Справа № 2-а-147/10
Суддя: Федорова Л. П.
Дата ухвалення: 2010-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-147/2010
ПОСТАНОВА

Іменем України

10 лютого 2010 року

Дубенський міськрайонний суд Рівненської області В складі:

головуючого судді Федорової Л.П.

при секретарі Шарун В.В.

за участю адвоката ОСОБА_1

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дубно справу за позовом ОСОБА_2 до управління праці та соціального захисту населення Дубенської міської ради про визнання бездіяльності суб"єкта владних повноважень протиправною та зобов "язання вчинити певні дії,

встановив:

Позивачка посилається на те, що 17 січня 2006 року у неї народився син - ОСОБА_3. Відповідно до ст. 15 Закону України "Про державну допомогу сім"ям з дітьми" вона повинна отримувати допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку в розмірі, встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до шести років.

Законом України "Про Державний бюджет на 2007 рік" розмір державної допомоги був обмежений і становив різницю між 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб та середньомісячним сукупним доходом сім"ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців але не менше 90 гривень для незастрахованих осіб, та не менше 23 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб - для застрахованих осіб.

Рішенням Конституційного Суду України від 9.07.2007 р. ці обмеження скасовано, а Конституційним судом зазначено, що норми Закону України "Про Державний бюджет на

2007рік" які обмежують соціальні права громадяїі, зокрема жінок, що мають дітей у віці до 3 років є неконституційними.

Законом України "Про Державний бюджет на 2006 рік" затверджено на 2006 рік прожитковий мінімум на одну особу для дітей віком до 6 років: з Оісічня - 400 грн., з 01 квітня - 410 грн., з 01 жовтня - 418 грн.

Позивачка вважає, що в такому разі загальна сука допомоги, що повинна була бути їй виплачена становила 4914 грн. Вважає, що їй недораховано за період з 01 лютого 2006 р. по 31 грудня 2006 р. - 4514 грн. 00 коп.

Відповідно до ч.2 ст. 62 Закону України "Про Державний бюджет на 2007 рік" від 19.12.2007 р. затверджено прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років з 01 січня - 434 грн., з 01 квітня - 463 грн., з 01 жовтня - 470 грн.

Позивачка вважає, що в такому разі загальна суМа допомоги, що повинна була бути їй виплачена становила б 5490 грн. Як вбачається з довідки № 1615 від 29.09.2009 р. їй нараховано допомогу за період з 01 квітня 2007 р. по 31 грудня 2007 року в розмірі 1152 грн. 38 коп. Вважає, що їй недораховано за 2007 р. - 4337 грн. 62 коп.

Крім того, відповідно до Закону України "Про Державний бюджет на 2008 рік" на 2008 р. затверджено прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років становив: - з 01 січня - 526 грн., з 01 квітня - 538 грн., з 01 липня - 540 грн, з 01 жовтня - 557 грн. Загальна сума яка має бути виплачена становить 6 483 грн. Згідйо довідки № 1614 від 29.09.2009 р. за

2008рік їй нараховано 2712 грн. 96 коп. Вважає, шф їй недораховано 3770 грн. 04 коп. Відповідно до ст. 54 Закону України "Про Державний бюджет на 2009 р." прожитковий

мінімум, встановлений для дітей віком до 6 років у 2009 р. становить 557 грн. Згідно довідки № 1613 від 29.09.2009 р. їй нараховано допомогу по догляду за дитиною за січень

2009року в розмірі 197 грн. 59 коп. Вважає, що їй недораховано 359 грн. 41 коп.

Загальна сума недоотрнманої допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період з 01 лютого 2006 року цо 31 січня 2009 року становить 12981 грн. 07 коп.

Позивачка вважає, що в діях управління праці та соціального захисту населення Дубенської міської Ради щодо перерахунку їй та виплати допомоги вбачається бездіяльність, просить зобов"язати відповідача зробити перерахунок належної їй допомоги, враховуючи рішення Конституційного суду України від 9.07.2007 р. в розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до шести років. Стягнути з управління праці та соціального захисту населення Дубенської міської Ради на її користь недоогриману допомогу по догляду за дитиною за період з 01 лютого 2006 року по 31 січня 2009 року в розмірі 12981 грн. 07 коп.

Представник позивачки в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, з підстав викладених у позовній заяві.

Представник відповідача позовні вимоги не визнала, дала пояснення що Управління праці та соціального захисту населення не є належним відповідачем, усі виплати здійснюються централізовано, вони є нижчою ланкою і виконують вказівки Міністерства соціальної політики України. Збільшувати чи зменшувати розмір допомог - не входить в їхню компетенцію. Відповідачами по справі повинні бути Кабінет міністрів та Міністерство фінансів. Позивачкою пропущено річний строк позовної давності, а тому в позові просить відмовити.

Ознайомившись з матеріалами справи, суд прийшов до висновку, що позов задоволенню не підлягає.

Щодо бездіяльності відповідача при нарахуванні позивачці допомоги на дитину до досягнення нею трирічного віку в 2006 р. та 2007р;, то на думку суду вона мала місце.

На цей час ч.І ст. 15 Закону України «Про державну допомогу сім»ям з дітьми» діяла в редакції, згідно якої допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається в розмірі встановленого прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років. І хоча дію ч.І ст. 15 цього закону було зупинено п.14 ст. 71 Закону України від 19.12.2006 р. "Про Державний бюджет на 2007 р." рішенням Конституційного Суду України від 9.07.2007 р. зупинення дії ч. 1 ст. 15 Закону України "Про державну допомогу сім»ям з дітьми" визнано неконституційним, на що аргументовано посилається позивачка.

Відповідно до змісту 4.2 ст. 152 Конституції України закони та інші правові акти або окремі їх положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

В даному випадку відповідач повинен був проводити нарахування виходячи з встановленого законом прожиткового мінімуму, що існував в період з січня 2006 р. до 31 грудня 2007 р.

Але ст. 99 КАС України встановлено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

За змістом ч. 1 ст.100 КАС України, пропущення строку зверненя до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, що на цьому наполягає одна із сторін.

В судовому засіданні представник відповідача наголошувала на тому, що відносно вимог за 2006 р. та 2007 р. позивачкою пропущено строк звернення до суду, просить відмовити на цій підставі в задоволенні позовних вимог.

Що стосується виплат за 2008 і 2009 р., то суд приходить до висновку, що в цій частині позовні вимоги позивачки є необгрунтованими. На 2008р. і 2009р. (в редакції Закону України № 107-VI від 28.12.2007 р.) ч.І ст. 15 Закону України "Про державну допомогу сім»ям з дітьми" діє в такій редакції, що допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається в розмірі, що дорівнює різниці між прожитковим мінімумом, встановленим для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім"ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 130 гривень.

В 2008 p. положення Закону України «Про державну допомогу сім»ям з дітьми» в цій частині не визнавались неконституційними, а отже мають законну силу, оскільки суд знову ж звертає увагу, що відповідно до ч.2 ст. 162 Конституції України закони та інші правові акти або окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність .

Позивачка не навела доказів, що вона подала документи про сукупний дохід сім»ї за попередні шість місяців, і допомога могла б скласти різницю між прожитковим мінімумом, встановленим для працездатних осіб та середньомісячним сукупним доходом сім»ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців більшу суму ніж встановлені законом 130 грн. і в цьому випадку відповідач при нарахуванні допомоги діяв протиправно.

Суд прийшов до висновку, що відповідач при нарахуванні допомоги на дитину для позивачки за 2008 і 2009 р. діяв на підставі та в межах своїх повноважень та у спосіб, що передбачено Конституцією та законами України обгрунтовано, тобто з врахуванням обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Суд не може прийняти до уваги доводи відповідача щодо того, що він є неналежним відповідачем і позов потрібно пред"являти до Кабінету Міністрів України чи Міністерства Фінансів України. Суд вважає необхідним зазначити, що реалізація особою права, що пов»язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин, нормативно-правових актах національного законодавства не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань, тобто посилання суб'єктами владних повноважень на відсутність коштів, як на причину невиконання своїх зобов'язань не приймається до уваги. Так у справах "Кечко проти України" та "Бурдов проти Росії" Європейський Суд з прав людини констатував, що не приймає аргументи Уряду щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань.

Керуючись: ст. 158-163 КАС України,

постановив:

В позові ОСОБА_2 ] до управління праці та соціального захисту населення Дубенської міської ради про визнання бездіяльності суб"єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії - відмовити за пропуском строку звернення до суду та безпідставністю позовних вимог.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Дубенський міськрайонний суд з поданням в 10-денний строк заяви про апеляційне оскарження, з наступним поданням у 20-денний строк з дня подання заяви про апеляційне оскарження апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена і без подання заяви про апеляційне оскарження у випадку подання апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення постанови.

У випадку неподання заяви про апеляційне оскарження в 10 денний строк, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Якщо буде подано заяву про апеляційне оскарження, але після цього у 20-денний строк після подання заяви про апеляційне оскарження не буде подано апеляційної скарги, постанова теж набирає законної сили.

В разі подання апеляційної скарги, постанова набирає законної сили у разі її нескасування судом апеляційної інстанції.

Суддя