Справа № 826/11848/15
Суддя: Ключкович В.Ю.
Дата ухвалення: 2015-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

30 вересня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Ключковича В.Ю.,

суддів Борисюк Л.П.,

Петрика І.Й.,

за участю секретаря Шевчук К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 серпня 2015 року у справі за адміністративним позовом Фонду гарантування вкладів фізичних осіб до Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції в м. Києві про скасування постанови та вимоги

В С Т А Н О В И В :

Фонд гарантування вкладів фізичних осіб звернувся до суду з позовом до Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві з вимогами про скасування Постанови від 28.05.2015 року ВП № 47284173 про накладення штрафу та вимогу державного виконавця від 28.05.2015.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 серпня 2015 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 серпня 2015 скасувати та прийняти нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відповідно до ч. 6 ст. 12, ч. 1 ст. 41 КАС України, у випадку неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі під час судового розгляду повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не відбувається.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, апелянт вказує на допущення судом першої інстанції неправильного застосування норм матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача, думку учасників процесу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198 та ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що на виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду у справі №826/16001/14 від 05.03.2015 видано виконавчий лист від 02.04.2015 про зобов'язання Фонду повернути Непідприємницькому товариству "Відкритий недержавний пенсійний фонд "Резерв Тернопілля" пенсійні активи у розмірі 19 000 грн. 00 коп. (дев'ятнадцять тисяч), розміщених у ПАТ "Банк Форум" згідно генерального договору банківського вкладу (депозитного) рахунку № 212 від 28 березня 2013 року та договору банківського вкладу (депозиту) "Строковий" №212/1 від 28 березня 2013 року.

Постановою старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві Бучко В. В. від 21.04.2015. відкрито виконавче провадження № 47284173 про примусове виконання виконавчого листа.

Відповідно до п. 2 вказаної постанови боржнику - Фонду гарантування вкладів фізичних осіб надано строк для добровільного виконання рішення суду до 27.04.2015.

У зв'язку з невиконанням Фондом рішення суду і вимог постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 21.04.2015 державним виконавцем, винесено постанову від 28.05.2015 року ВП № 47284173 про накладення штрафу у розмірі 680 грн., а також вимога державного виконавця, якою зобов'язано Фонд гарантування вкладів фізичних осіб в семи денний термін з дня отримання даної вимоги, виконати рішення суду шляхом повернення пенсійних активів у розмірі 19 000,00 грн. Непідприємницькому товариству "Відкритий недержавний пенсійний фонд "Резерв Тернопілля".

Позивач вважає винесені постанова про накладення штрафу та вимога державного виконавця є протиправними у зв'язку з чим звернувся до суду за захистом порушених прав та інтересів.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що рішення суду, яке набрало законної сили, позивачем у визначений Законом строк не виконано, а тому правомірним є вчинення відповідачем дій та прийняття постанови від 28.05.2015 року ВП № 47284173 про накладення штрафу та винесення вимоги державного виконавця від 28.05.2015.

Такий висновок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції вважає правильним, з огляду на наступне..

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначено Законом України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 р. №606-ХІV (далі - Закон № 606-ХІV).

Статтею 1 Закону №№ 606-ХІV визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Основною функцією державної виконавчої служби є задоволення вимог виконавчого документа, забезпечення дотримання при цьому прав та законних інтересів громадян та юридичних осіб, сприяння їм у реалізації своїх процесуальних прав.

Частиною 1 статті 6 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому повноваження у точній відповідності із законом і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів громадян і юридичних осіб.

Відповідно до частини першої статті 11 Закону № 606-XIV державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавчий лист, виданий судом є виконавчим документом, на підставі якого державною виконавчою службою здійснюється примусове виконання рішень (стаття 17 Закону України "Про державну виконавчу службу").

Частиною 2 статті 25 Закону N 606-XIV передбачено, що державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Згідно ст. 52 Закону №606-ХІV звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах.

Стягнення на майно боржника звертається в розмірі і обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження. У разі якщо боржник володіє майном спільно з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням державного виконавця.

Як вбачається з матеріалів справи оскаржувана постанова та вимога державного виконавця прийняті у зв'язку з невиконанням в добровільному порядку рішення суду, яке набрало законної сили.

Статтею 124 Конституції України встановлено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

У відповідності до частини 1 статті 89 Закону України "Про виконавче провадження" у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - юридичну особу - від сорока до шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Враховуючи, що рішення суду, яке набрало законної сили позивачем у визначений Законом строк не виконано, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про правомірність вчинених відповідачем дій та прийняття постанови від 28.05.2015 року ВП № 47284173 про накладення штрафу та винесення вимоги державного виконавця від 28.05.2015.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що згідно виконавчого листа №826/16001/14 зобов'язано саме Фонд повернути пенсійні активи у сумі 190000 грн. НПФ "ВСІ" як їх законному розпоряднику, а отже, дії Фонду гарантування вкладів фізичних осіб спрямовані на видання розпорядження, адресоване третій особі, що не є зобов'язаною за рішенням суду, не є виконанням рішення суду.

З огляду на вказане, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними та необґрунтованими посилання апелянта на виконання ним рішення суду в повному обсязі та у встановлені строки з огляду на прийняття розпорядження від 06 травня 2015 року № 3-Р, яким зобов'язано уповноважену особу Фонду на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк "Форум" Ларченко І.М. вчинити певні дії, оскільки боржником у виконавчому провадженні є саме Фонд, яким рішення суду не виконано.

За правилами частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, який відповідачем в даному випадку виконано.

Згідно зі ст.159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, що на думку колегії апеляційного адміністративного суду, дотримано судом першої інстанції.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм процесуального та матеріального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, у зв'язку з чим підстав для скасування постанови суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст.ст. 41, 160,198,200, 205,206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 серпня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня її складення в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст ухвали складено та підписано 30.09.2015.

Головуючий суддя: В.Ю. Ключкович

Судді: Л.П. Борисюк

І.Й. Петрик

.

Головуючий суддя Ключкович В.Ю.

Судді: Петрик І.Й.

Борисюк Л.П.