Справа № 22-а-22557/11
Суддя: Матвієнко Ю. О.
Дата ухвалення: 2011-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Апеляційний суд Київської області
ПОСТАНОВА

Іменем України

29 вересня 2011 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді: Волохова Л.А.,

суддів: Матвієнко Ю.О., Панасюка С.П.,

розглянувши в письмовому провадженні в приміщенні апеляційного суду Київської області справу за апеляційною скаргою управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради на постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21 січня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_1 до управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради про стягнення недоотриманих сум щорічної одноразової грошової допомоги до 5-го травня за 2009 рік,

В С Т А Н О В И Л А :

07.12.2009 року ОСОБА_1 звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з адміністративним позовом до управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради Київської області про стягнення недоотриманих сум грошової допомоги до 5-го Травня, мотивуючи вимоги тим, що він є інвалідом війни 2 групи і відповідно до ч. 5 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» йому до 5 травня щорічно має виплачуватися грошова допомога в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком. Натомість відповідачем вищевказана належна позивачу грошова допомога виплачувалася в значно меншому розмірі, що останній вважає порушенням своїх прав, в зв»язку з чим і звернувся до суду з позовом, в якому просив суд визнати дії відповідача в частині недоплати щорічної одноразової грошової допомоги до 5-го травня за 2009 рік неправомірними та стягнути з відповідача на його користь недоплачену щорічну одноразову грошову допомогу до 5-го травня за 2009 рік в розмірі 3554 грн.

Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21 січня 2010 року позов задоволено. Визнано неправомірним рішення управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради Київської області від 10.11.2009 року за № 7441 про відмову у проведенні ОСОБА_1 перерахунку щорічної одноразової грошової допомоги як інваліду війни 2-ої групи до 5-го травня за 2009 рік. Зобов»язано управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради Київської області провести донарахування та виплату на користь ОСОБА_1 3554 грн. недоотриманої щорічної разової грошової допомоги як інваліду війни 2-ої групи до 5-го травня за 2009 рік.

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати незаконну, на його думку, постанову суду першої інстанції та постановити нову, якою в задоволенні позову відмовити. В своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на необґрунтованість та необєктивність рішення суду, неповне зясування обставин, що мають значення для вирішення справи, порушення Білоцерківським міськрайонним судом Київської області норм процесуального права, що є підставою для скасування судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач ОСОБА_1 є інвалідом війни 2-ої групи та має право на пільги, встановлені законодавством України для інвалідів війни.

Відповідно до ч. 5 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 року інвалідам війни 2-ої групи щорічно до 5 травня виплачується разова грошова допомога у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком.

Задовольняючи позов в частині виплати одноразової грошової допомоги до 5-го травня, суд першої інстанції виходив з того, що для врегулювання спірних правовідносин у цій справі пріоритетними є норми Закону України від 22 жовтня 1993 року № 3551-ХІІ "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Такий висновок зроблений судом з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, виходячи з наступного.

Частиною 5 статті 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" передбачено, що інвалідам війни 2-ої групи виплачується одноразова грошова допомога у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком.

Однак, Постановою КМУ № 211 від 18.03.2009 року «Про розміри разової грошової допомоги, що виплачується в 2009 році відповідно до Законів України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" та «Про жертви нацистських переслідувань» розмір одноразової грошової допомоги для інвалідів війни 2-ої групи був визначений у 430 грн., які і були нараховані позивачу ОСОБА_1 23.04.2009 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов»язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Висновок суду першої інстанції про задоволення позову ОСОБА_1 щодо стягнення недоплаченої йому суми одноразової грошової допомоги до 5 Травня за 2009 рік є помилковим, оскільки положення нормативних актів, зокрема постанови Кабінету Міністрів України № 211 від 18.03.2009 року «Про розміри разової грошової допомоги, що виплачується в 2009 році відповідно до Законів України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" та «Про жертви нацистських переслідувань», якою керувався відповідач при нарахуванні та виплаті позивачу допомоги до 5 Травня в 2009 році, неконституційними у встановленому для цього порядку не визнавалися, отже рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову, оскільки відповідач при нарахуванні та виплаті позивачу одноразової грошової допомоги до 5 Травня діяв в межах своїх повноважень та у спосіб, передбачений чинними на той момент законами України, як того вимагає ч. 2 ст. 19 Конституції України.

Відповідно до ст. 202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

З огляду на викладене апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21 січня 2010 року - скасуванню відповідно до вимог ст. 202 КАС України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 202, 205 КАС України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради Київської області задовольнити.

Постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21 січня 2010 року скасувати та ухвалити нове рішення:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради про стягнення недоотриманих сум щорічної одноразової грошової допомоги до 5-го травня за 2009 рік відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: