Справа № 2а-5634/09
Суддя: Яворський Іван Олександрович
Дата ухвалення: 2011-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2011 р. Справа № 15236/10

Суд в складі колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду:

головуючого судді Яворського І.О.,

суддів: Дяковича В.П., Обрізка І.М.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу управління праці та соціального захисту населення Галицької районної державної адміністрації Івано-Франківської області на постанову Галицького районного суду Івано-Франківської області від 08 грудня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення Галицької районної державної адміністрації Івано-Франківської області про стягнення недоотриманих коштів,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 в листопаді 2009 року звернулася з позовом в суд до управління праці та соціального захисту населення Галицької районної державної адміністрації Івано-Франківської області та просила стягнути з управління праці та соціального захисту населення Галицької районної державної адміністрації Івано-Франківської області на користь ОСОБА_1 недоотриманих коштів на оздоровлення в розмірі 5 010,00 грн. за період 2006-2008 роки. Зобовязати управління праці та соціального захисту населення Галицької районної державної адміністрації Івано-Франківської області виплачувати одноразову допомогу на оздоровлення з 2009 року відповідно до ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

В обґрунтування своїх вимог вказує те, що відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» має право на оздоровлення в розмірі чотири мінімальних заробітних плати, являється інвалідом ІІІ групи. Позивач вказує, що постанова Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 року №562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» є підзаконним нормативно-правовим актом, а тому застосуванню підлягають норми Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», який має вищу юридичну силу.

Постановою Галицького районного суду Івано-Франківської області від 08 грудня 2009 року в справі №2а-5634/09 адміністративний позов було задоволено в повному розмірі.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням управління праці та соціального захисту населення Галицької районної державної адміністрації Івано-Франківської області подано апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанови Галицького районного суду Івано-Франківської області від 08 грудня 2009 року в справі №2а-5634/09 та в задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування своїх вимог управління праці та соціального захисту населення Галицької районної державної адміністрації Івано-Франківської області покликається на постанову Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 року №562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та додає, що вона є обовязковою до виконання. Більше того відповідач вважає, що вказана постанова є спеціальним нормативно-правовим актом щодо встановлення розмірів виплат, передбачених Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання для розгляду апеляційної скарги не прибули, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, клопотань від осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю не поступило, а тому, колегія суддів, у відповідності до п.п. 1,2,ч. 1 ст. 197 КАС України, вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. Справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія приходить до висновку, що апеляційну скаргу управління праці та соціального захисту населення Галицької районної державної адміністрації Івано-Франківської області слід задовольнити частково, а оскаржувану постанову скасувати. При цьому колегія суддів виходить з наступних міркувань.

Судом встановлено, підтверджено матеріалами справи та сторонами не заперечувалось, що ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, I категорії, інвалідом IІІ групи, що підтверджується копією посвідчення Серії А № 102261 від 28.02.2001 року (а.с.4), довідкою МСЕК серії МСЕ №018140 від 21.02.2001 року (а.с.5).

Відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» виплата щорічної допомоги на оздоровлення передбачена у розмірі: інвалідам І та ІІ групи - пять мінімальних заробітних плат, інвалідам III групи, дітям-інвалідам - чотири мінімальні заробітні плати.

Відповідно до Закону України від 14.12.2006 року №466-16 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо встановлення мінімальної заробітної плати на рівні прожиткового мінімуму для працездатних осіб» мінімальна заробітна плата встановлюється у розмірі не нижчому від розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Розмір мінімальної заробітної плати встановлюється Верховною Радою України за поданням Кабінету Міністрів України не рідше одного разу на рік у законі про Державний бюджет України. Розмір мінімальної заробітної плати не може бути зменшено в разі зменшення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Виходячи зі змісту вимог Закону який встановлює розміри мінімальної заробітної плати на відповідні роки не вбачається будь-яких обмежень щодо можливостей застосування розміру мінімальної заробітної плати з метою реалізації статті 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Порядок обчислення компенсаційних виплат особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, визначається Кабінетом Міністрів України.

Закони та підзаконні нормативно-правові акти повинні відповідати Конституції України, як основному Закону держави, в свою чергу підзаконні нормативно правові акти повинні не суперечити законам України та Конституції України.

Постанова Кабінету Міністрів України №562 від 12.07.2005 року «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», якою керувався відповідач при нарахуванні щорічної допомоги на оздоровлення є підзаконним нормативно-правовим актом та істотно звужує права позивача відповідно до статті 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Тому згідно положення ч. 4 ст. 9 КАС України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Отже за конституційними нормами, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що при визначенні розміру пенсій позивачу застосуванню підлягають не постанова Кабінету Міністрів України, оскільки остання істотно звужує обсяг встановлених законом прав позивачки згідно ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Дію частини 4 статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в частині виплати компенсацій і допомог у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати згідно із Законом України від 20.12.2005 року №3235-ІV зупинено на 2006 та 2007 рік.

Вказану зміну було визнано неконституційною згідно з рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 року №6-рп/2007.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007 року № 107-VІ набрав чинності 01.01.2008 року, внесено зміни в ч. 4 ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», яку викладено в такій редакції: одноразова компенсація учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, та сім'ям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою, щорічна допомога на оздоровлення виплачується в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року №10-рп/2008 вказані вище зміни визнано неконституційними.

Відповідно до ч.2 ст.152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним судом України рішення про їх неконституційність.

Таким чином після 22.05.2008 року діє редакція ч. 4 ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» до внесення змін, а саме: щорічна допомога на оздоровлення виплачується в таких розмірах: інвалідам I і II групи - п'ять мінімальних заробітних плат, інвалідам III групи, дітям-інвалідам - чотири мінімальні заробітні плати

Виходячи з положень ч. 4 ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» правові норми цієї статті на 2009 не скасовувались, не змінювались та не зупинялись.

Таким чином колегія суддів не вбачає, жодних перешкод у виплаті одноразової допомоги на оздоровлення відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за 2007, 2008, 2009 роки у визначеному статтею 48 розмірі.

Одночасно колегія суддів зазначає, що суд не вправі на майбутнє зобовязати відповідача вчинити певні дії, оскільки невідомо чи будуть порушені права позивача в майбутньому, а тому суд першої інстанції з цього приводу зробив невірний висновок.

Колегія суддів вважає, що апеляційні вимоги управління праці та соціального захисту населення Галицької районної державної адміністрації Івано-Франківської області слід задовольнити частково.

Керуючись ст.195, ст.197, п.3 ч.1 ст.198, ст.202, ст.205, ст.206, ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу управління праці та соціального захисту населення Галицької районної державної адміністрації Івано-Франківської області задовольнити частково, постанову Галицького районного суду Івано-Франківської області від 08 грудня 2009 року в справі №2а-5634/09 скасувати та прийняти нову, якою позовні вимоги задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії управління праці та соціального захисту населення Галицької районної державної адміністрації Івано-Франківської області щодо невиплати в повному розмірі ОСОБА_1 щорічної допомоги на оздоровлення відповідно до ч.4 ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за 2007-2009 роки.

Зобовязати управління праці та соціального захисту населення Галицької районної державної адміністрації Івано-Франківської області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоплачену щорічну допомогу на оздоровлення відповідно до ч.4 ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі 4 мінімальних заробітних плат за 2007-2009 роки з врахуванням положень ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Постанова набирає законної сили через пять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий І.О. Яворський

Судді В.П. Дякович

ОСОБА_2