Справа № 805/2276/15-а
Суддя: Бабіч С.І.
Дата ухвалення: 2015-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 вересня 2015 р. Справа №805/2276/15-а

приміщення суду за адресою: 84112, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

час прийняття постанови: 13 година 20 хвилин

Комунальне підприємство "Маріупольське трамвайно-тролейбусне управління" звернулось до суду з позовом до Державної фінансової інспекції в Донецькій області; треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, про визнання неправомірною та скасування вимоги № 26-01-34/1497 від 19.09.2013 року.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 01.07.2015 року залучено до участі у розгляді адміністративної справи № 805/2276/15-а, в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 09.09.2015 року визнано поважними причини пропуску позивачем строку звернення до суду з даним адміністративним позовом.

Відповідач у призначене судове засідання не з'явився, відзив на позов не надав, про причини неявки суд не повідомив, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду даної справи.

Справа розглянута на підставі наявних у ній доказів, відповідно до ч.4 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог та встановив такі обставини.

Маріупольською об'єднаною державною фінансовою інспекцією (яка не є юридичною особою) було проведено планову ревізію фінансово - господарської діяльності Комунального підприємства "Маріупольське трамвайно - тролейбусне управління" за період з 01.10.2011 року по 31.07.2013 року.

За результатами ревізії був складений акт № 05-860 від 16.09.2013 року, відповідно до якго встановлено ряд порушень та недоліків та який був підписаний без заперечень начальником Комунального підприємства Маріупольське травмайно тролейбусне управління.

Згідно з п.6 Положення про державну фінансову інспекцію, з метою усунення виявлених порушень та попередження їх виникнення в подальшому, начальником Маріупольської обєднаної державної фінансової інспекції була прийнята спірна вимога до начальника Комунального підприємства Маріупольське травмайно тролейбусне управління № 26-01-34/1497 від 19.09.2013 року (т.1 а.с.138-142).

Відповідно до вказаної вимоги, Маріупольська об'єднана державна фінансова інспекція вимагає:

1. Опрацювати матеріали ревізії та вжити заходи щодо усунення виявлених порушень, розглянути питання щодо притягнення до ідповідальності винних осіб.

2. В ході ревізії встановлено:

2.1. В порушення ст.15 Закону України „Про оплату праці № 108/95-ВР від 24.03.1995 року, п. 2.1 Регіональної угоди між Донецькою облдержадміністрацією, профспілковими об'єднаннями Донецької області та Донецькою обласною організацією роботодавців на 2011-2012 роки, підписаної Головою облдержадміністрації, Головою правління Донецької обласної організації роботодавців, Головою обласної ради профспілок, Головою Конфедерації вільних профспілок Донецької областi вiд 03.02.2011 p., встановлені посадових окладів не застосовувався регіональний коефіцієнт (1,15), який враховує перевищення прожиткового мінімуму в Донецькій області над прожитковим мінімумом по Україні, що призвело до недонарахування посадових окладів та недоотримання працівниками фінансових ресурсів на загальну суму 273 945,19 грн.

Встановити посадові оклади працівникам згідно регіональної угоди між Донецькою облдержадміністрацією, профспілковими об'єднаннями Донецької області та Донецькою обласною організацією роботодавців на 2011-2012 роки та провести донарахування та виплатити працівникам посадові оклади у сумі 273945,19 грн.

2.2. В порушення п.6 Додатку №15 Положення щодо заохочування робітників за виконання особо важливих завдань Колективного договору КП МТТУ, зареєстрованого Управлінням праці та соціального захисту населення Жовтневого райони Маріупольської міської ради від 15.07.2011 р. №87 та ст.5 Закону України Про колективні договори і угоди від 01.07.1993 року № 3356-ХІІ, 2 працівникам нараховано та виплачено премію за огляд охорони праці. які згідно протоколу Проведення та підготовка підсумків огляду охорони праці від 27.11.2012 р. № б/н, фактично не приймали участь у виконані завдання, що призвело до зайвої виплати премії у сумі 1900,00 грн.

2.3. В порушення п.2.1 Додатку №19 Положення щодо преміювання робітників, зайнятих рекламою Колективного договору КП МТТУ зареєстрованого Управлінням праці та соціального захисту населення Жовтневого райони Маріупольської міської ради від 15.07.2011 р. №87 та ст.5 Закону України Про колективні договори і угоди від 01.07.1993 року № 3356-ХІІ, 3 працівникам нараховано та виплачено премію за розміщення реклами. які згідно посадових обов'язків не займаються підготовкою, розміщенням, збереженням реклами, наданням платних послуг, що призвело до зайвої виплати премії у сумі 1350,00 грн. в порушення п.2.1 Додатку №19 Положення щодо преміювання робітників, зайнятих рекламою Колективного договору КП МТТУ, зареєстрованого Управлінням праці та соціального захисту населення Жовтневого райони Маріупольської міської ради від 15.07.2011 р. №87 та ст. 5 Закону України Про колективні договори і угоди від 01.07.1993 року № 3356-ХІІ, 3 працівникам нараховано та виплачено премію за розміщення реклами які згідно посадових обов'язків не займаються підготовкою, розміщенням збереженням реклами, наданням платних послуг, що призвело до зайв виплати премії у сумі 1350,00 грн.

2.4. В порушення п.12. ОСОБА_4 соціальної політики Україн Щодо повної матеріальної відповідальностіності та суміщення професій від 29.04.2013 р. № 61/06/186-13 та п.11 ОСОБА_5 Міністрів СРСР від 04.12.1981 р. № 1145 "Про порядок та умови суміщення професій (посад)" зі змінами (далі ОСОБА_5 №1145), яка діє на підставі ОСОБА_5 Верховної ОСОБА_5 України від 12.09.1991 No 1545-ХII Про порядок тимчасової дії на території України деяких актів законодавства Союзу РСР", проведено нарахування та виплату доплати за розширення зони обслуговування 10 працівникам без наявності вакантної посади в штатних розписах КП MTTУ, що призвело до зайвої виплати доплати за розширення зони обслуговування у сумі 24 807,46 грн.

2.5. В порушення п.15 ОСОБА_5 Міністрів СРСР від 04.12.1981 р. № 1145 „Про порядок та умови суміщення професій (посад) зі змінами (далі - ОСОБА_5 №1145), яка діє на підставі ОСОБА_5 Верховної ОСОБА_5 України від 12.09.1991 № 1545-ХII Про порядок тимчасової дії на території України деяких актів законодавства Союзу РСР, проведено нарахування та виплату доплати за суміщення професій 2 керівникам структурних підрозділів (завідуючий складу, заступнику начальника депо) та в порушення п. 15, 18 розділу ІІ Довідника кваліфікаційних характеристик професій працівників, випуск 69 Автомобільний транспорт книги І, затвердженого наказом міністерства транспору та зв'язку України від 14.02.2006 р. №136, п.37 частини 2 Довідника кваліфікаційних характеристик професій працівників, випуск 42 Оброблення металу книги 1 Металеве лиття, Зварювання металу, затвердженого наказом ОСОБА_4 промислової політики України від 22.03.2007 р. №120, нарахуванно та виплачено 2 водіям доплата за суміщення посади слюсара 4,5 розряду (які, не мають професійно-технічну освіту) та водію доплата за суміщення токаря 5розряду (який, не має професійно-технічну освіту), що призвело до зайвої виплати доплати за суміщення професій (посад) у сумі 14 595,63 грн.

2.6. В порушення п. 1.7, 1.10 Інструкції про службові відрядження в межах України та за кордон, затвердженої наказом ОСОБА_4 фінансів України 13.03.98 р. № 59 безпідставно відшкодовано витрати на відрядження і працівнику КП МТТУ на суму 320,37 грн.

Стягнути з осіб, винних у зайвих грошових виплатах кошти у сумі 42 973,46 грн. у порядку та розмірах встановлених ст.ст. 133-136 Кодексу законів про працю України Кодексу законів про працю України.

2.7. Внаслідок зайво нарахованої заробітної плати зайво проведено нарахувань на заробітну плату та перераховано внесків до державних цільових фондів на суму 15 922,40 грн.

Провести перерахунок та відповідні взаємозвірки щодо сум внесків до Фонду та зарахувати в рахунок майбутніх платежів в сумі 15 922,40 грн.

2.8. В порушення п. 3.2.7.7 ДБН Д.1.1-1-2000 Правил визначення вартості будівництва, затверджених наказом Державного комітету з будівництва та архітектури від 27.08.2000 р. № 174 (далі - ДБН Д.1.1-1-2000) в ресурсні норми форми КБ-2в ТОВ СВС-СЕРВІС включено витрати роботи машин та механізмів (крани на автомобільному ходу, вантажопідйомністю 10т., які при проведенні ремонту фактично не використовувалися. В бухгалтерському обліку виконавців робіт вищезазначені машини та механізми не обліковувалися і відповідно їх використання не підтверджено первинним документами (змінними рапортами, маршрутними листами чи будь-яким іншими документами). Внаслідок чого завищено загальну вартість виконаних ремонтно-будівельних робіт та КП МТТУ зайво перераховано кошти підрядникам ремонтно-будівельних робіт на загальну суму 8 160,61 грн.

2.9. В порушення п. 3.3.10.1 ДБН Д.1.1-1-2000, п. 2 ОСОБА_4 Державного комітету України з будівництва та архітектури від 15.05.2003 р. № 7/2/447 в ресурсні норми форми КБ-2в ТОВ СВС-СЕРВІС включено вартість матеріалів, які при проведенні ремонту фактично не використовувалися. В бухгалтерському обліку виконавців робіт вищезазначені матеріали не обліковувалися і відповідно їх використання не підтверджено первинним документами, вартість матеріалів, виробів і конструкцій не підтверджується накладними на їх придбання, в яких вказується відпускна ціна з вартістю тарі упаковки і реквізиту, та товаротранспортними накладними на їх доставку. Внаслідок чого завищено загальну вартість виконаних ремонтно-будівельни робіт та КП МТТУ зайво перераховано кошти підрядникам ремонтно- будівельних робіт на загальну суму 87,88 грн.

Відобразити в обліку дебіторську заборгованість за невиконані роботи. Стягнути у судовому порядку з підрядника зайві виплати шляхом поверненн коштів або виконання відповідного обсягу робіт чи надання послуг. В іншом випадку стягнути з осіб, винних у проведенні зайвих виплат, шкоду у порядк та розмірі встановленому ст. ст. 130-136 Кодексу законів про працю України.

2.10. В порушення п.11, 22 П(с)БО 16 Витрати, п.2.15, 2.16 Наказу №88, п.1 ст.9 Закону № 996 ХІV та фінансового плану КП МТТУ на 2012 рік, яким не передбачено надання благодійної допомоги, КП МТТУ до складу, загальногосподарських витрат віднесено витрати по ремонту газопроводу живлячий пєскосушку трамвайного депо №3 в м. Маріуполь, яка не знаходиться на балансі КП МТТУ на загальну суму 7 278,00 грн.

Оприбуткувати газопровод та відобразити в бухгалтерському обліку.

2.11. В порушення п.5 ОСОБА_4 Державного комітету України з будівництва та архітектури та Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства Щодо складу проектно-кошторисн документації на капітальний та поточний ремонт житла, об'єктів соціальної сфери, комунального призначення та благоустрою, затвердження проектно-кошторисної документації і визначення вартості ремонтів на всіх стадіях її здійснення від 24.02.2005 No7/8-134, п.2.26 Положення про безпечну та надійну експлуатацію виробничих будіель і споруд, затвердженого наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України і Держнаглядохоронпраці України від 27.11.1997 No32/288; п. 11, 22 П(c)БО 16 Витрати, затвердженому наказом Мінфіну України від 31.12.1999 №318 (дал П(c)БО №16 Витрати), п.2.15, 2.16 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженому наказом Міністрества фінансів України від 24.05.1995 р. № 88 (далі - Наказ № 88) КП "МТТУ" списані будівельні матеріали на капітальний та поточний ремонти будівель та електротранспорт, які знаходилися на балансі КП МТТУ, без розроблення документів, за якими визначаються виявлені дефекти та фізичні обсяги робіт (дефектний акт із зазначенням умов виконання робіт), що призвело до необгрунтованого списання КП МТТУ будівельних матеріалів на загальну суму 20380 1,45 грн.

Стягнути з осіб, винних у необґрунтованому списанні будівельних матеріалів кошти у сумі 203 801,45 грн. у порядку та розмірах встановлених ст.ст. 133-136 Кодексу законів про працю України Кодексу законів про працю України.

3.1. Інвентаризацією встановлено лишки запасів на загальну суму 1280,00 грн., отримання або придбання яких документально не підтверджено.

Враховуючи, що порушення в ході ревізії усунуто в повному обсязі, вимагаємо у подальшому посилити контроль за повнотою та своєчасністю оприбуткування матеріальних цінностей.

4. В подальшому не допускати втрат фінансових і матеріальних ресурсів. та посилити контроль за використанням коштів закладу і дотриманням вимог нормативних актів щодо ведення бухгалтерського обліку.

Як вказувалося вище, предметом позову є визнання неправомірною та скасування саме всієї вимоги № 26-01-34/1479 від 19.09.2013 року.

Судом було встановлено, і ця обставина не заперечується сторонами, що оскаржувана вимога винесена на адресу КП Маріупольське трамвайно тролейбусне управління.

Вимога № 26-01-34/1479 від 19.09.2013 року є правовим актом індивідуальної дії, як виданий субєктом владних повноважень документ, прийнятий із метою реалізації положень нормативно-правового акту (актів) щодо конкретної ситуації, не містить загальнообовязкових правил поведінки та стосується прав і обовязків чітко визначеного субєкта (субєктів), якому він адресований.

Відповідно до ст.4 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Стаття 17 КАС України встановлює, що компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Таким чином, спір за участю суб'єкта владних повноважень з приводу реалізації його компетенції в сфері державного фінансового контролю належить до компетенції адміністративних судів та повинен розглядатися в порядку адміністративного судочинства.

Як встановлено у судовому засіданні з пояснень представника позивача та з позовної заяви, фактично спірними є пункти 2.1, 2.2, 2.3, 2.4, 2.5, 2.6, 2.7, 2.8, 2.9, 2.10 та 2.11, проти решти пунктів вказаної вимоги позивач не заперечує, хоча просить її скасувати повністю.

Згідно з ч.2 ст. 161 КАС України, при виборі і застосуванні правової норми до спірних правовідносин суд враховує висновки Верховного Суду України, викладені у постановах, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу.

Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Частина перша статтті 244-2 КАС України встановлює, що висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2частини першої статті 237 цього Кодексу, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Відповідно до постанови від 27.01.2015 року (справа № 21-436а14 ) Верховний Суд України зробив наступні висновки щодо застосування правових норм за аналогічними правовідносинами.

Згідно з Положенням про Державну фінансову інспекцію України, затвердженим Указом Президента України від 23 квітня 2011 року № 499/2011 (далі - Положення про Держфінінспекцію, Держфінінспекція відповідно), зазначена інспекція є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів України, входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

Держфінінспекція відповідно до покладених на неї завдань вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальність винних осіб, а саме: вимагає від керівників та інших підконтрольних установ усунення виявлених порушень законодавства; звертається до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів <…> (підпункт 4 пункту 4 Положення про Держфінінспекцію).

Відповідно до пункту 6 Положення про Держфінінспекцію Держфінінспекція для виконання покладених на неї завдань має право в установленому порядку, зокрема, пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства; при виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.

Також Положенням про Держфінінспекцію установлено, що у разі якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів, Держфінінспекція має право звернутися до суду в інтересах держави.

Зазначені норми кореспондуються з положеннями пункту 7 статті 10 Закону України від 26 січня 1993 року № 2939-ХІІ "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні", згідно якого державній контрольно-ревізійній службі надано право пред'являти керівникам та іншим службовим особам підконтрольних установ, що ревізуються, вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства з питань збереження і використання державної власності та фінансів, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що органу державного фінансового контролю надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджету та у разі виявлення порушень законодавства пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обов'язковою до виконання. Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення органу державного фінансового контролю до суду з відповідним позовом.

На підставі наведеного колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України дійшла висновку про наявність у органу державного фінансового контролю права заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов'язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки.

В порядку адміністративного судочинства може бути оскаржене лише таке рішення, яке породжує безпосередньо права чи обов'язки для позивача.

У справі, яка розглядалась Верховним Судом України, Інспекція пред'явила вимогу про усунення виявлених порушень та недоліків, виявлених під час ревізії Лікарні. При цьому оскаржувана вимога Інспекції вказувала на виявлені збитки та їхній розмір.

Зважаючи на те, що збитки стягуються у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю, правильність їх обчислення перевіряє суд, який розглядає цей позов, а не позов підконтрольної установи про визнання вимоги протиправною.

Аналогічні висновки щодо застосування норм матеріального права містяться, зокрема, у постановах Верховного Суду України від 15 квітня 2014 року (справа № 21-40а14) та від 13 травня 2014 року ( № 21-89а14).

В адміністративній справі 805/2276/15-а оскаржувана вимога у п.п. 2.1, 2.2, 2.3, 2.4, 2.5, 2.6, 2.7, 2.8, 2.9 та 2.11 фактично вказує на виявлені збитки та їх розмір і вимагає проводити їх перерахунок та відшкодування з винних осіб.

Враховуючи викладене та вищенаведені висновки Верховного Суду України, суд вважає за необхідне у задоволенні вимог позивача про визнання неправомірною та скасування вимоги № 26-01-34/1497 від 19.09.2013 року, в частині п.п. 2.2, 2.3, 2.4, 2.5, 2.6, 2.7, 2.8, 2.9 та 2.11 - відмовити.

Як було вказано вище, Верховний Суд України зазначає про те, що вимога органу державного фінансового контролю спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обов'язковою до виконання. Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення органу державного фінансового контролю до суду з відповідним позовом.

Водночас п. 2.1 спірної вимоги вказує на збитки у вигляді недоотриманого посадового окладу робітників підконтрольного підприємства, а не на збитки, завдані державі чи самому об'єкту контролю.

Крім цього, пункт 2.10 спірної вимоги не вказує на збитки, а вказує на конкретну вимогу щодо оприбуткування позивачем газопроводу та відображення у бухгалтерському обліку.

Враховуючи викладене суд має перевірити правомірність п.п. 2.1 та 2.10 спірної вимоги.

Щодо п. 2.1 спірної вимоги.

На думку органу контролю, підприємство неправомірно, при встановленні посадових окладів працівникам підприємства, не застосовувало регіональний коефіцієнт 1,15, який враховує перевищення прожиткового мінімуму в Донецькій області на прожитковим мінімумом в Україні, що призвело до недонарахування посадових окладів і до недоотримання працівниками фінансових ресурсів на загальну суму 273826.97 грн. за період з 01.10.2011 року по 31.07.2013 року.

Закон України "Про оплату праці" (далі Закон №108/95ВР), застосовується судом з урахуванням змін, внесених Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо приведення їх у відповідність із Законом України "Про соціальний діалог в Україні"" від 17.05.2012 р. N 4719-VI та того, що порушення тривало з 01.10.2011 року по 31.07.2013 року (тобто під час дії норм закону у різних редакціях, які за своєю суттю та суттю спірних правовідносин, до яких суд їх застосовує не різняться приницпово - слова "галузевою або регіональною угодами" замінено словами "галузевою (міжгалузевою) або територіальною угодами" слова "власник або уповноважений ним орган" в усіх відмінках і числах замінено словом "роботодавець", тощо).

Відповідно до вимог ст. 18 Закону №108/95ВР розміри ставок (окладів) працівників загальних професій і посад встановлюються на умовах, визначених колективним договором, з дотриманням гарантій, встановлених законодавством і генеральною, галузевою, (міжгалузевою) і територіальної угодами.

Стаття 14 Закону №108/95ВР, договірне регулювання оплати праці працівників підприємств здійснюється на основі системи угод, що укладаються на національному (генеральна угода), галузевому (галузева (міжгалузева) угода), територіальному (територіальна угода) та локальному (колективний договір) рівнях відповідно до законів.

Норми колективного договору, що допускають оплату праці нижче від норм, визначених генеральною, галузевою (міжгалузевою) або територіальною угодами, але не нижче від державних норм і гарантій в оплаті праці, можуть застосовуватися лише тимчасово на період подолання фінансових труднощів підприємства терміном не більш як шість місяців.

Відповідно до п. 2.1 Регіональної угоди між Донецькою облдержадміністрацією, профспілковими об'єднаннями Донецької області та Донецькою обласною організацією роботодавців на 2011-2012 роки, підписаної Головою облдержадміністрації, Головою правління Донецької обласної організації роботодавців, Головою обласної ради профспілок, Головою Конфедерації вільних профспілок Донецької областi вiд 03.02.2011 p., при встановлені посадових окладів повинен застосовуватись регіональний коефіцієнт (1,15), який враховує перевищення прожиткового мінімуму в Донецькій області над прожитковим мінімумом по Україні

Проте, як встановлено за результатами перевірки та не заперечується позивачем, у період за який провдено перевірку (з 01.10.2011 року по 31.07.2013 року) позивачем регіональний коефіцієнт (1,15) не застосовуався.

Як зазначив позивач у судовому засіданні - позивач є підприємством, яке отримує дотації з бюджету та здійснює за рахунок бюджетних коштів виплату заробітної плати працівникам підприємства, оскільки власні доходи підприємства значно менші, ніж фонд заробітной плати підприємства.

Відповідно до наданих позивачем доказів (інформація про надходження та використання бюджетних коштів за 2011-2013 роки, розрахунки фінансової підтримки з місцевого бюджету, листи міському голові, тощо) на підприємстві систематично, через скрутне фінансове становище КП "МТТУ", а також через фінансування не у повному обсязі з державного бюджету по компенсаційним виплатам за пільговий проїзд окремих категорій громадян, мали місце затримки з виплатою заробітної плати та виплата її без застосування коефіцієнту 1,15.

У листі від 10.09.2012 року позивач повідомляє про відсутність коштів, що необхідні для виконання вимог законодавства, припису прокуратури м. Маруполя та приписом територіальної держінспекції з питань праці у Донецькій області щодо встановлення відповідних коєфіціентів та приведення посадових окладів працівників у відповідність з вимогами законодавства.

Вказаний лист містить розрахунок сум фінансування, що є необхідними для перерахунку посадових окладів.

Відповідно до наданих позивачем доказів (інформація про надходження та використання бюджетних коштів за 2011-2013 роки, розрахунки фінансової підтримки з місцевого бюджету, листи міському голові, тощо) на підприємстві систематично, через скрутне фінансове становище КП "МТТУ", а також через фінансування не у повному обсязі з державного бюджету по компенсаційним виплатам за пільговий проїзд окремих категорій громадян, мали місце затримки з виплатою заробітної плати та виплата її без застосування коефіцієнту 1,15.

Проте, рівень бюджетного фінансування (дотацій) та власних доходів об'єктивно не дозволив позивачу провести відповідні виплати.

Суд зазначає, що стаття 16 Закону №108/95ВР встановлює, що на підприємствах, в установах та організаціях, що знаходяться на госпрозрахунку і отримують дотації з бюджету, організація оплати праці здійснюється відповідно до статті 15 цього Закону, але в межах визначених для них у встановленому порядку сум дотацій та власних доходів з урахуванням умов, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи викладене, позивач діяв у межах норм статті 16 Закону №108/95ВР, а вимога відповідача донарахувати та провести виплати окладів працівників з урахуванням коефіцієнту 1,15 без наявних для цього сум дотацій з бюджету та власних доходів є безпідставною та необгрунтованою, отже позовні вимоги про скасування спірної вимоги в частині п. 2.1 є правомірними та підлягають задоволенню.

Щодо п. 2.10 вимоги суд зазначає про таке.

У пункті 2.10 вимоги фінансової інспекції, контролюючий орган робить висновок.

Кнотролюючий органу у пункті 2.10 спірної вимогич зробив висновок про про безпідставне надання позивачем благодійної допомоги та про те, що в порушення п. 11 П (c) БО 16 «Витрати». 5 2.16 Наказу ОСОБА_4 фінансів України від 24.05.95 No88 «Про затвердженн поження про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку» (далі нака п. 1 ст. 9 Закону No996-ХIV та фінансового плана КП «МТТУ» на 2012 рік, яким не по бачено надання благодійної допомоги, підприємство до складу загальноексплуатаційни пат віднесло витрати з ремонту газопроводу, пєскосушки трамвайного депо №3 у м. Маріуполі, яка знаходиться на балансі підприємства на загальну суму 7 278 грн за період 01.05.2012 року по 31.05.2012 року.

Як зазначив позивач та підтверджено матеріалами справи, відремонтований газопровід був введений в експлуатацію в грудні 1975 року і з того часу він перебуває на балансі КП «МТТУ».

Це підтверджується інвентарної карткою обліку основних засобів на будівлю піскосушки, яка побудована і введена в експлуатацію в 1968 році та сальдовою відомістю з обліку основних засобів.

До побудованої будівлі пєскосушки в 1975 році був підведений газопровід, про що свідчить акт прийому в експлуатацію газового обладнання внутрішніх і зовнішніх газопроводів, котелень, виробничих печей, їдалень, дитячих установ та інших комунально-побутових споживачів від 18.12.1975 року. У цьому акті зазначено про те, що газопровід, який підведений до піскосушки трамвайного депо №3 був введений в експлуатацію.

Акт підписаний представниками Маріупольгазу та представником позивача.

Наприкінці вказаного акта зазначено: «Комісія вважає газопровід і газове обладнання піскосушки трамвайного депо №3 прийнятими в експлуатацію».

У спірній вимозі та акті перевірки не вказано кому конкретно (якій особі) на думку відповідача була надана благодійна допомога та чому саме ремонт газопроводу визначено як благодійну допомогу.

Таким чином, враховуючи, що ззгаданий газопровід вже обліковано позивачем спірна вимога в частині п. 2.10 є безпідставною, а позовні вимоги про її скасування в цій частині є правомірними та підлягають задоволенню.

Як встановлено у судовому засіданні з пояснень представника позивача та з позовної заяви, фактично спірними є пункти 2.1, 2.2, 2.3, 2.4, 2.5, 2.6, 2.7, 2.8, 2.9, 2.10 та 2.11, проти решти пунктів вказаної вимоги позивач не заперечує, хоча просить її скасувати повністю.

Враховуючи вищевикладене та встановлені судом обставини, спірна вимога підлягає скасуванню лише в частині пунктів 2.1 та 2.10.

Позивачем під час подання позову до суду, замість суми судового збору 73,08 грн., що належала до сплати за подання позову немайнового характеру, помилково було сплачено 1 827,00 грн.

Таким чином, слід повернути позивачу з Державного бюджету України 1 753,92 грн. 92 судового збору, зайво сплаченого при поданні позовної заяви.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ст. 94 КАС України.

Керуючись Законом України "Про оплату праці", ст. ст. 8 - 11, 40, 94, 112, 136, 158 - 163, 244-2, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов Комунального підприємства "Маріупольське трамвайно-тролейбусне управління" до Державної фінансової інспекції в Донецькій області; треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, про визнання неправомірною та скасування вимоги - задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати пункти 2.1 та 2.10 вимоги Маріупольської об'єднаної державної фінансової інспекції № 26-01-34/1497 від 19.09.2013 року.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Повернути позивачу з Державного бюджету України 1753 (одну тисячу сімсот п'ятдесят три) гривні 92 копійки судового збору, зайво сплаченого при поданні позовної заяви.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Комунального підприємства "Маріупольське трамвайно-тролейбусне управління" () 13 (тринадцять) гривень 28копійок судового збору.

ОСОБА_5 прийнята складена та підписана в нарадчій кімнаті, її вступна та резолютивна частини проголошені у судовому засіданні 09 вересня 2015 року.

ОСОБА_5 складено у повному обсязі 14 вересня 2015 року.

ОСОБА_5 набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення.

У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України (проголошення вступної та резолютивної частин постанови), а також прийняття постанови у письмовому провадженні, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Бабіч С.І.