Справа № 2а-194/10/2470
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2010-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2010 р. Справа № 24205/24252/10/9104

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді Шавеля Р.М.

Суддів Олендера І.Я. , Каралюса В.М.

при секретарі судового засідання Романишин О.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2 на ухвалу Чернівецького окружного адміністративного суду від 03.03.2010р. про відмову в розясненні судового рішення в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до прокурора Першотравневого району м.Чернівці Гладкого ОСОБА_3 про зобовязання перевірити заяву про злочин,-

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду від 03.03.2010р. відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_2 щодо розяснення ухвали суду від 25.02.2010р. про закриття провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до прокурора Першотравневого району м.Чернівці ОСОБА_4 про зобовязання перевірити заяву про злочин (а.с.125-126).

Не погодившись із вказаною ухвалою, її оскаржили позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2, які у апеляційній скарзі просять судову ухвалу скасувати і постановити нову ухвалу з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду в порядку КПК України, покликаючись на порушення судом норм процесуального права, що призвело до неправильної відмови в розясненні судового рішення (а.с.127-129).

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовують тим, що вказавши в ухвалі про закриття провадження в адміністративній справі про те, що розглядуваний спір повинен вирішуватися в порядку кримінального судочинства, суд при цьому не зазначив, в порядку якої статті КПК України позивачі повинні звернутися до суду із розглядуваним позовом.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання на виклик суду не зявилися, що не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності відповідно до ч.4 ст.196 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подана скарга задоволенню не підлягає, з наступних мотивів.

Статтею 170 КАС України встановлено, що у випадку, коли судове рішення є незрозумілим, суд, який його ухвалив, за заявою осіб, які беруть участь у справі, або державного виконавця ухвалою розяснює своє рішення, не змінюючи при цьому його змісту.

Подання заяви про розяснення судового рішення допускається, якщо воно ще не виконано або не закінчився строк, протягом якого судове рішення може бути подане для примусового виконання (ч.2 ст.170 КАС України).

Як слідує з розяснень, що містяться в п.21 постанови Пленуму Верхового Суду України № 14 від 18.12.2009р. «Про судове рішення у цивільній справі», розяснення судового рішення можливе у випадку, коли воно є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію; при цьому суд викладає більш повно та ясно ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Якщо фактично порушено питання про зміну рішення або внесення в нього нових даних, у тому числі розяснення мотивів ухваленого рішення, суд своєю ухвалою відмовляє в розясненні рішення.

Як вбачається із змісту заявленого позову, виниклий спір стосувався зобовязання прокурора прийняти відповідне рішення по заяві про злочин в порядку, передбаченому ст.97 КПК України.

Звертаючись із заявою про розяснення судового рішення, позивачі просили розяснити, з яким позовом і як саме вони вправі оскаржити в порядку КПК України бездіяльність прокурора і зобовязати відповідача вчинити певні дії, а саме: перевірити конкретну заяву про злочин в порядку ст.97 КПК України та за результатами її розгляду прийняти відповідне рішення (а.с.117).

Відмовляючи в розясненні прийнятого рішення про закриття провадження в адміністративній справі, суд першої інстанції виходив з того, що згідно винесеної ухвали суду від 25.02.2010р. розглядувані відносини та повноваження прокурора по розгляду заяви про злочин регламентовані нормами КПК України, що виключає можливість розгляду спору в порядку КАС України.

Також в ухвалі суду розяснено позивачам можливість звернення до суду в порядку кримінального судочинства, при цьому суд не зобовязаний у цьому випадку розяснювати позивачам, з яким саме позовом (заявою, скаргою) вони вправі звернутися до суду і якими нормами при цьому вони повинні керуватися.

Колегія суддів вважає наведені висновки суду першої інстанції такими, що відповідають вимогам чинного законодавства, виходячи з наступного.

Із змісту ухвали Чернівецького окружного адміністративного суду від 25.02.2010р. про закриття провадження в адміністративній справі убачається, що вона є зрозумілою, у ній в ясній формі викладено обґрунтування прийнятого судом рішення про закриття провадження в справі; також в резолютивній частині ухвали відсутні умови, які б викликали спір щодо правильного розуміння судової ухвали.

Окрім цього, в ухвалі про закриття провадження вказано, що вимогами позивачів є зобовязання прокурора розглянути їхню заяву про злочин та прийняти по ній відповідне рішення у порядку ст.97 КАС України, тобто вчинити дії, які регламентовані нормами КПК України, що в свою чергу виключає можливість розгляду вказаної вимоги в порядку адміністративного судочинства.

За таких обставин заявлені позовні вимоги не носять характеру публічно-правового спору і не підпадають під визначення справи адміністративної юрисдикції (адміністративної справи), а компетенція адміністративних судів не поширюється на вирішення таких. При цьому розяснено позивачам, що вони можуть звернутися з позовом до суду в порядку кримінально-процесуального закону.

Також колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що КАС України не покладає на суд обовязок в розглядуваному випадку розяснювати позивачам, з яким саме позовом вони вправі звертатися до суду в порядку КПК України і якими нормами права їм слід керуватися при цьому.

Доводи апелянта в іншій частині на правомірність прийнятої ухвали не впливають та висновків суду не спростовують.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про те, що судом першої інстанції правомірно відмовлено в розясненні ухвали Чернівецького окружного адміністративного суду від 25.02.2010р. про закриття провадження в адміністративній справі.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування ухвали колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на неї слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.94, ч.3 ст.160, ст.ст.195, 196, п.1 ч.1 ст.199, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 254 КАС України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2 на ухвалу Чернівецького окружного адміністративного суду від 03.03.2010р. про відмову в розясненні судового рішення в адміністративній справі № 2а-194/10/2470 (№ 2а-1422/09/2470) залишити без задоволення, а згадану ухвалу суду без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів після набрання ухвалою законної сили.

Головуючий суддя Шавель Руслан Миронович

Судді Олендер І.Я. , Каралюс Володимир Маріянович