Справа № 820/5530/15
Суддя: Дюкарєва С.В.
Дата ухвалення: 2015-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 вересня 2015 р. Справа № 820/5530/15
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі
Головуючого судді: Дюкарєвої С.В.
Суддів: Жигилія С.П., Перцової Т.С.
за участю: секретаря судового засідання - Медяник А.О.
позивача - ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Східного територіального управління Національної Гвардії України на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 02.07.2015р. по справі № 820/5530/15
за позовом ОСОБА_1
до Східного територіального управління Національної Гвардії України
про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИЛА:
Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Східного територіального управління Національної гвардії України, в якому, з урахуванням заяви про уточнення позову від 22.06.15р., просив суд:
- зобов`язати відповідача внести запис до особистої справи про початок військової служби ОСОБА_1 , день зарахування до Донецького ліцею з посиленою військово - фізичною підготовкою -18 серпня 1993 року;
- зобов`язати відповідача зарахувати ОСОБА_1 , термін перебування з 18 серпня 1993 року на навчанні у Донецькому ліцеї з посиленою військово - фізичною підготовкою до загальновійськового строку служби в лавах Національної гвардії України.
Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 02.07.2015 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено.
Зобов`язано Східне територіальне управління Національної гвардії України внести запис до особової справи про початок військової служби ОСОБА_1 , день зарахування до Донецького ліцею з посиленою військово - фізичною підготовкою -18 серпня 1993 року.
Зобов`язано Східне територіальне управління Національної гвардії України зарахувати ОСОБА_1 , термін перебування з 18 серпня 1993 року на навчанні у Донецькому ліцеї з посиленою військово - фізичною підготовкою до загальновійськового строку служби в лавах Національної гвардії України.
Відповідач, не погодившись із вказаною постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову Харківського окружного адміністративного суду від 02.07.2015 року по справі № 820/5530/15, ухвалити нову постанову, якою відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що відповідач у спірних відносинах діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Законом України Про військовий обов`язок і військову службу, в редакції, чинній на час звернення позивача з рапортом. Пояснив, що діюча норма ст.24 цього Закону вже не пов`язує початок перебування на військовій службі з днем прибуття на навчання до військово-навчального закладу (військового ліцею).
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, що згідно наказу №1 від 18.08.1993року та наказу №67 від 15.06.1996 року позивач проходив навчання у Донецькому ліцею з посиленою військово-фізичною підготовкою у період з 18.08.1993 року по 15.06.1996 року ( 2 роки 9 місяців 28 днів).
Позивач був призваний Донецьким районним комісаріатом м. Донецька 22.07.96р. та 07.09.96р. прийняв присягу (а.с.17).
Після закінчення навчання у ліцеї позивач був направлений для продовження навчання у Харківське вище військове училище Національної гвардії України (з 30.12.12.1997 року Військовий інститут національної гвардії України, з 21.02.2000 року Військовий інститут внутрішніх військ МВС України) та був зарахований до нього 22 липня 1996 року по 24.06.2000 р. курсантом (а.с.17).
Згідно довідки, виданої Донецьким ліцеєм з посиленою військово-фізичною підготовкою від 15.11.2007 року № 201, метою створення цього учбового закладу була якісна підготовка кандидатів для вступу до військових навчальних закладів, надання державної допомоги у вихованні дітей сиріт, дітей з багатодітних сімей, а також дітей учасників бойових дій та учасників ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи на базі Донецького вищого військово-політичного училища інженерних військ та військ зв`язку імені генерала армії ОСОБА_2 , на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 19 серпня 1992 року №490 Про реформу системи військової освіти.
Також у довідці від 15.11.2007 року № 201 зазначено, що Донецький ліцей знаходився на повному забезпеченні Міністерства оборони України до 02.09.1996 року. Прийняття та реєстрація кандидатів на навчання до Донецького ліцею з посиленою військово-фізичною підготовкою здійснювалося до 1997 року через військові комісаріати (а.с.11).
В адміністративному позові позивачем повідомлено, що в травні 2015 року йому стало відомо, що в його особистій справі не зарахований строк навчання у Донецькому ліцеї з посиленою військово-фізичною підготовкою у період з 18 серпня 1993 року по 15 червня 1996 року. Як повідомив позивач, не зарахування вказаного строку впливало на календарний та безперервний строк військової служби, що позбавило виплати щомісячної надбавки до грошового забезпечення за вислугу років та за безперервну службу в лавах Національної гвардії України у відсотках до грошового забезпечення, залежно від стажу військової служби.
ОСОБА_1 звернувся з рапортом від 08.05.2015 року до т.в.о. начальника Східного територіального управління, в якому просив дати вказівку начальнику групи комплектування та кадрової роботи про зарахування йому до вислуги років строк навчання у Донецькому військовому ліцеї за період 1993 року - 1996 роки.
Позивачу листом було надано відповідь листом від 14.05.2015 року №560 від т.в.о. начальника Східного територіального управління Національної гвардії України, згідно якої позивачу відмовлено у перерахунку вислуги років на підставі Постанови КМУ від 17.07.1992р. №393 (а.с.9).
Не погодившись з діями відповідача щодо відмови у перерахунку вислуги років на підставі Постанови КМУ від 17.07.1992р. №393, позивач звернувся з даним позовом до суду.
Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що Законом України Про військовий обов`язок і військову службу в редакції, чинній на час навчання позивача у Донецькому ліцеї з посиленою військово-фізичною підготовкою, початком перебування на військовій службі визначено, зокрема, день прибуття на навчання до військово-навчального закладу (військового ліцею), вказаний у приписі, виданому військовим комісаріатом, для допризовників, призовників і військовозобов`язаних. Однак, відповідачем у даних правовідносинах застосовано норму законодавства, чинну на момент звернення ОСОБА_1 до Східного територіального управління Національної гвардії України, що призвело до необґрунтованої відмови у задоволенні рапорту позивача.
Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з наступних підстав.
Згідно зі статтею 24 Закону Про військовий обов`язок і військову службу від 25.03.1992 року № 2232-ХІІ (далі по тексту Закон № 2232-ХІІ) початком перебування на військовій службі вважався, зокрема, й день прибуття на навчання до військово-навчального закладу (військового ліцею), вказаний у приписі, виданому військовим комісаріатом, для допризовників, призовників і військовозобов`язаних.
У новій редакції цього Закону, яка набрала чинності 31 липня 1999 року і, з відповідними змінами, діяла на час виникнення спірних відносин, стаття 24 вже не пов`язує початок перебування на військовій службі з днем прибуття на навчання до військово-навчального закладу (військового ліцею).
Зазначена норма Закону передбачає, що початком проходження військової служби вважається: 1) день відправлення у військову частину з обласного збірного пункту - для громадян, призваних на строкову військову службу; 2) день зарахування до списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) - для громадян, прийнятих на військову службу за контрактом, у тому числі військовозобов`язаних, які проходять збори, та резервістів під час мобілізації; 3) день призначення на посаду курсанта вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу - для громадян, які не проходили військову службу, та військовозобов`язаних; 4) день відправлення у військову частину з районного (міського) військового комісаріату - для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період, та на військову службу за призовом осіб офіцерського складу.
Статтею 2 Закону № 2232-ХІІ визначено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни.
Видами такої служби згідно з частиною четвертою названої статті Закону № 2232-ХІІ є: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів); військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу.
Перебування на військовій службі громадян, які навчаються у військово-навчальних закладах, передбачено і у статті 25 цього Закону.
Громадяни, які виявили бажання вступити до військово-навчальних закладів та військових навчальних підрозділів вищих навчальних закладів, відповідно до частини першої статті 12 Закону № 2232-ХІІ, можуть проходити попередню підготовку в загальноосвітніх навчальних закладах, військових ліцеях, ліцеях з посиленою військово-фізичною підготовкою, у військових оркестрах, навчальних закладах громадських організацій, на підготовчих курсах при вищих військових навчальних закладах або військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів.
Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 19 серпня 1992 року № 490 Про реформу системи військової освіти Ліцей з посиленою військово-фізичною підготовкою, у якому з 17.08.1995 року по 13.06.1998 року навчався позивач, створений з метою якісної підготовки кандидатів для вступу до військових навчальних закладів, надання державної допомоги у вихованні дітей-сиріт, дітей з багатодітних сімей, а також дітей учасників бойових дій та учасників ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи.
З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що навчання у ліцеї з посиленою військово-фізичною підготовкою не можна вважати навчанням у військовому навчальному закладі, а отже і проходженням військової служби згідно з переліком її видів, що закріплений у частині четвертій статті 2 Закону № 2232-ХІІ.
Такий висновок узгоджується з позицією Верховного Суду України, викладеній у постанові від 01.10.2013 року по справі № 21-330а13, яка в силу приписів ст.244-2 КАС України є обов`язковою для всіх судів України.
У відповідності до ст. 159 КАС України судове рішення повинне бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
У відповідності до п. 4 ч.1 ст.202 КАС України порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, є підставами для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення.
Згідно ч.2 ст.205 КАС України суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги може прийняти нову постанову, якою суд апеляційної інстанції задовольняє або не задовольняє позовні вимоги.
Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що постанова Харківського окружного адміністративного суду від 02.07.2015 року по справі № 820/5530/15 підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні позову.
Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 198, п. 4 ч.1 ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Східного територіального управління Національної Гвардії України - задовольнити.
Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 02.07.2015р. по справі № 820/5530/15 - скасувати.
Прийняти нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Східного територіального управління Національної Гвардії України про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Дюкарєва С.В.
Судді(підпис) (підпис) Жигилій С.П. Перцова Т.С.
Повний текст постанови виготовлений 28.09.2015 р.