на додану вартість акумулюються сільськогосподарськими підприємствами на спеціальних рахунках, відкритих в установах банків у порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України.

За п.п.209.15.1 п.209.15. ст.209 Податкового кодексу України (в редакції, яка діяла на момент придбання вказаних товарів та послуг) для цілей цієї статті застосовується, зокрема, такий термін - виробничі фактори, за рахунок яких сформовано податковий кредит: а) товари/послуги, які придбаваються сільськогосподарським підприємством для їх використання у виробництві сільськогосподарської продукції, а також основні фонди, які придбаваються (споруджуються) з метою їх використання у виробництві сільськогосподарської продукції.

Судом встановлено, що придбані товари використані позивачем у власній господарській діяльності з виготовлення сільськогосподарської продукції (внесення добрив та дизельне пальне), а тому завищення позивачем податкового кредиту з ПДВ в спеціальній декларації в сумі 77760,54 грн. по взаємовідносинам з ТОВ «АгроекоСервіс» за листопад 2011 року та ПП «Гарант-Ойл плюс» за лютий 2012 року не відбалось.

Таким чином, позовні вимоги про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 19.11.2014 року в частині 77760,54 грн. основного платежу та 19440,13 грн. (77760,54 грн. х 25%) штрафних санкцій підлягають задоволенню.

6) 4773,08 грн. завищення ПК по нікчемним угодам

В акті перевірки зроблено висновок про завищення податкового кредиту ПДВ в сумі 4773,08 грн. внаслідок включення до складу податкового кредиту придбання ТМЦ не підтверджені, на думку відповідача, первинними документами, що призвело до завищення податкового кредиту, в тому числі, за періодами - лютий 2012 року на суму 2461,08 грн., липень 2012р. на суму 232,00 грн., квітень 2012р. на суму 2080,00 грн.

Судом встановлено, що ТОВ «Інвестагросервіс» включено до складу податкового кредиту у податковій декларації з податку на додану вартість за лютий 2012 року (а.с.239-246, т.3) придбання у ДП "Ніка 2007" товарно-матеріальних цінностей (спецодяг, мило та ін.), згідно податкової накладної №4 від 24.02.2012р. на суму 14766,46 грн., в т.ч. ПДВ 2461,08 грн. та видаткової накладної №3 від 22.02.2012 р. на загальну суму 14766,46 грн., в т.ч. ПДВ 2461,08 грн. (а.с.8, 10, т. 2).

На кінець періоду, що перевірявся дебіторська/кредиторська заборгованість по розрахунках із ДП «Ніка 2007» відсутня, відповідно до бухгалтерського рахунку 631 (а.с.81, т.3).

На підтвердження використання у своїй господарській діяльності спецодягу, тощо, позивачем надано звіти про рух матеріальних цінностей по складах матеріально відповідальної особи ОСОБА_4 та відомості про видачу спецодягу, взуття, засобів індивідуального та колективного захисту працівникам ТОВ «Інвестагросервіс» на 2012 рік (а.с.84-89, т.3).

Судом встановлено, що ТОВ «Інвестагросервіс» було включено до складу податкового кредиту у податковій декларації з податку на додану вартість за липень 2012 року (а.с.43-51, т.4) придбання у ТОВ «Снаб-трейд» проб решета БСХ-2.4.-20-770990 ОЦ в кількості 4 шт. згідно податкової накладної №1205 від 12.07.2012р. на суму 696,00 грн., в т.ч. ПДВ 116,00 грн., №2402 від 24.07.2012 р. на суму 696,00 грн., в т.ч. ПДВ 116,00 грн., видаткової накладної №1204 від 12.07.2012р., №2601 від 26.07.2012р.(а.с.2, 3, 4, 5, т.2).

Розрахунки між суб'єктами господарювання проводились в безготівковій формі на загальну суму 1392,00 грн., що підтверджується банківськими виписками від 11.07.2012р. в сумі 696,00 грн., від 25.07.2012 р. в сумі 696,00 грн. (а.с.250, т.1, а.с.1, т.2).

На кінець періоду, що перевірявся дебіторська/кредиторська заборгованість по розрахунках із ТОВ «Снаб-трейд» відсутня, відповідно до бухгалтерського рахунку 631 „Розрахунки з вітчизняними постачальниками ", як зазначено в акті перевірки.

Відповідно до акту списання №000000283 від 31.08.2012р., № 000000307 від 30.09.2012р. проб.решета БСХ-2.4.-20-770990 ОЦ в кількості 4 шт. було списано на поліпшення основного засобу, а саме - сушарки ДСП-32. (а.с.178, 179, т.3). Відповідно до актів списання ТОВ «Інвестагросервіс» було списано проб решета БСХ 2,4 та БСХ 2,6 на загальну суму 1607,7 грн. (а.с.75, 76, т.3).

Відповідач під час перевірки дійшов висновку, що ТОВ «Інвестагросервіс» включено до складу податковою кредиту ПДВ у загальній сумі 4773,08 грн. з вартості отриманих товарів (робіт, послуг) в рамках укладання нікчемних угод з ДП «Ніка 2007», ТОВ «Снаб-трейд», ТОВ «Інфоград».

Згідно ч.1 ст.234 Цивільного кодексу України, фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Такий правочин визнається судом недійсним.

З системного аналізу вищевказаних норм вбачається той факт, що повноваженнями щодо визнання правочину недійсним із мотивів порушення публічного порядку, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним (нікчемний правочин), органи податкової служби не наділені, оскільки таке визнання можливе в судовому порядку, а тому суд вважає, що висновки відповідача в частині визнання правочинів нікчемними, покладені в основу для визначення податкових зобовязань позивачеві, вимогам чинного законодавства не відповідають оскільки вчинені поза межами законодавчо визначених повноважень та з перейняттям компетенції судових органів. Висновок податкового органу про нікчемність правочинів, які на його думку, вчинені з метою, що суперечить інтересам держави та порушують публічний порядок не може бути беззаперечним доказом такої нікчемності, а повинен доводитись в судовому порядку шляхом подання відповідного позову на виконання законодавчо визначених повноважень.

В ході розгляду справи встановлено, що придбання ТОВ «Інвестагросервіс» виробничих активів у вигляді проб.решет та спецодягу повязане з господарською діяльністю позивача по виготовленню с/г продукції.

Згідно п.198.6. ст.198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач сформував податковий кредит на підставі належно оформлених податкових накладних, виданих йому контрагентами у перевіряємому періоді. При цьому ДП «Ніка 2007», ТОВ «Снаб-трейд» на момент їх виписки були зареєстровані платниками податку на додану вартість, що не заперечується відповідачем, а тому, відповідно до вимог п.201.8 та п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України мали обовязок нараховувати податок на додану вартість та виписувати податкові накладні.

Таким чином, позовні вимоги про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 19.11.2014 року в частині 2693,08 грн. (2461,08 грн. + 116,00 грн. + 116,00 грн.) основного платежу та 673,27 грн. (2693,08 грн. х 25%) штрафних санкцій підлягають задоволенню.

Також, ТОВ «Інвестагросервіс» включено до складу податкового кредиту за спеціальною декларацією в квітні 2014 року суму податку на додану вартість по операції з придбання послуг на суму ПДВ 2080,00 грн.

Судом встановлено, що ТОВ „Інвестагросервіс" (замовник) укладено договір 30/14 від 07.04.2014р. з ТОВ „Інфоград" (виконавець), за умовами якого замовник доручає та оплачує, а виконавець бере на себе зобовязання з охорони обєкту, зазначеного у дислокації (а саме: комплекс будівель на території ТОВ «Інвестагросервіс», за адресою: с.Могильне, по вул. Садовий, 2), збереження матеріальних цінностей, що знаходяться на об'єкті та забезпечення пропускного режиму (а.с.12-16, 17, т. 2).

Відповідно до умов договору ТОВ «Інфоград» в квітні 2014 року було оформлено акт виконаних робіт та податкову накладну №10 від 30.04.2014р. на загальну суму 12480,00 грн., в т.ч. ПДВ 2080,00 грн. (а.с. 20, 21, т.2).

Розрахунки між суб'єктами господарювання проводились в безготівковій формі на загальну суму 12480,00 грн., що підтверджується банківською випискою від 28.05.2014р. в сумі 12 480,00 (а.с.143, т.7).

На кінець періоду, що перевірявся дебіторська/кредиторська заборгованість по розрахунках із ТОВ «Інфоград» відсутня, відповідно до бухгалтерського рахунку 631 „Розрахунки з вітчизняними постачальниками " (а.с.180, т.3).

У картці рахунку 631 за 1 півріччя 2014 року позивачем відображено по дебету витрати на охорону у розмірі 12480,00 грн. (а.с.77, т.3).

З огляду на зміст п.209.2. ст.209 Податкового кодексу України (в редакції, яка діяла на момент придбання вказаних товарів та послуг) в контексті п.п.209.15.1 п.209.15. ст.209 придбання послуг з охорони будівлі не є придбанням виробничого фактору, а тому віднесення сум податкову на додану вартість до скороченої декларації є безпідставним.

Таким чином, позовні вимоги про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 19.11.2014 року в частині 2080,00 грн. основного платежу та 520,00 грн. (2080,00 грн. х 25%) штрафних санкцій не підлягають задоволенню.

3) 50263,33 з невідомих позивачу підстав (в частині 1022,05 грн.)

До матеріалів справи Гайворонською ОДПІ надано розрахунок основного платежу, визначеного податковим повідомленням-рішенням № від 19.11.2014 року, зі змісту якого видно, що сума 1022,05 складається із 221,89 грн. (завищення податкового кредиту по касовим чекам), 771,16 грн. (двічі включено податкові накладні до складу податкового кредиту) та 22,00 грн. (не перенесено з липня 2013 року по уточнюючому розрахунку р.25) (а.с.198 т.3). Однак, при арифметичному додаванні цих трьох сум отримуємо 1015,02 грн., а не 1022,05 грн.

В той же час, відповідно до змісту акту перевірки, сума двічі включеного ПДВ за податковими накладними до складу податкового кредиту складає 778,16 грн., а не 771,16 грн., як вказано в розрахунку (а.с.52 т.1).

При цьому, позивачем частково визнано дане порушення в сумі 241,67 грн., про що вказано в позові та в поданому розрахунку, а тому позовні вимоги в цій частині є безпідставними та не підлягають задоволенню (а.с.247 т.1).

Таким чином, невизнаною є сума в розмірі 536,49 грн. (778,16 грн. - 241,67 грн.).

В акті перевірки зроблено висновок про завищення податкового кредиту з ПДВ в сумі 536,49 грн. внаслідок подвійного віднесення даної суми до реєстру виданих та отриманих податкових накладних, що призвело до завищення податкового кредиту за грудень 2013 року.

Судом встановлено, що ТОВ «Інвестагросервіс» у жовтні 2013 року було включено до складу податкового кредиту у податковій декларації з податку на додану вартість за жовтень 2013 року (а.с.105-112, т.7) придбання у МПП «Золота Нива» товарно-матеріальних цінностей згідно податкової накладної №40325 від 16.10.2013 р. на суму 499,12грн., в т.ч. ПДВ 83,19 грн. та видаткової накладної №ГЗН0040346 від 16.10.2013 р. на загальну суму 499,12 грн., в т.ч. ПДВ 83,19 грн. (а.с.64,65, т.7).

Також ТОВ «Інвестагросервіс» у листопаді 2013 року було включено до складу податкового кредиту у податковій декларації з податку на додану вартість за листопад 2013 року (а.с.78-86, т.7) придбання у МПП «Золота Нива» товарно-матеріальних цінностей згідно податкової накладної №40299 від 07.10.2013 р. на суму 1259,70 грн., в т.ч. ПДВ 209,95 грн. та видаткової накладної №ГЗН0040318 від 07.10.2013 р. на загальну суму 1259,70 грн., в т.ч. ПДВ 209,95 грн. (а.с.68, 69, т.7).

Судом встановлено, що ТОВ «Інвестагросервіс» 09.01.2014 року подано уточнюючий розрахунок податкових зобовязань з податку на додану вартість у звязку з самостійно виправленими помилками за листопад 2013 року (вх. № від 09.01.2014 року) та додаток 5 «Розшифровки…» (вх.№000080035 від 09.01.2014 року) в якому включено до складу податкового кредиту по контрагенту ПОСП «Казав чин-Агро» суму ПДВ 243,35 грн. (податкова накладна №6 від 30.11.2013 р.) (а.с.71-76, т.7).

Розрахунки між суб'єктами господарювання проводились в безготівковій формі, що підтверджується банківськими виписками від 06.11.2013 р. в сумі 499,12 грн., від 14.10.2013 р. в сумі 1259,70 грн., від 18.04.2014 року на суму 1460,10 грн. (а.с.66-67, 70, 77 т.7).

У відповідності до реєстру виданих та отриманих податкових накладних за грудень 2013 року позивачем дійсно повторно включено до податкового кредиту за грудень 2013 року податкові накладні №40325 від 16.10.2013 р., №40299 від 07.10.2013 р. та №6 від 30.11.2013 р. (а.с.87-95, т.7).

Виходячи з викладеного, суд вважає безпідставним подвійне включення до податкового кредиту податкових накладних, та оскарження визнаного та сплаченого нарахування в сумі 241,67 грн., а тому позовні вимоги про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 19.11.2014 року в частині 778,16 грн. основного платежу та 194,54 грн. (778,16 грн. х 25%) штрафних санкцій не підлягають задоволенню.

З акту перевірки Гайворонської ОДПІ видно, що сума 221,89 грн. становить завищення податкового кредиту по касовим чекам, а саме 159,94 грн. та 61,95 грн. (а.с.52 т.1).

В той же час, позивачем частково визнано дане порушення в сумі 61,95 грн., про що вказано в позові та в поданому розрахунку, а тому позовні вимоги в цій частині є безпідставними та не підлягають задоволенню (а.с.247 т.1).

В акті перевірки зроблено висновок про завищення податкового кредиту ПДВ в сумі 159,94 грн. внаслідок включення до складу податкового кредиту за червень 2013 року по касовим чекам без отримання податкової накладної, що перевищує 200 грн. (без урахування податку за день), що призвело до завищення податкового кредиту.

Відповідно до п.201.11 ст. 201 ПК України підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту без отримання податкової накладної, також є:

а) транспортний квиток, готельний рахунок або рахунок, який виставляється платнику податку за послуги зв'язку, інші послуги, вартість яких визначається за показниками приладів обліку, що містять загальну суму платежу, суму податку та податковий номер продавця, крім тих, форма яких встановлена міжнародними стандартами;

б) касові чеки, які містять суму отриманих товарів/послуг, загальну суму нарахованого податку (з визначенням фіскального номера та податкового номера постачальника). При цьому з метою такого нарахування загальна сума отриманих товарів/послуг не може перевищувати 200 гривень за день (без урахування податку);

У разі використання платниками для розрахунків із споживачами реєстраторів розрахункових операцій касовий чек повинен містити дані про загальну суму коштів, що підлягає сплаті покупцем з урахуванням податку, та суму цього податку, що сплачується у складі загальної суми.

Так, позивачем надано до матеріалів справи чеки на загальну суму 564,50 грн., в т.ч. ПД?В 94,08 грн. та на суму 395,15 грн., в т.ч. ПДВ 65,86 грн. та звіт про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт від 21.06.2013 року (а.с.62, 63, т.7).

Суд вважає, що позивачем безпідставно включено суми ПДВ до складу податкового кредиту по касовим чекам без отримання податкової накладної, що перевищує 200 грн., що є порушенням ст.201 ПК України. Більш того, позовна вимога про скасування визнаного та сплаченого нарахування в сумі 61,95 грн. є необґрунтованою, а тому позовні вимоги про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 19.11.2014 року в частині 221,89 грн. (159,94 грн. + 61,95 грн.) основного платежу та 55,47 грн. (221,89 грн. х 25%) штрафних санкцій не підлягають задоволенню.

Окрім цього, в ході розгляду встановлено, що позивачем не перенесено з липня 2013 року суму 22,00 грн. за уточнюючим розрахунком р.25, а тому позовні вимоги про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 19.11.2014 року в частині 22,00 грн. основного платежу та 5,5 грн. (22,00 грн. х 25%) штрафних санкцій не підлягають задоволенню.

Штрафна санкція за нецільове використання

В акті перевірки вказано, що ТОВ «Інвестагросервіс» неправомірно застосувало пільгу з податку на додану вартість на порушення п.209.1, п.209.2, п. 209.15 ст.209, п.30.8 ст.30, п.123.2 ст. 123 Податкового кодексу України, п.4 Постанови Кабінету Міністрів України від 12.01.2011 року №11 «Порядок акумулювання сільськогосподарськими підприємствами сум податку на додану вартість на спеціальних рахунках, відкритих у банках» оскільки використало кошти, не сплачені до бюджету внаслідок отримання податкової пільги, не за цільовим призначенням на загальну суму 527529,71 грн., в т.ч.:

в травні 2012 року на суму 166 389,54 грн.;

в червні 2012 року на суму 149 337,07 грн.;

в липні 2012 року на суму 191613,10 грн.;

в травні 2014 року на суму 12 480,00 грн.;

в червні 2014 року на суму 7 710,00 грн.

Під час перевірки, відповідачем встановлено, що згідно даних банківських виписок за період з 01.07.2011 р. по 30.06.2014 р. по рахунку, відкритого в АТ «Таскомбанк» (спеціальний рахунок по ПДВ) встановлено, що ТОВ «Інвестагросервіс» зі спеціального рахунку було перераховано кошти на загальну суму 527529,71 грн. за придбані товари та послуги, які не повязанні з проведенням діяльності у сфері сільського господарства, а саме:

- з ФОП ОСОБА_5, за продукти харчування по рахунку №Скл- 006387 від 07.05.2012 року на суму 4 438,62 грн. (а.с.80, т.2);

- з ТОВ «Бона кус» за послуги автокрана та екскаватора (а.с.153-158, т.1, а.с.112-117, т.2);

- з ПАТ «Кіровоградобленерго», за надану реактивну електроенергію (а.с.84-95, т.2);

- з ФОП ОСОБА_6, за покупку дорожніх плит у липні 2012 року (а.с.96-100, т.2);

- з ФОП «ОСОБА_7, за покупку продуктів харчування (а.с.101-104, т.2);

- з ТОВ «ПТК Технолікс», за покупку електротоварів (а.с.107, т.2);

- з ФОП ОСОБА_8, за покупку краски по рахунку №39 від 01.06.2012 року (а.с.125, т.2);

- з ТОВ «Паперовий змій», за покупку бланків (а.с.109,110, т.2);

- - з ПП «Буд комплект» за покупку бетону (а.с.108 т.2);

з ТОВ «Стоун фаунд», за покупку відсіву (а.с.111 т.2);

- з ФОП ОСОБА_3, за покупку піску (а.с.129, 130, т.2);

- з ПП ОСОБА_9, за покупку цементу (а.с.133, т.2);

- з ФОП ОСОБА_10, за господарчі товари (а.с.132, т.2);

- з ТОВ «АПС Кіровоград», за послуги з технічного обслуговування вогнегасників (а.с.124 т.2));

- ТОВ «Інфоград», за придбання охоронних послуг (а.с.12-21 т.2);

- з ТОВ «Чарнокіт», за покупку щебеню (а.с.127, 128, т.2).

Відповідний розрахунок наведений в акті перевірки в таблиці (а.с.87-88 т.1).

Судом встановлено, що послуги автокрана та екскаватора, придбані у ТОВ «Бона кус», дорожні плити та послуги крану придбані у ФОП ОСОБА_6, відсів, придбаний у ТОВ «Стоун фаунд», пісок - у ФОП ОСОБА_3, цемент - у ПП ОСОБА_9, щебінь у ТОВ «Чарнокіт», фарба - у ФОП ОСОБА_8 бетон у ПП «Буд комплект» використані позивачем при спорудженні основного засобу для будівництва площадки для зберігання сільськогосподарської продукції .

Згідно п.209.2. ст.209 Податкового кодексу України (в редакції, що діяла на момент оплати вищевказаних ТМЦ та послуг) згідно із спеціальним режимом оподаткування сума податку на додану вартість, нарахована сільськогосподарським підприємством на вартість поставлених ним сільськогосподарських товарів/послуг, не підлягає сплаті до бюджету та повністю залишається в розпорядженні такого сільськогосподарського підприємства для відшкодування суми податку, сплаченої (нарахованої) постачальнику на вартість виробничих факторів, за рахунок яких сформовано податковий кредит, а за наявності залишку такої суми податку - для інших виробничих цілей. Зазначені суми податку на додану вартість акумулюються сільськогосподарськими підприємствами на спеціальних рахунках, відкритих в установах банків у порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України.

В розумінні п.209.15.1 ст.209 Податкового кодексу України виробничими факторами, зокрема, є товари/послуги, які придбаваються сільськогосподарським підприємством для їх використання у виробництві сільськогосподарської продукції, а також основні фонди, які придбаваються (споруджуються) з метою їх використання у виробництві сільськогосподарської продукції.

У відповідності до п.б) п.209.15.1 ст.209 Податкового кодексу України, виробничими факторами, також є послуги, супутні постачанню сільськогосподарського товару, який вирощується, відгодовується, виловлюється або збирається (заготовлюється) безпосередньо платником податку, зокрема, збирання врожаю, його складування, зберігання сільськогосподарської продукції.

Судом встановлено, що наказом ТОВ «Інвестагросервіс» №54 від 23.03.2012 року прийнято рішення укласти дорожні плити для розширення виробничих площ (току) для приймання та зберігання зерна (а.с.146 т.7).

В ході розгляду справи досліджено судом накладні-вимоги, акти-списання та акти приймання-здачі відремонтованих, реконструйованих та модернізованих обєктів, відповідно до змісту яких встановлено, що вищевказані товари та послуги (послуг автокрана та екскаватора, дорожніх плит, відсіву, піску, цементу, щебеню, фарби), що придбавались позивачем, є виробничими факторами в розумінні п.209.15.1 ст.209 Податкового кодексу України, оскільки використані позивачем у розширенні площ току для зберігання сільськогосподарської продукції (а.с.147-161 т.7).

Таким чином, кошти в сумі 460706,70 грн. використані позивачем зі спеціального рахунку на придбання виробничих факторів (послуг автокрана та екскаватора, дорожніх плит, відсіву, піску, цементу, щебеню, фарби), а тому використані за цільовим призначенням.

Судом встановлено, що ТОВ «Інвестагросервіс» уклало з ВАТ «Кіровоградобленерго» договір на постачання електричної енергії від 06.06.2003 року, відповідно до змісту якого останнє взяло на себе зобовязання постачати електричну енергію позивачу. Відповідно до акту про використану електричну енергію за травень, що є додатком до договору №242, електроенергія отримана для потреб водокачки, майстерень, машинно-технологічної станції (МТС), цеху з переробки сільськогосподарської продукції (а.с.84-94 т.2, 168 т.7).

Відповідно до рахунків за спожиту електроенергію від 27.04.2012 року та 28.05.2012 року позивачем сплачено ВАТ «Кіровоградобленерго» 38242,44 грн., що встановлено відповідачем в ході перевірки та вказано в акті (а.с.87-88 т.1, 166-167 т.7).

З огляду на те, що дані обєкти безпосередньо задіяні у виготовлені та переробці сільськогосподарської продукції, придбана електроенергія для забезпечення їх роботи є виробничим фактором в розумінні п.209.15.1 ст.209 Податкового кодексу України, а тому використання коштів зі спеціального рахунку на їх придбання є правомірним.

В ході розгляду справи встановлено, що ТОВ «Інвестагросервіс» у ФОП ОСОБА_5, ФОП ОСОБА_7, ТОВ «ПТК Технолікс», ТОВ «Паперовий змій», ПП ОСОБА_9, ТОВ «АПС Кіровоград», придбавались послуги з технічного обслуговування вогнегасників, продукти харчування, бланки, електротовари, господарчі товари на загальну суму 16100,60 грн. за рахунок коштів, що акумулювались позивачем на спеціальному рахунку, що сторонами не заперечувалось.

Суд вважає, що послуги з технічного обслуговування вогнегасників, продукти харчування, бланки, електротовари, господарчі товари безпосередньо не використовуються у виробництві сільськогосподарської продукції, а тому придбання їх за рахунок коштів, що знаходяться на спеціальному рахунку є неправомірним.

Судом встановлено, що ТОВ «Інвестагросервіс» уклало з ТОВ «Інфоград» договір на охорону обєкту від 07.04.2014 року, відповідно до змісту якого останнє взяло на себе зобовязання здійснювати охорону комплексу будівель та територій за адресою пров.Садовий, 2 село Могильне, Гайворонського району, Кіровоградської області (а.с.12-18 т.2). За надані послуги позивачем сплачено зі спеціального рахунку 12480,00 грн. (а.с.19-21 т.2).

Судом встановлено, що п.б) п.п.209.15.1. п.209.15 ст.209 Податкового кодексу України містить вичерпний перелік виробничих факторів у вигляді послуг, а саме послуг, супутніх постачанню сільськогосподарського товару, який вирощується, відгодовується, виловлюється або збирається (заготовлюється) безпосередньо платником податку:

- сіяння та саджання рослин, збирання врожаю, його брикетування чи складування, проведення інших польових робіт, включаючи внесення добрив та засобів захисту рослин;

- пакування та підготовка до продажу, у тому числі сушіння, очищення, розмелювання, дезінфекція та силосування сільськогосподарської продукції (01.41.0 КВЕД);

- зберігання сільськогосподарської продукції;

- вирощування, розведення, відгодівля та забій свійських сільськогосподарських тварин, застосування засобів захисту тварин, проведення протиепізоотичних заходів;

- отримання послуг з використання сільськогосподарської техніки, крім отримання її у фінансову оренду (лізинг);

- отримання послуг, супутніх веденню сільськогосподарської діяльності, а саме з питань оподаткування, бухгалтерської звітності та обліку, організації внутрішнього виробничого управління (74.14.0 КВЕД);

- знищення бур'яну та шкідливих комах, оброблення посівів і сільськогосподарських площ засобами захисту рослин, а також використання засобів захисту тварин;

- експлуатація меліоративних зрошувальних та осушувальних систем для посівних площ і сільськогосподарських угідь;

- розділ м'яса для товарної кондиції.

Таким чином послуги з охорони комплексу будівель не є виробничим фактором в розумінні п.п.209.15.1. п.209.15 ст.209 Податкового кодексу України, а тому правових підстав оплачувати такі послуги зі спеціального рахунку у позивача не було.

З огляду на викладене, суд вважає, що придбання за рахунок коштів, що знаходяться на спеціальному рахунку на суму 498949,14 грн. (460706,70 грн. + 38242,44 грн.) здійснене позивачем в межах вимог, визначених ст.209 Податкового кодексу України, а на суму 28580,60 грн. (16100,60 грн. + 12480,00 грн.) поза межами.

Згідно п.123.2. ст.123 Податкового кодексу України, використання платником податків (посадовими особами платника податків) сум, що не сплачені до бюджету внаслідок отримання (застосування) податкової пільги, не за призначенням та/або всупереч умовам чи цілям її надання згідно із законом з питань відповідного податку, збору (обов'язкового платежу) додатково до штрафів, передбачених пунктом 123.1 цієї статті, тягне за собою стягнення до бюджету суми податків, зборів (обов'язкових платежів), що підлягали нарахуванню без застосування податкової пільги. Сплата штрафу не звільняє таких осіб від відповідальності за умисне ухилення від оподаткування.

До матеріалів справи відповідачем надано розрахунок, відповідно до змісту якого, відповідачем за порушення з приводу нецільового використання сум податку на додану вартість нараховано суму самого нецільового використання 527529,71 грн. та 131882,43 грн. (527529,71 грн. х 25%) штрафної санкції за таке використання. Обидві суми віднесені до розділу «штрафні санкції» оскаржуваного податкового повідомлення-рішення (а.с.195-198 т.3).

Суд вважає позовні вимоги про визнання протиправним та скасування податкового повідомленнярішення № від 19.11.2014 року в частині 623686,42 грн., з яких 498949,14 грн. та 124737,28 грн. (498949,14 грн. х 25%) штрафних санкцій, такими, що підлягають задоволенню, а в частині 35725,75 грн., з яких 28580,60 грн. та 7145,15 грн. (28580,60 грн. х 25%) штрафних санкцій, такими, що не підлягають задоволенню.

Так, податкове повідомленнярішення № від 19.11.2014 року належить скасувати в частині 338890,43 грн. (3312,40 грн. + 172281,67 грн. + 49242,00 грн. + 77760,54 грн. +2693,08 грн. + 33600,74 грн.) основного платежу та 708409,03 грн. ((84722,61 грн. (338890,43 грн. х 25%) + 623686,42 грн.) штрафних санкцій.

Податкове повідомлення-рішення № від 19.11.2014 року

на суму ПДФО

52138,60 грн. основного платежу та 13034,65 грн. штрафних санкцій

В акті перевірки вказано, що ТОВ «Інвестагросервіс» занижено сум податку на доходи фізичних осіб за липень, серпень 2012 року на загальну суму 52138,60 грн., в тому числі липень 2012 року на суму 29574,22 грн. та серпень 2012 року на суму 22564,38 грн.

Відповідач вважає, що таке порушення допущене в звязку з тим, що позивачем занижено базу оподаткування, а саме розміру орендної плати за користування земельними ділянками сільськогосподарського призначення фізичним особам пайовикам (а.с.104-105 т.1). При цьому відповідач послався на п.164.5 ст.164, пп.168.1.1, 168.1.2, 168.1.4, 168.1.5, 168.1.6 п. 168.1 ст. 168, п.176.2 ст. 176, п.127.1 ст. 127, п.170.1 ст.170 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-УІ (зі змінами та доповненнями).

Відповідно до п.164.5. ст.164 Податкового кодексу України, що діяв в редакції на час виплати доходу, під час нарахування (надання) доходів у будь-якій негрошовій формі базою оподаткування є вартість такого доходу, розрахована за звичайними цінами, правила визначення яких встановлені згідно з цим Кодексом, помножена на коефіцієнт, який обчислюється за такою формулою: К = 100 : (100 - Сп), де К - коефіцієнт; Сп - ставка податку, встановлена для таких доходів на момент їх нарахування.

У такому самому порядку визначаються об'єкт оподаткування і база оподаткування для коштів, надміру витрачених платником податку на відрядження або під звіт та не повернутих у встановлені законодавством строки.

Згідно п.п.168.1.1. п.168.1 ст.168 Податкового кодексу України, податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов'язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.

Відповідно до п.п.168.1.2. п.168.1 ст.168 Податкового кодексу України податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умови одночасного подання розрахункового документа на перерахування цього податку до бюджету.

За п.п.168.1.4. п.168.1 ст.168 Податкового кодексу України якщо оподатковуваний дохід надається у негрошовій формі чи виплачується готівкою з каси податкового агента, податок сплачується (перераховується) до бюджету протягом банківського дня, що настає за днем такого нарахування (виплати, надання).

Згідно п.п.168.1.5. п.168.1 ст.168 Податкового кодексу України якщо оподатковуваний дохід нараховується податковим агентом, але не виплачується (не надається) платнику податку, то податок, який підлягає утриманню з такого нарахованого доходу, підлягає перерахуванню до бюджету податковим агентом у строки, встановлені цим Кодексом для місячного податкового періоду.

Судом у даній постанові описувалось вище, що ТОВ «Інвестагросервіс» не допустило заниження вартості пшениці, що видавалась фізичним особам на пай за відомостями про її отримання (а.с..3-17, 21-26, 98-103, 105, т.3, 28, 30, 32-33,35-36, т.7), а тому суд вважає відсутніми підстави для збільшення позивачу грошового зобовязання з податку на доход фізичним осіб в сумі 52138,60 грн. основного платежу та 13034,65 грн. штрафних санкцій, а тому позовні вимоги про визнання протиправним скасування податкового повідомлення-рішення № від 19.11.2014 року підлягають задоволенню в повному обсязі.

Податкове повідомлення рішення № від 19.11.2014 року з орендної плати з юридичних осіб в сумі 61894,55 грн. основного платежу та 15473,64 грн. штрафних санкцій, оскаржене в частині 13231,90 грн. основного платежу та 3307,98 грн. штрафних санкцій

Податкове повідомлення рішення № від 19.11.2014 року на суму 67467,24 грн. основного платежу та 16866,81 грн. штрафних санкцій,

оскаржене в частині 8145,83 грн. основного платежу та 2036,55 грн. штрафних санкцій

Судом встановлено, що 08.02.2008 року між Гайворонською районною державною адміністрацією (орендодавець) та ТОВ «Інвестагросервіс» (орендар) укладено договір оренди земельної ділянки із земель резервного фонду сільськогосподарського призначення площею 37,3598 га ріллі, що знаходиться на території Могильненської сільської ради строком на 10 років. Згідно п.5 договору, нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 399041,00 грн. Орендна плата становить 2% від нормативної оцінки земельної ділянки, а саме 8 206,00 грн. в рік. Договір зареєстровано у встановленому порядку - запис від 08.02.2008 року №02 (127-131 т.1).

Також, 08.02.2008 року між Гайворонською районною державною адміністрацією (орендодавець) та ТОВ «Інвестагросервіс» (орендар) укладено договір оренди земельної ділянки із земель резервного фонду сільськогосподарського призначення площею 42,0634 га ріллі, що знаходиться на території Могильненської сільської ради строком на 10 років. Згідно п.5 договору, нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 449281,00 грн. Орендна плата становить 2% від нормативної оцінки земельної ділянки, а саме 9240,00 грн. в рік. Даний договір зареєстровано у встановленому порядку - запис від 08.02.2008 року №01 (а.с.156-160, т.2).

08.02.2008 року між Гайворонською районною державною адміністрацією (орендодавець) та ТОВ «Інвестагросервіс» (орендар) укладено договір оренди земельної ділянки із земель резервного фонду сільськогосподарського призначення площею 43,2719 га ріллі, що знаходиться на території Могильненської сільської ради строком на 10 років. Згідно п.5 договору, нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 462189,00 грн. Орендна плата становить 2% від нормативної оцінки земельної ділянки, а саме 9505,00 грн. в рік. Даний договір зареєстровано у встановленому порядку - запис від 08.02.2008 року №03 (а.с.148-152, т.2).

24.01.2012 року між Гайворонською районною державною адміністрацією (орендодавець) та ТОВ «Інвестагросервіс» (орендар) укладено договір оренди земельної ділянки, за умовами якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку (не витребувані паї) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Могильненської сільської ради Гайворонського району Кіровоградської області. В оренду передається земельна ділянка загальною площею 3,68 га., в тому числі земельна ділянка №651, площею 3,68 га. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 48093,18 грн. Орендна плата становить 4% від нормативної оцінки земельної ділянки, а саме 1923,73 грн. в рік. (а.с.167-170, т.7).

27.01.2012 року між Гайворонською районною державною адміністрацією (орендодавець) та ТОВ «Інвестагросервіс» (орендар) укладено договір оренди земельної ділянки, за умовами якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку, яка знаходиться на території Могильненської сільської ради Гайворонського району Кіровоградської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. В оренду передається земельна ділянка загальною площею 15,06 га., в тому числі по угіддях: 15,06 га господарськи шляхи та прогони. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить: рілля 13398,00 за 1га. Орендна плата становить 4% від нормативної оцінки земельної ділянки, а саме 8 070,96 грн. в рік. за всю площу (а.с.175-178, т.7).

24.01.2012 року між Гайворонською районною державною адміністрацією (орендодавець) та ТОВ «Інвестагросервіс» (орендар) укладено договір оренди земельної ділянки, за умовами якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку, яка знаходиться на території Могильненської сільської ради Гайворонського району Кіровоградської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, а оренду передається земельна ділянка загальною площею 3,68 га. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки 48093,18 грн. Орендна плата становить 4% від нормативної оцінки земельної ділянки, а саме 1923,73 грн. в рік. за всю площу (а.с.173-176, т.7).

В матеріалах справи міститься довідка відділу Держземагенства у Гайворонському районі, відповідно до якої станом на 01.01.2012 року за позивачем рахується земель резервного фонду по Могильненській сільській раді 122,6951 га, 3,68 га та 15,06 га (а.с.233, т.2).

Судом встановлено, що станом на 01.01.2012 року позивач користувався вищевказаною землею сплачуючи орендну плату в сумі 2% від грошової оцінки.

26.03.2012 року додатковою угодою внесено зміни до договору від 08.02.2008 року №01 - збільшено орендну плату у розмірі 4% від нормативної оцінки земельної ділянки, а саме 21988,73 грн. в рік за всю площу (а.с.125-126, т.1).

26.03.2012 року додатковою угодою внесено зміни до договору від 08.02.2008 року №02 - збільшено орендну плату у розмірі 4% від нормативної оцінки земельної ділянки, а саме 19 529,91 грн. в рік за всю площу (а.с.115-116, т.1).

26.03.2012 року додатковою угодою внесено зміни до договору від 08.02.2008 року №03 - збільшено орендну плату у розмірі 4% від нормативної оцінки земельної ділянки, а саме 22620,47 грн. в рік за всю площу, щомісячно 1885,04 грн. (а.с.154-155, т.2).

Відповідно до п.3, дані додаткові угоди набирають чинності з моменту їх підписання сторонами і скріплення печатками.

Судом встановлено, що 08.02.2008 року між Гайворонською районною державною адміністрацією (орендодавець) та ТОВ «Інвестагросервіс» (орендар) укладено договір оренди земельної ділянки із земель резервного фонду сільськогосподарського призначення площею 71,8747 га ріллі, що знаходиться на території Жакчицької сільської ради строком на 10 років. Згідно п.5 договору, нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 786582,00 грн. Орендна плата становить 2% від нормативної оцінки земельної ділянки, а саме 16176,00 грн. в рік. Даний договір зареєстровано у встановленому порядку - запис від 08.02.2008 року №01 (а.с.117-121, т.1).

Також, 08.02.2008 року між Гайворонською районною державною адміністрацією (орендодавець) та ТОВ «Інвестагросервіс» (орендар) укладено договір оренди земельної ділянки із земель резервного фонду сільськогосподарського призначення площею 71,9614 га ріллі, що знаходиться на території Жакчицької сільської ради строком на 10 років. Згідно п.5 договору, нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 787530,00 грн. Орендна плата становить 2% від нормативної оцінки земельної ділянки, а саме 16195,00 грн. в рік. Даний договір зареєстровано у встановленому порядку - запис від 08.02.2008 року №02 (а.с.135-139, т.1).

01.01.2009 року додатковою угодою внесено зміни до договору від 08.02.2008 року №01 - збільшено орендну плату у розмірі 3% від нормативної оцінки земельної ділянки, враховуючи коефіцієнт індексації 1,152 за 2008 рік, а саме 27 951,00 грн. в рік за всю площу (а.с.123-124, т.1).

01.01.2009 року додатковою угодою внесено зміни до договору від 08.02.2008 року №02 - збільшено орендну плату у розмірі 3% від нормативної оцінки земельної ділянки, враховуючи коефіцієнт індексації 1,152 за 2008 рік, а саме 27 986,00 грн. в рік за всю площу (а.с.141-142, т.1).

26.03.2012 року додатковою угодою внесено зміни до договору від 08.02.2008 року №01 - збільшено орендну плату у розмірі 4% від нормативної оцінки земельної ділянки, а саме 39 467,84 грн. в рік за всю площу, щомісячно 3 288,99 грн. (а.с.133-134, т.1).

26.03.2012 року додатковою угодою внесено зміни до договору від 08.02.2008 року №02 - збільшено орендну плату у розмірі 4% від нормативної оцінки земельної ділянки, а саме 39515,95 грн. в рік за всю площу, щомісячно 3 292,95 грн. (а.с.143-144, т.1).

Відповідно до п.3, дані додаткові угоди набирають чинності з моменту їх підписання сторонами і скріплення печатками.

В матеріалах справи міститься довідка відділу Держземагенства у Гайворонському районі, відповідно до якої станом на 01.01.2012 року за позивачем рахується земель резервного фонду по Жакчицькій сільській раді 143,82 га.(а.с.238, т.2).

У відповідності до статті 206 Земельного Кодексу України від 25.10.2001 р. №2768- III, із наступними змінами та доповненнями, використання землі в Україні є платним. Об'єктом плати за землю є земельна ділянка. При цьому, згідно частини 2 вказаної статті плата за землю справляється відповідно до закону, а з 01 січня 2011 року будь-які питання щодо оподаткування регулюються Податковим кодексом України від 02.12.2010 №2755-VI, із змінами та доповненнями, і не можуть встановлюватися або змінюватися іншими законами України, крім законів, що містять виключно положення щодо внесення змін до Податкового кодексу та/або положення, які встановлюють відповідальність за порушення норм податкового законодавства.

Відповідно до ст.ст.125, 126 Земельного кодексу України, право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право оренди земельної ділянки посвідчується договором оренди землі, зареєстрованим

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оренду землі» від 06.10.1998, договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до пп. 14.1.72. земельний податок - обов'язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів (далі - податок для цілей розділу XIII цього Кодексу).

Орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов'язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (п.п.14.1.136 ПК України).

Порядок визначення розміру плати за землю та її внесення визначені у р. ХІІІ ПК України, п.269.1. ст.269 якого встановлює, що платниками податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв); землекористувачі.

Відповідно до п.289.1. ст.289 Податкового кодексу України для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок.

Згідно п.п.271.1.1 п.271.1. ст.271 Податкового кодексу України базою оподаткування є нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом.

Відповідно до п.286.2. ст.286 ПК України платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному органу державної податкової служби за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями.

В зв'язку із підписанням додаткових угод до договорів про оренду землі від 08.02.2008 року, в яких визначений розмір сплати за землю, позивачем 26.03.2012 року до податкового органу були подані уточнюючі податкові декларації з плати за землю, в яких уточнені суми, виходячи із збільшеного відсотку сплати орендної плати за земельні ділянки (а.с.234-237, 239-243, т.2).

Пунктом 288.1 статті 288 ПКУ визначено, що підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.

Суд вважає, що оскільки додаткові угоди підписані 26.03.2012 року, то і орендна плата збільшилася до 4% лише з 01.03.2012 року.

Однак, в судовому засіданні представник відповідача пояснив, що орендна плата за земельні ділянки на території Могильненської сільської ради та Жакчицької сільської ради нараховувалась в розмірі 4% не з моменту укладення додаткових (26.03.2012 року), а до моменту їх підписання - з початку року, тобто з 01.01.2012 року.

Земельні ділянки на території Могильненської сільської ради.

Судом встановлено, що грошова оцінка землі в розмірі 122,6951 га та 18,74 га (3,68 +15,06) становить 13068,80 грн./га.

Позивачем нараховано за 2012 рік самостійно з урахуванням зміни відсотку орендну плату в розмірі 67935,71 грн. Однак, судом встановлено, що при поданні розрахунку плати за оренду землі позивач не застосував до нормативної грошової оцінки коефіцієнт індексації 1,756, що підтверджено самим позивачем у своїх поясненнях (а.с.123 т.6).

З урахуванням коефіцієнта грошова оцінка землі площею 122,6951 га становить 22948,80 грн./га (13068,80 грн./га х 1,756).

Так, за період з 01.01.2012 року по 26.03.2012 року розмір орендної плати за земельну ділянку площею 122,6951 га повинен становити 13232,28 грн. ((22948,80 грн./га х 122,6951 га х 2%) :366 днів) х 86 днів (період з 01.01. по 26.03).

Тому за період з 26.03.2012 року по 31.12.2012 року розмір орендної плати за дану земельну ділянку повинен становити 86163,62 грн. ((22948,80 грн. х 122,6951 га х 4%) :366 днів) х 280 днів (період з 26.03.2012 року по 31.12.2012 року).

З урахуванням коефіцієнта грошова оцінка землі площею 15,06 га становить 22948,80 грн./га (13068,80 грн./га х 1,756). За 2012 рік орендна плата має становити 13 824,36 грн. (22948,80 х 15,06 х 4%).

З урахуванням коефіцієнта грошова оцінка землі площею 3,68 га становить 22948,80 грн./га (13068,80 грн./га х 1,756). За 2012 рік орендна плата має становити 3378,06 грн. (22948,80 х 3,68 х 4%)

Всього за 2012 рік по Могильненській сільській раді повинна була бути нарахована позивачем орендна плата в розмірі 116598,32 грн. (13232,28 + 86163,62 + 13824,36 +3378,06).

Представник позивач підтверджує, що донарахуванню підлягає сума в розмірі 48662,61 грн. (116598,32 грн. 67935,71 грн.). Однак, відповідачем по Могильненській сільській раді нараховано 61894,55 грн. (а.с.96 т.1).

Таким чином, відповідачем безпідставно нараховано 13231,95 грн. (61894,55 48662,61), а тому позовні вимоги про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення рішення № від 19.11.2014 року в частині 13231,90 грн. основного платежу підлягають задоволенню.

Земельні ділянки на території Жакчицької сільської ради.

Судом встановлено, що грошова оцінка землі в розмірі 143,82 га становить 13729,54 грн./га.

Позивачем нараховано за 2012 рік самостійно з урахуванням зміни відсотку орендну плату в розмірі 71211,24 грн. Однак, судом встановлено, що при поданні розрахунку плати за оренду землі позивач не застосував до нормативної грошової оцінки коефіцієнт індексації 1,756, що підтверджено самим позивачем у своїх поясненнях (а.с.123 т.6).

З урахуванням коефіцієнта грошова оцінка землі площею 143,82 га становить 24109,07 грн./га (13729,54 грн./га х 1,756).

Так, за період з 01.01.2012 року по 26.03.2012 року розмір орендної плати за земельну ділянку площею 143,82 га повинен становити 24439,35 грн. ((24109,07 грн./га х 143,82 га х 3%) :366 днів) х 86 днів (період з 01.01. по 26.03).

Тому за період з 26.03.2012 року по 31.12.2012 року розмір орендної плати за дану земельну ділянку повинен становити 106093,30 грн. ((24109,07 грн. х 143,82 га х 4%) :366 днів) х 280 днів (період з 26.03.2012 року по 31.12.2012 року).

Всього за 2012 рік по Жакчицькій сільській раді повинна була бути нарахована позивачем орендна плата в розмірі 130532,65 грн. (106093,30 грн. + 24439,35 грн.).

Представник позивач підтверджує, що донарахуванню підлягає сума в розмірі 59321,41 грн. (130532,65 грн. 71211,24 грн.). Однак, відповідачем по Жакчицькій сільській раді нараховано 67467,24 грн.

Таким чином, відповідачем безпідставно нараховано 8145,83 грн. (67467,24 грн. 59321,41), а тому позовні вимоги про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення рішення № від 19.11.2014 року на суму 8145,83 грн. основного платежу основного платежу підлягають задоволенню.

Згідно п.123.1. ст.123 Податкового кодексу, в редакції, що діяла в описаний період, у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов'язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що податкове повідомлення рішення № від 19.11.2014 року з орендної плати з юридичних осіб в частині 3307,98 грн. (13231,90 грн. х 25%) штрафних санкцій та податкове повідомлення рішення № від 19.11.2014 року в частині 2036,46 грн. (8145,83 грн. х 25%) штрафних санкцій підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

Судом встановлено, що у даному провадженні позивач оскаржував податкові повідомлення-рішення на суму 1178797,36 грн., але позовні вимоги задовольняються в частині 1139194,97 грн. В позові відмовлено на суму 39602,39 грн.

Згідно з частиною 3 статті 94 КАС України якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Так, за подання до суду адміністративного позову з майновими вимогами на загальну суму 1178797,36 грн., судовий збір відповідно до пп.1 п.3 ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір" має становити 2 відсотки розміру майнових вимог, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 4 розмірів мінімальної заробітної плати, що складає 4872,00 грн. Причому позивач сплачує 10% від цієї суми.

Позивачем було сплачено судовий збір в сумі 487,20 грн. (а.с.2 т.1).

За наслідками судового розгляду відмовлено в задоволені позовних вимог на суму 39602,39 грн., що відповідає 163,68 грн. ((4872,00 грн. х 39602,39 грн.): 1178797,36грн.).

Таким чином, присудженню позивачу підлягає 323,52 грн. (487,20 грн. 163,68 грн.).

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 86, 94, 159 163, 167 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №000422220 від 19 листопада 2014 року, винесене Гайворонською обєднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Кіровоградської області, яким Товариству з обмеженою відповідальністю "Інвестагросервіс» збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 364037,48 грн. основного платежу та 750421,52 грн. штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) в частині 338890,43 грн. основного платежу та 708409,03 грн. штрафних (фінансових) санкцій (штрафів).

3. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 19 листопада 2014 року, винесене Гайворонською обєднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Кіровоградської області, яким Товариству з обмеженою відповідальністю "Інвестагросервіс» збільшено суму грошового зобов'язання з орендної плати з юридичних осіб в сумі 67467,24 грн. основного платежу та 16866,81 грн. штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) в частині 8145,83 грн. основного платежу та 2036,55 грн. штрафних (фінансових) санкцій (штрафів).

4. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 19 листопада 2014 року, винесене Гайворонською обєднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Кіровоградської області, яким Товариству з обмеженою відповідальністю "Інвестагросервіс» збільшено суму грошового зобов'язання з орендної плати з юридичних осіб в сумі 61894,55 грн. основного платежу та 15473,64 грн. штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) в частині 13231,90 грн. основного платежу та 3307,98 грн. штрафних (фінансових) санкцій (штрафів).

5. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 19 листопада 2014 року, винесене Гайворонською обєднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Кіровоградської області, яким Товариству з обмеженою відповідальністю "Інвестагросервіс» збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб в сумі 52138,60 грн. основного платежу та 13034,65 грн. штрафних (фінансових) санкцій (штрафів).

6. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Присудити Товариству з обмеженою "Інвестагросервіс», , судовий збір у розмірі 163,68 грн. з Державного бюджету України.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Кіровоградський окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10- денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України з дня отримання копії постанови у повному обсязі, апеляційної скарги.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду ОСОБА_11