Справа № 2-а-2801/10
Суддя: Дзюба М. В.
Дата ухвалення: 2010-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2 а - 2801/10
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2010 рокум. Маріуполь

Приморський районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Дзюба М.В.,

при секретарі Петрухіной Т.Л.

з участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до УДАІ ГУМВС України в Донецькій області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2010 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив скасувати винесену відносно нього постанову АН №424244 від 31.05.2010 року про притягнення його до відповідальності за ст. 123 ч.1 КУпАП та накладення на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень.

В суді позивач підтримав позов, просив його задовольнити та скасувати винесену відносно нього постанову про притягнення його до відповідальності. В обґрунтування посилався на те, що він 31.05.2010 року рухався в с.Кальчик на своєму авто та пересікав залізничний переїзд на дозволене (червоне) світло світлофору. Переїзд розташований вище рівня дороги, підїзні шляхи до нього мають уклони і пошкодження, та довжина його складає 80 м. Оскільки стан переїзду незадовільний, він був вимушений до мінімальної знизити швидкість руху, а тому час переїзду значно збільшився та він закінчував вже рух на червоне світло, оскільки не міг зупинитись на переїзді. Після проїзду переїзду був зупинений інспектором ДПС, який стверджував, що він нібито переїжджав переїзд на заборонене світло. Фактично ж час, протягом якого дозволяється рух автівок через переїзд, був значно меншим, ніж той, протягом якого можливо фактично переїхати той переїзд. При складанні протоколу права йому взагалі не розяснювались, свідків не було, а на місці зупинки перебували інші правопорушники.

Представник відповідача, будучи належним чином повідомлений про дату та час судового засідання, в судове засідання не з'явився. Письмових заперечень проти позову та доказів в обґрунтування правомірності дій субєкта оскарження суду не надав. Згідно п. 4 ст. 128 КАС України у разі неприбуття відповідача - суб'єкта владних повноважень, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин або без повідомлення ним про причину неприбуття розгляд справи не відкладається і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Суд, допитавши свідків та дослідивши письмові матеріали справи, вважає позовні вимоги обґрунтованими та задовольняє позов з наступних підстав.

Згідно ст. 18 ч. 1 п. 1 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Постанова про притягнення фізичних осіб до адміністративної відповідальності є правовим актом індивідуальної дії (п. 3 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 2 від 06.03.2008 року).

Відповідно до п. п. 1, 3 ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачений законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Відповідно до вимоги Постанов Пленуму Верховного Суду України, а саме: від 11.06.2004 № 11 „Про окремі питання, що виникають при застосуванні судами положень ст. 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення ", яка передбачає: згідно зі ст. 245 КУпАП суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення має своєчасно, всебічно, повно й об'єктивно з'ясувати обставини справи і вирішити її в точній відповідності із законом та відповідно № 14 „Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", яка передбачає, звернути увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Постановою АН №424244 від 31.05.2010 року на ОСОБА_1 за скоєння правопорушення, передбаченого ст. 123 ч.1 КУпАП накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень.

Частиною 1 ст.123 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність водіїв за в'їзд водіїв на залізничний переїзд на заборонений сигнал світлофора або жест регулювальника чи чергового по переїзду, при закритому шлагбаумі або коли до переїзду наближається поїзд, та тягне за собою накладення штрафу в розмірі від двадцяти до двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч.1,2,4 ст.71 КАС України кожна сторона має довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, окрім випадків, встановлених ст..72 цього кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень обовязок по доведенню правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову. Субєкт владних повноважень зобовязаний надати суду всі наявні в нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази по справі.

На підставі ст..138 КАС України предметом доказування є обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення проти них, або які мають інше значення для вирішення справи та які належить встановити при винесенні судового рішення по справі. Для встановлення цих обставин в судовому засіданні заслуховуються пояснення осіб, які приймають участь у справі, пояснення свідків, досліджуються письмові та речові докази, в тому числі носії інформації із записаною на них інформацією, висновки експертів.

Як встановлено судом, під час складання протоколу про адміністративне правопорушення інспектору ДПС було відомо про невизнання позивачем факту скоєння ним правопорушення, який надавав докази на підтвердження відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, однак він не вжив жодних заходів щодо збору доказів на підтвердження наявності вини в діях позивача. До того, він починав рух та виїжджав на переїзд за дозволений (зелений) сигнал світлофору.

Відповідно до ст. 71 ч. 2 КАС України, обов'язок доказування правомірності своїх дій в даному випадку покладено на відповідача, однак відповідач не довів перед судом правомірності своїх дій та взагалі на письмову вимогу суду не надав матеріалів справи про адміністративне правопорушення.

Окрім того, при притягненні позивача до адміністративної відповідальності нерозясненням його процесуальних прав було порушено його право на захист. Також, співробітник ДАІ при розгляді справи про адміністративне правопорушення у відношенні позивача в порушення вимог ч. 2 ст. 33 КУпАП при накладенні адміністративного стягнення не врахував характер вчиненого правопорушення, особу, яка притягується до адміністративної відповідальності (позивача), ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність і безпідставно наклав на позивача штраф, що відповідно до п. п. 1, 3 ч. 3 ст. 2 КАС України, винесена не у спосіб, передбачений законом (ч. 2 ст. 33 КУпАП) і необґрунтовано, тобто без урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

За таких умов у діях позивача не має складу правопорушення, у якому визнано винним зазначеною постановою, у зв'язку з чим постанова від 31.05.2010 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ст. 123 ч.1 КУпАП підлягає скасуванню із подальшим закриттям провадження по справі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 5, 10, 11, 70, 71, 161-163, 167 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати постанову № АН №424244 від 31 травня 2010 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 123 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та провадження по справі закрити.

На постанову може бути подана апеляція Донецького апеляційного адміністративного суду шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження протягом 10 днів та подальшої подачі апеляційної скарги протягом 20 днів.

Суддя Дзюба М.В.