Справа № 814/796/15
Суддя: Осіпов Ю.В.
Дата ухвалення: 2015-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 вересня 2015 р. Справа № 814/796/15

Категорія: 2.2 Головуючий в 1 інстанції: Лісовська Н. В.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Осіпова Ю.В.,

суддів - Золотнікова О.С., Скрипченка В.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Микдорсервіс» на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 30 березня 2015 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Микдорсервіс» про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

11.03.2015 року ОСОБА_1 звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до ТОВ «Микдорсервіс», в якому просив суд:

- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови надати йому публічну інформацію на підставі Закону України «Про доступ до публічної інформації», а саме:

- інформацію, з якими субпідрядними організаціями було укладено договори, для виконання робіт по договору підряду №82 від 01.07.2014 року на суму 906725,22 грн. у 2014 році між адміністрацією Корабельного району та ТОВ «Микдорсервіс» на надання послуги щодо очищування, інші (забезпечення ручного прибирання доріг), вказати назву субпідрядної організації, суму на яку укладено договір субпідряду, дату укладання договору, термін виконання робіт та надати копії договорів субпідряду;

- інформацію, з якими субпідрядними організаціями було укладено договори, для виконання робіт по договору підряду №83 від 01.07.2014 року на суму 219727,13 грн. у 2014 році між адміністрацією Корабельного району та ТОВ «Микдорсервіс» на надання послуги зі збирання безпечних відходів, непридатних для вторинного використання, вказати назву субпідрядної організації, суму на яку укладено договір субпідряду, дату укладання договору, термін виконання робіт та надати копії договорів субпідряду;

- зобов'язати ТОВ «Микдорсервіс» надати позивачу протягом 5-ти днів з дня набрання чинності рішенням суду вищевказану інформацію.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач зазначив, що відмова відповідача є протиправною, такою, що суперечить вимогам чинного законодавства і порушує його право на отримання публічної інформації.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 30.03.2015 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано протиправними дії відповідача щодо відмови у наданні позивачу відповіді на запит. Зобов'язано ТОВ «Микдорсервіс» надати відповідь по суті питань, зазначених у запиті від 19.02.2015 року.

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою суду 1-ї інстанції, представник ТОВ «Микдорсервіс» 14.04.2013 року подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що судом, при винесенні оскаржуваної постанови порушено норми процесуального і матеріального права, просив скасувати постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 30.03.2015 року та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

Згідно приписів п.п.1,2 ч.1 ст.197 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі: відсутності клопотань від усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю та/або неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, сповіщених належним чином про дату, час і місце судового розгляду.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність будь-яких належних підстав для її задоволення.

Судом першої інстанції встановлено наступні обставини справи.

19.02.2015 року позивач ОСОБА_1 надіслав на адресу ТОВ «Микдорсервіс» запит, в якому просив надати публічну і відкриту за режимом доступу інформацію. Також, позивач просив відповідача повідомити чи укладалися товариством договори субпідряду на виконання умов договорів №82 та №83 та надати йому копії цих договорів.

Однак, 23.02.2015 року позивач отримав лист-повідомлення за підписом директора товариства про відмову у наданні запитуваної інформації, оскільки відповідач не є бюджетною установою і з державного бюджету не фінансується, а тому, він не є розпорядником публічної інформації в розумінні ЗУ « Про доступ до публічної інформації».

Не погоджуючись з такими діями та рішенням відповідача, позивач оскаржив їх до суду.

Вирішуючи справу по суті та задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості позовних вимог та відповідно, з протиправності дій та відмови відповідача в наданні інформації.

Колегія суддів апеляційного суду, уважно дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, погоджується з такими висновками суду 1-ї інстанції та вважає їх обгрунтованими, виходячи з наступного.

Частиною 2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як слідує зі змісту вимог ст.34 Конституції України, кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя.

Згідно зі ст.5 Закону України «Про інформацію», кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів.

Частиною 2 ст.7 Закону України «Про інформацію» передбачено, що ніхто не може обмежувати права особи у виборі форм і джерел одержання інформації, за винятком випадків, передбачених законом.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес визначає Закон України «Про доступ до публічної інформації».

Статтею 1 цього ж Закону визначено, що публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Як видно зі змісту статті 5 цього ж Закону, доступ до інформації забезпечується шляхом: 1) систематичного та оперативного оприлюднення інформації: в офіційних друкованих виданнях; на офіційних веб-сайтах в мережі Інтернет; на інформаційних стендах; будь-яким іншим способом; 2) надання інформації за запитами на інформацію.

Відповідно до положень ст.12 Закону України «Про доступ до публічної інформації», суб'єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є: запитувачі інформації фізичні, юридичні особи, об'єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб'єктів владних повноважень; розпорядники інформації суб'єкти, визначені у ст.13 цього Закону; структурний підрозділ або відповідальна особа з питань запитів на інформацію розпорядників інформації.

Статтею 19 вказаного Закону визначено, що запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться в його володінні. При цьому, запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.

Так, як встановлено з матеріалів справи, позивач просив ТОВ «Микдорсервіс» повідомити чи укладалися цим підприємством будь-які договори субпідряду на виконання умов договорів підряду № 82 і №83, а також надати копії таких договорів.

Як вбачається з текстів вказаних вище договорів підряду, укладених між Адміністрацією Корабельного району м. Миколаєва та ТОВ «Микдорсервіс», з них не видно чи має право відповідач (підрядник) на укладення договорів субпідряду, т.б. в тексті немає імперативної умови на заборону відповідачу укладати договори субпідряду з метою виконання умов основного договору підряду. Укладання договору субпідряду на виконання умов договору підряду та проведення оплати за бюджетні кошти це вже використання бюджетних коштів у господарській діяльності юридичної особи, а відтак особа набуває статусу розпорядника публічної інформації.

Так, статтею 13 Закону України «Про доступ до публічної інформації» визначено, що розпорядниками інформації є особи, якщо вони виконують делеговані повноваження суб'єктів владних повноважень згідно із законом чи договором, включаючи надання освітніх, оздоровчих, соціальних або інших державних послуг, - стосовно інформації, пов'язаної з виконанням їхніх обов'язків.

Обов'язки ж розпорядників інформації закріплені в ст.14 вказаного Закону. Так, серед цих обов'язків є надавати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об'єктивність наданої інформації.

Отже, за таких обставин, апеляційний суд, приймаючи до уваги конкретні обставини справи та враховуючи, що всі питання, пов'язані з укладеними між відповідачем та органом місцевого самоврядування договорами підряду на виконання певних робіт за бюджетні кошти є публічними та мають суспільний інтерес, приходить до аналогічного, що і суд 1-ї інстанції, висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 щодо надання запитуваної публічної інформації підлягають задоволенню.

До того ж, слід зазначити й про те, що згідно із вимогами ст.ст.11,71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно ст.86 цього ж Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні даної справи не допустив, вірно встановив фактичні обставини справи та надав їм належної правової оцінки. Наведені ж у апеляційній скарзі доводи правильності висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.198 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Отже, за таких обставин, судова колегія, діючи в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, відповідно до ст.200 КАС України, залишає цю апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду 1-ї інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст.195,197,198,200,205,206,254 КАС України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Микдорсервіс» - залишити без задоволення, а постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 30 березня 2015 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: Ю.В. Осіпов

Судді: О.С. Золотніков

В.О. Скрипченко