Справа № 2-а/485/33/15
Суддя: Яковлєв О.В.
Дата ухвалення: 2015-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2015 р.м.ОдесаСправа № 2-а/485/33/15

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції: Лисенко М.Є.

Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду, у складі:

головуючого - Яковлєва О.В.,

суддів - Бойко А.В., Танасогло Т.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління пенсійного фонду України в Снігурівському районі Миколаївської області на постанову Снігурівського районного суду Миколаївської області від 10 липня 2015 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в Снігурівському районі Миколаївської області про скасування рішення,-

В С Т А Н О В И Л А :

Постановою Снігурівського районного суду Миколаївської області від 10.07.2015 року частково задоволено позов та скасовано рішення відповідача №2291 від 08.05.2015 року щодо не зарахування в подвійному розмірі стажу роботи пенсіонера, з 01.07.1983 року по 31.12.2013 року, у Снігурівській виправній колонії №5, за виключенням періодів перебування позивача у відпустці без збереження заробітної плати.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням пенсійним органом подано апеляційну скаргу з якої вбачається про порушення судом норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати рішення суду першої інстанції та відмовити в задоволені позову.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження у зв'язку із неявкою сторін в судове засідання.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду, а також правильність застосування судом норм процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення - без змін, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що в період з 20.04.1977 року по час звернення до суду позивач працює в установі ІН-316/5, яка в подальшому перейменовано в Снігурівську виправну колонію №5 управління Державного департаменту України з питань виконання покарань в Миколаївській області.

Позивач, з 12.05.2015 року, перебуває на обліку в УПФУ в Снігурівському районі та отримує пенсію за віком.

При визначенні розміру загального страхового стажу, позивачу не враховано в подвійному розмірі стаж роботи в Снігурівській виправній колонії №5, за період з 01.07.1983 року по 31.12.2013 року, на підставі довідки установи про її перепрофілювання в установу по лікуванню засуджених хворих на туберкульоз, про що винесено оскаржуване рішення відповідача №2291/04 від 08.05.2015 року.

За наслідком встановлених обставин судом першої інстанції зроблено висновок щодо протиправності прийнятого рішення, з чим погоджується судова колегія з огляду на наступне.

Згідно із ст.60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» - робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров'я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров'я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров'я, а також у психіатричних закладах охорони здоров'я зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про боротьбу із захворюванням на туберкульоз» - туберкульоз є соціально небезпечною інфекційною хворобою, що викликається мікобактеріями туберкульозу, а протитуберкульозні заклади це лікувально-профілактичні заклади охорони здоров'я (протитуберкульозні диспансери, лікарні, санаторно-курортні, інші заклади) чи їх структурні підрозділи, в яких надається медична допомога хворим на туберкульоз. Перелік протитуберкульозних закладів затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров'я.

Відповідно до п.1 "Переліку закладів охорони здоров'я Державної кримінально-виконавчої служби України", затвердженого наказом Державного департаменту з питань виконання покарань №247 від 24.12.2004 року - до лікарняних закладів та лікувально-профілактичних закладів особливого типу було віднесено спеціалізовані - туберкульозна лікарня. Цим же переліком визначено, що лікарня є медичним закладом, призначеним для надання спеціалізованої (вторинної) лікувально-профілактичної допомоги хворим. Лікарня, де хворим надається стаціонарна медична допомога за однією лікарською спеціальністю, називається спеціалізованою. Лікарня може мати у своєму складі поліклініку (амбулаторію, амбулаторно-профілактичні відділення). Лікарняні заклади, призначені для медичного обслуговування засуджених, у залежності від покладених функцій можуть мати найменування міжобласних.

Судовою колегією встановлено, що підставою для винесення оскаржуваного рішення відповідача, яким пенсіонеру зменшено загальний трудовий стаж, є висновок пенсійного органу про відсутність належних доказів того, що установа в якій працював позивач, є інфекційним закладом охорони здоров'я.

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі наказу колишнього МВС УРСР №119 від 27.06.1983 року виправно-трудову колонію (№5), тодішній індекс установа ІН 316/5 УВС Миколаївського облвиконкому, з 01.07.1983 року перепрофільовано в установу виконання покарань, для утримання засуджених чоловіків, хворих закритими формами туберкульозу легень з лімітом наповнення - 600 чоловік, у тому числі стаціонару на 100 ліжок, з направленням хворих засуджених на лікування в ВТК №5 зі слідчих ізоляторів і виправно-трудових колоній у відповідності з вимогами наказу МВС УРСР №0230-1980 року та за нарядами медичного управління МВС УРСР.

Наказом МВС України №556 від 11.10.1994 року затверджено Перелік спеціалізованих установ та міжобласних лікарень УВП, до яких направляються засуджені, хворі на туберкульоз (додаток №2 до наказу) за п.1 зазначено, що установа ІН 316/5 УМВС України в Миколаївській області визначена як спеціалізована установа, в яку направляються на лікування чоловіки, хворі на активну форму туберкульозу, які підлягають триманню на загальному та посиленому режиму ув'язнення та неповнолітні чоловічої статті, хворі на активну форму туберкульозу.

Те ж саме визначення установи зазначено й у наступному переліку, затвердженому наказом МВС України №836 від 03.12.1996 року.

В подальшому установу ІН-316/5 перейменовано в Снігурівську виправну колонію управління Державного департаменту України з питань виконання покарань у Миколаївській області (№5) згідно наказу Державного департаменту України з питань виконання покарань №165 від 29.11.1999 року "Про введення в дію нових найменувань органів та установ кримінально-виконавчої системи України".

Таким чином, у період з 01.07.1983 року по 31.12.2013 року, позивач постійно працював у виправному закладі інфекційно-лікувального характеру, де знаходились засуджені хворі на туберкульоз, що підтверджено вищевказаними довідками.

Враховуючи, що позивач працював у вищевказаному закладі, то це надає йому право на зарахування стажу роботи в подвійному розмірі, а тому оскаржуване рішення пенсійного органу є неправомірним та правомірно скасовано судом першої інстанції.

Такої правової позиції додержується й Вищий адміністративний суд України у своїх рішеннях від 26.05.2015 року, по справі К/800/23406/15 та від 08.07.2015 року, по справі К/800/30552/15.

Відповідно до ч.1 ст.195 КАС України - суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Судовою колегією встановлено, що рішення суду першої інстанції оскаржено відповідачем лише в частині задоволених позовних вимог, а в частині відмови в скасуванні оскаржуваного рішення щодо неврахування періодів перебування позивача у відпустці без збереження заробітної плати. - постанову суду не оскаржено сторонами по справі, а тому колегія суддів переглядає оскаржувану постанову суду в межах апеляційної скарги.

Враховуючи вищевикладене судова колегія вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, що є підставою для залишення її без задоволення.

Керуючись ст.ст.185, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, судова колегія,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління пенсійного фонду України в Снігурівському районі Миколаївської області - залишити без задоволення, а постанову Снігурівського районного суду Миколаївської області від 10 липня 2015 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через 5 днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням апеляційного суду.

Головуючий: О.В. Яковлєв

Судді: А.В. Бойко

Т.М. Танасогло