Справа № 2-а-3706/10
Суддя: Манич В. П.
Дата ухвалення: 2010-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Дергачівський районний суд Харківської області
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2010 р. Дергачівський районний суд Харківської області

в складі: головуючого Манич В.П.

зглянувши у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 іигорія Степановича до Головного управління пенсійного фонду України в Харківській області про знання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Дергачівського районного суду Харківської області з міністративним позовом, в якому просить суд визнати протиправною бездіяльність ГУПФУ в Харківській ласті; зобовязати відповідача нараховувати і сплачувати йому пенсії як інваліду ЧАЕС II групи щовідно до Закону в розмірі не меншому 8 мінімальних пенсій за віком та додаткову пенсію за шкоду зровю в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком гановленого ч.І ст.28 „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування з 08.09.2009 р.

В обгрунтування свого адміністративного позову позивач посилається на те, що з 08.09.2009 р. щовідач повинен був провести належні йому основну та додаткову пенсії, які він отримує як громадянин, ий постраждав внаслідок ЧАЕС І категорії, інвалід II групи по захворюванню, повязаному з аварією на УїС у відповідності до ст.ст. 50 , 54 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, потерпілих аслідок Чорнобильської катастрофи і нараховувати та виплачувати йому пенсії в розмірі не меншому к: - 8 мінімальний пенсій державної пенсії за віком та додаткову пенсію в розмірі 75% мінімальної пенсії віком. При цьому мінімальна пенсія за віком повинна була розраховуватися виходячи з розміру, гановленого ч.І ст.28 ЗУ „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування №1051-1 від .07.2003 року. Цей обовязок у відповідача беззаперечно виник після прийняття Конституційним Судом ;раїни рішення №19-рп/2009 від 08.09.09 р. по справі №1-27/09 за конституційним поданням 59 народних путатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) пункту 10 ПКМУ „Деякі тання соціального захисту окремих категорій громадян, який передбачав обмеження максимального зміру пенсій призначених (перерахованих) відповідно до ЗУ „Про статус і соціальний захист громадян, і постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи 12 мінімальними розмірами пенсії за віком, гановленої згідно з абзацом першим частини першої ст.28 ЗУ „Про загальнообовязкове державне нсійне страхування . Конституційним Суд України встановив, що відповідно до Конституції України нови соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами ;раїни (п.6 ч.І ст.92).КМУ повноважний вживати заходів щодо забезпечення прав і свобод людини і змадянина, забезпечувати проведення політики, зокрема, у сфері соціального захисту ( п.2,3 ст.116 повного Закону України). Зазначене свідчить, що КМУ не наділений повноваженнями щодо гановлення розмірів пенсій. Таким чином, КМУ втрутився у сферу виключної компетенції законодавця у'переч положенням ч.2 ст.6, ч.2 ст.8, ч.2 ст.19, п.З ч.І ст.85, п.6 ч.І ст.92 Конституції України, про що ізано в рішенні суду, яке має преюдиціальне значення. Відповідач і на сьогодні продовжує виплачувати му пенсії в розмірах визначених постановами КМУ. Його конституційне право визначене ст.56 нституції України на відшкодування за рахунок держави матеріальної та моральної шкоди, завданої ^діяльністю органів державної влади, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх вноважень, що знайшло свій прояв в не створенні безпечних умов праці і проживання під час ліквідації м наслідків ЧАЕС - відповідність за що взяла на себе держава в повному обсязі, що знайшло свій прояв в ст. 1,13 ЗУ „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської гастрофи №796-ХІІ від 28.02.1991 року. Його конституційне право визначене ч.І ст.46 Конституції раїни на соціальний захист, що включає право на забезпечення у разі часткової втрати працездатності в рядку і розмірах передбачених законом.

Представник відповідача - Головне Управління пенсійного фонду України в Харківської області іаданих до суду письмових запереченнях позовні вимоги не визнав вказуючи на те, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в головному управлінні з 01.01.2007 року та отримує пенсію згідно ЗУ „Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб. Розмір державної пенсії значається за тим законом, згідно з яким вона призначена. Позивач є інвалідом II групи (інвалідність гановлена з 12.01.1993 року безстроково)причина набуття інвалідності повязана з виконанням обовязків військової служби та отримує державну пенсію згідно ЗУ Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з її служби, та деяких інших осіб Пенсія позивачу обчислена із грошового забезпечення, а ст.54 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи №796 передбачає обчислення пенсії із заробітної плати відповідно до ЗУ „Про юобовязкове державне пенсійне страхування. Ст.7 „Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з кової служби, та деяких інших осіб передбачає, що військовослужбовцям, особам, які мають право на Шйспо за цим Законом та членам їх сімей , які одночасно мають право на різні державні пенсії, щркзначається одна пенсія за їх вибором. Таким чином, положення ч.4 ст.54 Закону №796 якою визначено, хо розмір державної пенсії особам, віднесеним до 1 категорії та у звязку з втратою годувальника в усіх шпадках для інвалідів, щодо яких встановлено звязок з Чорнобильською катастрофою, не може бути нижчим по II групі інвалідності - 8 мінімальних пенсій за віком. Однак, це не поширюється на позивача. Відповідно до ст.49 цього Закону пенсії особам, віднесеним до категорій 1,2,3,4 встановлюються у вигляді: а) державної пенсії;б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, яка призначається після виникнення права на держану пенсію. Встановлення додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, особам, віднесеним до категорії 1 передбачено ст.50 ЗУ №796 в якій зазначено, що інвалідам II групи, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком. Пенсійний Фонд при нарахуванні основної та додаткової пенсії позивачу керувався нормами ПКМУ „Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету від 05.01.2002 року №1, п.п.а,б, ч.І якої встановлюють , що виходячи з розміру 19 гривень 91 копійки провадиться розрахунок : пенсій, призначених відповідно до ч.4 ст.54 Закону №796„Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи; додаткової пенсії відповідно до ЗУ „Про пенсійне забезпечення та ЗУ „Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб, а також пенсій, передбачених ч.4 ст.54 ЗУ „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи . Таким чином, розмір додаткової пенсії, за шкоду заподіяну здоровю інвалідам II групи віднесеним до категорії 1, в тому числі і позивачу, до 01.01.2007 року становив 14 грн.93 коп.(19,91 : 75%).Вперше після набуття чинності Законом України від 05.10.2006 р. „Про внесення змін до ЗУ „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи підвищення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність відбулося з 01.01.2007 року. Розмір додаткової пенсії інвалідам II групи 1 категорії, втому числі і позивачу становив: з 01.01.2007 року - 15 грн.50 коп.; з 01.04.2007 року - 16 грн.52 коп.; з 01.10.2007 року - 16 грн.70 коп. Розмір додаткової пенсії позивача, передбаченої ст.50 Закону №796: з 01.01.2008 року - 470 грн.; з 01.04.2008 р,-

481грн.; з 01.07.2008 р,- 482 грн.; з 01.10.2008р.- 498 грн.; з 01.11.2009 р.- 573 грн. Ст.71 Закону України "Про Державний бюджет України на 2009 рік від 26.12.2008 р. встановлює норму згідно якої КМУ у 2009 зоці надається право встановлювати розміри соціальних виплат, які відповідно до законодавства ійзначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати, в абсолютних сумах у межах асигнувань, іередбачених за відповідними бюджетними програмами. Просить в задоволенні позову відмовити в товному обсязі .

Позивач в судове засідання не зявився. Згідно заяви просить справу розглядати за його йдсутності.

Представник відповідача надав до суду заяву, в якій просить розглянути справу без його участі.

Суд вважає можливим справу розглянути по суті у відсутності сторін відповідно до ст.122 ч.З КАС України в порядку письмового провадження.

Ознайомившись з матеріалами справи, дослідивши представлені докази, суд приходить до аступного.

Позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильської АЕС. Внаслідок захворювання, пов'язаного з виконанням робіт із ліквідації наслідків аварії, йогоо визнано інвалідом П групи та він дноситься до 1-ої категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи що дтверджується копією посвідчення серії Б №090600 та, довідками сер. МСЕ №138746, МСЕ №218Аз8746, з яких вбачається, що захворювання позивача повязане з ліквідацією наслідків на ЧАЕС.

Позивач перебуває на обліку в головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області з 01.01.2007 року та отримує пенсію згідно ЗУ „Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб. Позивач обрав та отримує пенсію відповідно до Закону України "про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб. В даний час римує державну пенсію по інвалідності згідно ЗУ „Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, як інвалід війни II групи від захворювання одержаного під часвиконання службових обовязків.

Відповідно до статті 50 зазначеного Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у редакції Закону України від 06.06.1996 р. особам віднесеним до категорії І, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров,ю у розмірах:

-інвалідам І групи - 100% мінімальної пенсії за віком;

-інвалідам II групи - 75 % мінімальної пенсії за віком;

-інвалідами III групи, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком.

Згідно заперечення Головного управління Пенсійного Фонду України в Харківській області встановлено, що розмір додаткової пенсії інвалідам II групи 1 категорії, в тому числі і позивачу становив: з 01.01.2007 року- 15 грн.50 коп.; з 01.04.2007 року- 16 грн.52 коп.; з 01.10.2007 року- 16 грн.70 коп.

Розмір додаткової пенсії позивача, передбаченої ст.50 Закону №796: з 01.01.2008 року - 470 грн.; з ФЇ.04.2008 р,- 481 грн.; з 01.07.2008 р,- 482 грн.; з 01.10.2008р.- 498 грн.; з 01.11.2009 р,- 573 грн.

Як свідчать матеріали справи позивач має статус учасника ліквідації аварії на ЧАЕС 1 категорії і є інвалідом ІІ-Ї групи по захворюванню, що повязане з ліквідацією наслідків на ЧАЕС, перебуває на пенсійному обліку у відповідача, та отримує щомісячну додаткову пенсію за шкоду заподіяну здоровю, внаслідок Чорнобильської катастрофи, в звязку з отриманим статусом.

Як вбачається з матеріалів справи на даний час ОСОБА_1 отримує державну пенсію по інвалідності згідно ЗУ „Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, як інвалід війни II групи від захворювання одержаного під час виконання службових обовязків. На сьогоднішній день позивач отримує :

Основну (державну )пенсію по інвалідності згідно ЗУ „Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з гійськової служби, та деяких інших осіб;

Щомісячну додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірі 20% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність згідно ст.50 ЗУ „ Про статус і соціальний захист громадян, які лостраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

При таких обставин позивач має право на призначення щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком і як інваліду II групи, щодо якої встановлено звязок з Чорнобильською катастрофою, розмір пенсії не може бути нижчим 8 мінімальних пенсій за віком.

Наявність такого права у позивача є визначальним для вирішення даного спору, крім того, це право гарантується ч.2 ст.46 Конституції України.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положенням ч.4 ст.9 КАСУ, закону України, міжнародного договору, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України або іншому правовому акту України, суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Отже, виходячи з принципу пріоритетності законів над підзаконними актами, колегія суддів приходить до висновку що при визначенні розміру пенсії по відношенні до позивача, підлягають застосуванню ст.50 Закону України „Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, а не постанова КМУ №1 від 03.01.2002 року „Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету, на підставі якої була нарахована пенсія позивачеві, оскільки остання суттєво звужує обсяг встановлених законом прав.

Зі змісту ст.50 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, .»які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" випливає, що за основу нарахування пенсії та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, береться мінімальна пенсія за віком, розмір якої згідно чинного законодавства визначається лише за правилами, передбаченими ч.І ст.28 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування.

В цьому звязку суд не приймає положення ч.З ст.28 ЗУ „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, з якої випливає, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановленим абзацом першим частини першої цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом, оскільки наявність такої норми та відсутність іншого мінімального 'розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії та права на отримання пенсії і додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, що передбачено ст.ст.49,50,54 ЗУ "Про статус і соціальний захист громадян, які іали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Відповідно до ст.67 ч.З Закону, у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які ли працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, особам віднесеним до 1,2,3,4 - категорій.

Частиною першою ст.28 ЗУ „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування визначено, що мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які гтзтили працездатність, визначеного законом.

Таким чином, новий мінімальний розмір пенсії за віком залежить від нового розміру прожиткового мінімуму, який встановлюється КМУ і щороку затверджується Верховної Радою України в Законі про Лержавний бюджет України на відповідний рік. Оскільки позивачу слід визначити пенсію, виходячи з мінімальної пенсії за віком, яка встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, то в разі збільшення розміру цього прожиткового мінімуму перерахунок його пенсії повинен проводитися з нового розміру мінімальної пенсії за віком. Тому протиправним є відмова відповідачем у перерахунку пенсій у разі встановлення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого

самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положенням ч.4 ст.9 КАСУ у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту, суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Отже за конституційними нормами, виходячи із пріоритетності законів над підзаконними актами, суд

дійшов висновку, що при розмірі пенсії позивачу застосуванню підлягають ч.І ст.50 ЗУ №796, а не

Постанова КМУ №530 від 28.05.2008 р. та постанова КМУ 16.07.2008р. за №654, які істотно звужують обсяг встановлених законом прав.

Крім того, за період часу з 01.01.2008 р. по 22.05.2008р. дії відповідача відповідали вимогам ЗУ _Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ЗУ „Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України, тому визнанню протиправними не підлягають, за наступних підстав.

Відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" статтю 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" змінено та встановлено, що у всіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не ^цожуть бути нижчими: для учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році: по І групі інвалідності - 220 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність; по

IIгрупі інвалідності - 200 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність; по ІІІ групі інвалідності - 180 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність; для учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1987 - 1990 роках та осіб, евакуйованих у 1986 році із зони відчуження: по І групі інвалідності - 160 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність; по II групі інвалідності - 150 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність; по III групі інвалідності - 140 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність; для інших інвалідів, щодо яких встановлено причинний зв'язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою: по І групі інвалідності - 130 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність; по II групі інвалідності - 120 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність; по 111 групі інвалідності - 110 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність; дітям-інвалідам - 70 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначається на момент виплати пенсії згідно із законом про Державний бюджет України і не може коригуватися іншими нормативно-правовими актами.

Також, Законом України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" статтю 50 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" змінено та встановлено, що особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірах: інвалідам І групи - 15 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність; розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначається на момент виплати додаткової пенсії згідно із законом про Державний бюджет України і не може коригуватися іншими нормативно- правовими актами.

Згідно Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" статтю 67 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" змінено та встановлено, що максимальний розмір пенсій, призначених відповідно до цього Закону (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною та інших доплат до пенсій, встановлених законодавством) не може перевищувати дванадцять мінімальних розмірів пенсії за віком, встановленої абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008 року, № 10-рп/2008 зміни внесені Законом України від 28.12.2007 № 107-УІ "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" до статей 50, 54, 67 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" визнано неконституційними.

Оскільки, відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визначені неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним (ї'удом України рішення про їх неконституційність, тому відповідач з 22 травня 2008 року під час окислення пенсії та додаткової пенсії особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, повинен був керуватися статтями 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у редакції Закону України від 06.06.1996 р. та статтею 67 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у редакції Закону України від 05.10.2006 р.

Суд дійшов висновку, що відповідач зобовязаний провести перерахунок додаткової пенсії позивачу відповідно до положень ст.50 ЗУ Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", виходячи із розрахунку мінімальної пенсії за віком, визначеної ст.28 ЗУ „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування з 22.05.2008року, так як додаткова пенсія була призначена позивачу з 01.01.2008р.

Відповідно до ч.І ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоровя, створення єдиного порядку визначення категорії зон радіоактивного забруднення територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту населення визначені та закріплені в Законі України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №796.

Згідно з частиною четвертою статті 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у редакції Закону України від 06.06.1996 р. в усіх випадках розмір пенсій для інвалідів II групи, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не може бути нижчим 8 мінімальних пенсій за віком.

Згідно з частиною третьою статті 67 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у редакції Закону України від 05.10.2006 р. N 231-У встановлено, що у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до статті 54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4, розмір щомісячної компенсації сім'ям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

Аналіз зазначеної норми, яка є імперативною, свідчить, що підставою для перерахунку пенсії є встановлення нового прожиткового мінімуму, і цей перерахунок здійснюється з дня встановлення цього мінімуму.

За таких обставин правильним та таким, що відповідають Закону №796 суд робить висновки про те, що позивач має право на призначення пенсії в розмірі, не нижчому 8 мінімальних пенсій за віком, та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірі 75% мінімальної яенсії за віком.

Відповідно до частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" мінімальний розмір пенсій за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Згідно статті 58 Закону України від 28.12.2007 № 107-УІ "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" затверджено на 2008 рік прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність: з 1 січня - 470 гривень, з 1 квітня -481 гривня, з 1 липня -482 гривні, з 1 жовтня - 498 гривень.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положенням ч.4 ст.9 КАС України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту, суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Отже, за конституційними нормами, виходячи із пріоритетності законів над підзаконними актами, суд дійшов висновку, що при розмірі пенсії позивачеві застосуванню підлягають ч.І ст.50 та ч.4 ст.54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а не Постанови Кабінету Міністрів України № 530 «Деякі питання соціального захисту населення окремих категорій громадян» від 28.05.2008 року та № 654 від 16.07.2008 року « Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян», які істотно звужують обсяг встановлених законом прав.

Зі ст.ст.50, 54 Закону №796 випливає, що під час визначення розміру пенсії та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю за основу їх нарахування береться розмір мінімальної пенсії за віком.

За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими ст.28 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

З огляду на викладене, суд не бере до уваги положення ч.З ст.28 зазначеного Закону, з якої випливає, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом 1 частини 1 цієї статті, застосовується : виключно для визначення розмірів пенсії, призначених згідно з цим Законом, оскільки наявність такої [ норми та відсутність іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії та права на отримання пенсії і щомісячної додаткової пенсії за шкоду, : заподіяну здоровю, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, як це встановлено ст.ст. 50, 54 Закону №796.

Проте, з 01.01.2008 року по 22.05.2008 року конкретні розміри державної пенсії по інвалідності та додаткової пенсії особам, які постраждали, внаслідок ліквідації на Чорнобильської АЕС були встановлені ревними нормами Закону У країни «Про Держаний бюджет України на 2008 рік».

Таким чином, управління пенсійного фонду, здійснивши у зазначений період, нарахування та виплату державної пенсії по інвалідності та додаткової пенсії, у розмірах, встановлених Законом України «Про Держаний бюджет України на 2008 року», правомірно діяли, на підставі у межах повноважень та у спосіб, що визначено діючим законодавством України. Отже, з 01.01.2008 року по 22.05.2008 року управління І пенсійного фонду не мало повноважень здійснювати зазначені виплати державної пенсії по інвалідності та ; додаткової пенсії у розмірах встановлених ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист : громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», оскільки протягом цього часу положення базового закону не діяли.

Застосування законодавства України у такий спосіб, грунтується на висновках Конституційного Суду г України, наведених в мотивувальній частині рішення від 03.10.1997 року №4-зп, який у п.З зазначив ; наступне: «Конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними ї нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше».

Виходячи з наведеного, не підлягають задоволенню позовні вимоги щодо покладення на органи пенсійного фонду обовязку здійснити перерахунок та виплату державної пенсії по інвалідності та додаткової пенсії відповідно до ст. 50, ч. 4 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які Постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи із розрахунку мінімальної пенсії за віком визначеної ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, особам, які отримали таку пенсію в період з 01.01.2008р. по 22.05.2008р., у розмірах встановлених законом про зржавний бюджет на відповідний рік. Протягом цього часу органи пенсійного фонду діяли у відповідності з эиписами діючого законодавства.

Крім того, суд не вбачає підстав для задоволення позову в частині зобовязання подальшого іраховування та виплати щомісячної основної державної пенсії по інвалідності та щомісячної додаткової їнсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, відповідно до вимог ст. 50 та ч. 4 ст. 54 Закону України «Про статус і щіальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 104 Кодексу адміністративного судочинства України до адміністративного суду іє право звернутися з адміністративним позовом особа, яка вважає, що порушено її права, свободи чи тереси у сфері публічно-правових відносин.

На момент звернення до суду зазначена пенсія нарахована та виплачена не була, тому позивач не мав дстав вважати, що відповідач порушуватиме в майбутньому його законні права та інтереси.

Таким чином, суд вважає, що в даному випадку відсутнє порушення прав позивача, отже підстав для доволення позову в цій частині, немає.

Враховуючи вищенаведене, адміністративний позов підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ч. 2 ст. 19, ч. З ст. 22, ст. 152 Конституції України, ст. ст. 50, 54, 67 Закону України "Про атус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" , рішенням )нституційного Суду України №10-рп/2008 від 22.05.2008 року, ст. 28 Закону України „Про гальнообов'язкове державне пенсійне страхування, ст. ст. ч,4 ст. 9, 71, 72, 86, 94, 98, 160-163, 167 )Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного Управління Пенсійного фонду України в ірківській області.

Зобовязати Головне Управління Пенсійного фонду України в Харківській області зробити рерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячної додаткової пенсії за шкоду подіяну здоровю, передбачену Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які страждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" , в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, виходячи встановленого розміру мінімальної пенсії ст.28 Закону України „Про загальнообовязкове державне нсійне страхування з 08.09.2009 року.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Постанова може бути оскаржена в Харківський апеляційний адміністративний суд через ргачівський районний суд Харківської області шляхом подачі заяви на оскарження в 10 денний строк та дання після цього апеляційної скарги протягом 20 днів.

Суддя В.П. Манич.