Справа № 2-а-2802/10
Суддя: Дзюба М. В.
Дата ухвалення: 2010-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2 а 2802 / 10
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2010 рокум. Маріуполь

Приморський районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Дзюба М.В.,

при секретарі Петрухіной Т.Л.

з участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до УДАІ ГУМВС України в Донецькій області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

ВСТАНОВИВ:

09 червня 2010 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив скасувати винесену відносно нього постанову АН 420089 від 03.06.2010 року про притягнення його до відповідальності за ст. 122 ч. 2 КУпАП та закрити провадження у справі у звязку із відсутністю події адміністративного правопорушення.

В суді позивач підтримав позов, просив його задовольнити в повному обсязі та скасувати винесену відносно нього постанову від 03.06.2010 року про притягнення його до відповідальності за ст. 122 ч. 2 КУпАП, провадження по справі закрити. В обґрунтування посилався на те, що він в той день рухався по вул.Набережній в м.Маріуполі в лівому ряді, оскільки права смуга була зайнята та був зупинений інспектором ДПС. З протоколом був не згодний, посилався на те, що відео фіксація велась із порушенням вимог ст..14-1 КУпАП, не в автоматичному режимі, та доказів вчинення ним порушення не має.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, судом належним чином повідомлений про місце та час розгляду справи. Письмових заперечень проти позову не надав. Згідно п. 4 ст. 128 КАС України у разі неприбуття відповідача - суб'єкта владних повноважень, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин або без повідомлення ним про причину неприбуття розгляд справи не відкладається і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає позовні вимоги необґрунтованими та у задоволенні позову відмовляє з наступних підстав.

Згідно ст. 18 ч. 1 п. 1 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Постанова про притягнення фізичних осіб до адміністративної відповідальності є правовим актом індивідуальної дії (п. 3 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 2 від 06.03.2008 року).

Відповідно до п. п. 1, 3 ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачений законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 11.06.2004 № 11 „Про окремі питання, що виникають при застосуванні судами положень ст. 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення ", згідно зі ст. 245 КУпАП суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення має своєчасно, всебічно, повно й об'єктивно з'ясувати обставини справи і вирішити її в точній відповідності із законом.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Постановою АН 420879 від 03.06.2010 року на ОСОБА_1

за скоєння правопорушення, передбаченого ст. 122 ч.2 КУпАП накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 450 гривень.

Тою ж постановою його визнано винним в тому, що він 03.06.2010 року, о 10-02 годин, керуючи автомобілем НОМЕР_1, рухався по вул.Набережній, яка має дві смуги руху в одному напрямку, рухався в лівому ряді при вільному правому, чим порушив п.11.5 ПДР України.

Згідно п.11.5 ПДР України на дорогах, які мають дві чи більше смуги для руху в одному напрямку, виїзд на крайню ліву смугу для руху в тому ж напрямку дозволяється якщо праві зайняті, а також для повороту ліворуч, розвороту чи для зупинки на лівому боці дороги з однобічним рухом в населених пунктах, якщо це не суперечить правилам зупинки.

Частиною 2 ст.122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення водіями транспортних засобів правил проїзду перехресть, зупинок загального користування, проїзд на заборонений сигнал світлофора або жест регулювальника, ненадання переваги в русі маршрутним транспортним засобам, порушення правил обгону і зустрічного розїзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми світловими приладами або попереджувальними сигналами при початку руху або зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування водієм під час руху засобами звязку, не обладнаними технічними пристроями, які дозволяють вести перемови без допомоги рук, а так само порушення правил навчальної їзди тягнуть за собою накладення штрафу від 25 до 30 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

В судовому ж засіданні позивач посилався на те, що йому не розяснені права та обовязки, однак таке ствердження спростовується його підписом в протоколі АН 518784 про адміністративне правопорушення.

Щодо ствердження позивача про те. що інспектор, який його зупинив та склав протокол, не мав повноважень розглядати справу та виносити постанову, то таке ствердження спростовується п.2.3, 2.3.1 Інструкції з оформлення працівниками Державтоінспекції МВС матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 26.02.2009 N 77 , відповідно до якої розглядати від імені органів Державтоінспекції МВС справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право:…за адміністративні правопорушення, передбачені частинами першою, другою, четвертою і п'ятою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою і другою статті 122, частинами першою і другою статті 123, статтею 125, частиною першою статті 126, частинами першою і другою статті 127, частинами третьою, восьмою і дев'ятою статті 133-1 КУпАП ( 80731-10 ), - працівники Державтоінспекції МВС, які мають спеціальні звання. Інспектор ДПС ОСОБА_2 є працівником УДАІ ГУМВС України в Донецькій області та має спеціальне звання, а тому мав повноваження виносити постанову про притягнення до адміністративної відповідальності.

Щодо ствердження позивача про відсутність в його діях складу правопорушення, то суд такі доводи вважає безпідставними.

Судом витребуваний з Відділу ДАІ з обслуговування адміністративної території м.Маріуполя та АТІ Донецької області відеозапис правопорушення, скоєного ОСОБА_1 03.06.2010 року, при перегляді якого в судовому засіданні чітко видно як автомобіль НОМЕР_2, рухався по лівій смузі проїзної частини вул..Набережної в м.Маріуполі, при вільній правій. При цьому перешкод для руху у правій смузі в нього не було та вона була вільна.

Згідно п. 22.9. Інструкції МВС від 13.11.2006 р. № 1111, Використання кіно-, фото, відео- та звукозаписувальної техніки є допоміжним засобом при виявленні адміністративного правопорушення».

Таким чином, суд вважає, що подія правопорушення мала місце, в діях позивача є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, а його вина у його скоєнні доведена протоколом про адміністративне правопорушення від 03.06.2010 року АН №518784, складеним уповноваженою на те посадовою особою та який відповідає вимогам ст..256 КУпАП, та відеозаписом правопорушення, який суд відносить до показань засобів відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху і відповідно до ст..251 КУпАП України приймає як доказ. При цьому посилання позивача на невідповідність відеозапису вимогам ст..14-1 КУпАП суд вважає безпідставним, оскільки вона регламентує випадки, коли фіксування правопорушень відбувається із застосуванням технічних приладів, які працюють в автоматичному режимі та у таких випадках протокол про адміністративне правопорушення взагалі не складається.

Інших переконливих доводів та доказів в їх обґрунтування, які би ставили під сумнів справжність викладених фактів в складених щодо позивача уповноваженою посадовою особою ДПС протоколі та постанові, суду не надано.

У зв'язку з викладеним, підстав для задоволення адміністративного позову ОСОБА_1 про скасування постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 122 ч.2 КУпАП, у суду не має та у його задоволенні суд відмовляє.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 5, 10, 11, 61-163 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до УДАІ ГУМВС України в Донецькій області про скасування постанови АН №420879 від 03 червня 2010 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст..122 ч.2 КУпАП та накладення штрафу в розмірі 450 гривень відмовити.

На постанову може бути подана апеляція шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження протягом 10 днів та подальшої подачі апеляційної скарги протягом 20 днів.

Постанову в повному обсязі виготовлено 20 липня 2010 року.

Суддя Дзюба М.В.