Справа № 813/3527/14
Суддя: Глушко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2015-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2015 р. Справа № 876/380/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Глушка І.В.

суддів: Большакової О.О., Коваля Р.Й.

за участю секретаря судового засідання: Омеляновської Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Приватного підприємства "Земсервіс" на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 10.12.2014 р. по справі за позовом Приватного підприємства "Земсервіс" до Городоцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Львівській області про визнання незаконними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

встановив:

16.02.2009 року позивач - Приватне підприємство "Земсервіс" звернулось до суду із позовом до відповідача - Городоцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Львівській області про визнання незаконними та скасування податкових повідомлень-рішень.

В обґрунтування вимог позовної заяви Приватне підприємство "Земсервіс" зокрема зазначає, що заборгованість перед ЗАТ "Галичина" в сумі 370000 грн., яка виникла у 2005 pоці за договором №1 від 01.03.2005 pоку, не є безнадійною заборгованістю, оскільки листами №191 від 27.12.2007 року та №64 від 25.06.2008 року сторони продовжили строк виконання зобов'язань.

Крім того, позивач вважає, що він підставно відніс до валових витрат та сформував податковий кредит, перерахувавши ПП "Будпостачоб'єкт" за надані агентські послуги з розроблення проекту землеустрою та відведення земельних ділянок для продажу 187500 грн; та 285000 грн. витрат фізичній особі - підприємцю ОСОБА_1 за роботи по підготовці матеріалів для виконання робіт по виготовленню технічної документації по перенесенню земельних ділянок в натурі на визначені земельні ділянки, погодження техдокументації.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 10.12.2014 р. у задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду Приватне підприємство "Земсервіс" оскаржило його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав наведених у апеляційній скарзі. Просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що у задоволенні апеляційної скарги апелянта слід відмовити з наступних підстав.

Так, судом першої інстанції достовірно встановлено, що податковим органом було проведено планову виїзну перевірку Приватного підприємства "Земсервіс" з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.07.2005 року по 30.06.2008 року, за наслідками якої було складено акт від 25.12.2008 року № 1885/23-2/32409169 та донараховано позивачеві податкове зобов"язання з податку на прибуток в сумі 315937 грн., з яких 210625 грн. - основний платіж; 105312 грн. - штрафні (фінансові) санкції (податкове повідомлення-рішення №/0 від 26.01.2009 року) та податкове зобов"язання з податку на додану вартість в сумі 67312 грн., з яких 44875 грн. - основний платіж, 22437 грн. - штрафні (фінансові) санкції (податкове повідомлення-рішення №/0 від 26.01.2009 року).

Податковий орган дійшов до висновку, що позивач при визначенні бази оподаткування податку на прибуток незаконно не включив до валового доходу підприємства безнадійну заборгованість внаслідок закінчення строків позовної давності перед ЗАТ "Галичина" в сумі 370000 грн. та завищив валові витрати в сумі 472500 грн., оплачуючи надання комерційних та агентських послуг з розроблення проекту землеустрою та відведення для продажу 2-х земельних ділянок в Яворівському районі ПП "Будпостачоб"єкт" та за роботи, проведені приватним підприємцем ОСОБА_2, а також завищено податковий кредит в загальному на 44875, 00 грн. При цьому податковий орган виходив з того, що останні роботи не пов'язані з господарською діяльністю позивача.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, судом першої інстанції було вірно застосовано наступні нормативно-правові акти.

Так, згідно п.4.1 ст. 4 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" від 28.12.1994 р. № 334/94-ВР (що був чинний на час виникнення спірних правовідносин, далі - Закон № 334/94-ВР ), валовий дохід - це загальна сума доходу платника податку від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах як на території України, її континентальному шельфі, виключній (морській) економічній зоні, так і за її межами.

Відповідно до п. 1.25 ст.1 Закону № 334/94-ВР, безнадійна заборгованість - це, зокрема, заборгованість по зобов'язаннях, за якою минув строк позовної давності.

В силу п.12.1.5 ст.12 Закону № 334/94-ВР, платник податку - покупець зобов'язаний збільшити валові доходи на суму непогашеної заборгованості (її частини), визнаної у порядку досудового врегулювання спорів або судом чи за виконавчим написом нотаріуса, у податковому періоді, на який припадає перша з подій:

а) або 90-й календарний день від дня граничного строку погашення такої заборгованості (її частини), передбаченого договором або визнаною претензією;

б) або 30-й календарний день від дня прийняття рішення судом про визнання (стягнення) такої заборгованості (її частини) або вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Безповоротна фінансова допомога - це, зокрема, сума заборгованості платника податків перед іншою юридичною чи фізичною особою, що залишилася не стягнутою після закінчення строку позовної давності.(пп.1.22.1 ст.1 Закону № 334/94-ВР).

Підпунктом 4.1.6 п.4.1. ст.4 Закону № 334/94-ВР також передбачено, що валовий дохід включає : доходи з інших джерел, у тому числі, але не виключно, у вигляді, зокрема сум безповоротної фінансової допомоги, отриманої платником податку у звітному періоді, вартості товарів (робіт, послуг), безоплатно наданих платнику податку у звітному періоді, крім їх надання неприбутковим організаціям згідно з пунктом 7.11 статті 7 цього Закону та у межах таких операцій між платником податку та його відокремленими підрозділами, які не мають статусу юридичної особи, крім випадків, визначених у частині четвертій статті 3 Закону України "Про списання вартості несплачених обсягів природного газу".

Відповідно до п. 1.7 ст.1 Закону України "Про податок на додану вартість" від 03.04.1997 р. № 168/97-ВР (що був чинний на час виникнення спірних правовідносин, далі - Закон № 168/97-ВР ), податковий кредит - це сума, на яку платник податку має право зменшити податкове зобов"язання звітного періоду, визначена згідно з цим Законом.

Згідно вимог пп. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 Закону № 168/97-ВР, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 81 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з :

придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій в необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання у виробництві та/або поставці товарів (послуг) для оподатковуваних операцій у межах господарської діяльності платника податку.

Відповідно до п. 5.1 ст. 5 Закону № 334/94-ВР, для цілей оподаткування податком на прибуток валовими витратами виробництва та обігу (далі - валові витрати) визнається сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

Також, згідно приписів пп. 5.2.1 п. 5.2 ст. 5 Закону № 334/94-ВР, до складу валових витрат включаються суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, у тому числі витрати з придбання електричної енергії (включаючи реактивну), з урахуванням обмежень, установлених пунктами 5.3 - 5.7 цієї статті.

В силу абз. 4 пп. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5 Закону № 334/94-ВР, не належать до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

Відповідно до ч.1 ст.69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно ч.1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В контексті вищевикладених правових норм, судом апеляційної інстанції встановлено, наступне.

Щодо взаємовідносин Приватного підприємства "Земсервіс" з ЗАТ "Галичина".

Так, податковим органом при проведені перевірки встановлено заниження задекларованих ПП "Земсервіс" показників, відображених у рядку 02 Декларації "Коригування валових доходів", а саме підприємством до валових доходів 2 кв. 2008 року не включено протерміновану кредиторську заборгованість в сумі 370000грн.

Як слідує з акту перевірки та не заперечується позивачем, у березні 2005 року на рахунок ПП "Земсервіс" надійшли кошти в сумі 370000 грн. від ЗАТ "Галичина".

Так, позивач стверджує, що між Приватним підприємством "Земсервіс" і ЗАТ "Галичина" був укладений договір №1 від 01.03.2005 року і останній сплатив за вказаним договором позивачу 370000 грн., однак як і до перевірки, так і в ході судового розгляду даної справи, договору між позивачем та ЗАТ "Галичина" не подано.

Як наслідок, суд першої інстанції вірно виходив з того, що є невідомим предмет договору та його істотні умови, вартість, строки виконання, відповідальність сторін та можливість продовження його дії. Крім того, перевіркою також встановлено, що згідно даних бухгалтерського обліку ПП "Земсервіс" по рахунку 681 станом на 01.07.2005 року та на 30.06.2008 року обліковується кредиторська заборгованість в сумі 370000 грн.

Відповідно до пп.1.22.1 п.1.22 ст.1, пп.4.1.6 п.4.1 ст.4 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств", сума заборгованості платника податку перед іншою юридичною чи фізичною особою, що залишилась нестягнутою після закінчення строку позовної давності, перетворюється на безповоротну фінансову допомогу, яка підлягає включенню до валового доходу платника податків.

Згідно ч.2 ст.530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь - який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред"явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

В силу ч.5 ст.261 ЦК України, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред"явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Враховуючи вищевикладені правові норми, колегія суддів бере до уваги те, що Приватним підприємством "Земсервіс" не надано на розгляд суду жодних доказів, які б свідчили про пред"явлення ЗАТ "Галичина" вимоги до позивача щодо виконання його зобов"язань відповідно до умов укладеного договору або щодо повернення позивачем сплаченої йому суми.

Тому, враховуючи відсутність договору між позивачем та ЗАТ"Галичина", відсутність доказів подання контрагентом вимоги, суд першої інстанції прийшов до вірного переконання, що в даному випадку кредитор має право вимагати виконання боржником обов"язку у будь - який час, відтак перебіг позовної давності починається від дня оплати по договору.

Колегія суддів також критично оцінює посилання апелянта на листи №191 від 27.12.2007 року та №64 від 25.06.2008 року, з огляду на те, що саме звернення позивача до контрагента про продовження терміну виконання зобов"язань не може свідчити про продовження терміну дії самого договору.

Як наслідок, колегія суддів поділяє висновки суду першої інстанції та вважає, що Приватним підприємством "Земсервіс" порушено п.1.25 ст.1, пп.4.1.6 п.4.1 ст.4 ,пп.12.1.5 п.12.1 ст.12 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" заниження валового доходу за 2 квартал 2008 року на суму непогашеної заборгованості в розмірі 370000 грн.

Щодо взаємовідносин з ПП "Будпостачоб"єкт" та Приватним підприємцем ОСОБА_2 судами першої та апеляційної інстанцій встановлено наступне.

Так, 10.01.2006 року Приватне підприємство "Земсервіс" уклало договір №2 з ПП "Будпостачоб"єкт", на надання комерційних та агентських послуг з розроблення проекту землеустрою та відведення для продажу 2-х земельних ділянок в Яворівському районі Львівської області, за яким заплатило останньому 187 500 грн. Відповідно до Акту від 20.04.2006 року вищевказані роботи були виконані.

Слід зазначити, що наявні у матеріалах справи документи не містять інформації щодо конкретизації цих 2-х земельних ділянок, їх місцезнаходження, рішень органів місцевого самоврядування про їх відведення чи дозвіл на проведення землеустрою. Це також стосується матеріалів по проведенню землеустрійних робіт, перенесенню земельних ділянок в натуру на земельних ділянках: с.Дуліби (територія заводу); Дулібська с/р (Укрінтеравтосервіс); Добрянська сільська рада ( автодорога Львів-Чоп); с.Баличі (митний термінал Шегині); м.Стебник (вул.Стебницька); с.Річки (митний термінал Рава-Руська); м. Сокаль (вул.Героїв УПА); с.Дуліби (автодорога Київ-Чоп); с.Добряни (авгодорога Київ-Чоп) - на загальну суму 285000 грн., що проведені приватним підприємцем ОСОБА_2

Вищевказані роботи проведені приватним підприємцем ОСОБА_2 згідно договорів субпідряду від 01.03.2005 року та 03.09.2005 року та прийняті позивачем, як генпідрядчиком , згідно 2-х актів від 08.12.2005 року.

Однак, в обгрунтування позовних вимог Приватним підприємством "Земсервіс" не надано, а судом не здобуто письмових доказів, зокрема в матеріалах справи відсутні договори підряду самим ПП "Земсервіс", тобто відсутнє замовлення вищевказаних робіт самому позивачу. Слід зазначити, що представником позивача також не представлено доказів надання цих земельних ділянок ПП "Земсервіс" чи замовлення на виконання цих робіт третім особам, а відтак відсутні первинні документи використання їх у господарській діяльності, отримання економічного ефекту, що давало б підставу врахувати ці витрати платника при визначенні бази та об'єкта оподаткування податком на прибуток та податком на додану вартість.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що наявні в матеріалах справи договори про розроблення та виготовлення технічної документації між ТзОВ "Торговий дім "Геосистеми" та ПП "Земсервіс" датовані груднем 2006 року, тому відношення до укладення договорів субпідряду у вересні 2005 року з ПП ОСОБА_1 не мають.

В силу правових норм ст.ст.1,9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 р. № 996-XIV, господарські операції повинні підтверджуватися належними первинними документами і лише ті документи, які відповідають зазначеним Законом вимогам, можуть бути визнані допустимими засобами доказування відповідної господарської операції.

Так, колегія суддів звертає увагу на те, що всупереч вищенаведеним правовим нормам, апелянтом не надано на розгляд суду жодних доказів на підтвердження руху активів у процесі здійснення господарських операцій, інших доказів на підтвердження реальності проведених операцій, доказів виконання і придбання спірних робіт з метою використання у господарській діяльності та отримання економічної вигоди.

Як наслідок, колегія суддів вважає, що в результаті завищення валових витрат по господарській операції з ПП "Будпостачоб"єкт" в порушення п.п.7.4.1. п.7.4 ст.7 Закону України "Про податок на додану вартість" підприємством занижено податок на додану вартість в квітні 2006 року на суму 37500 грн., в березні 2008 року на 198 грн.( придбання підприємством холодильника у ТзОВ " Фокстрот") та інших порушень, зазначених в п.3.2.2 акту перевірки, загальна сума заниження податкового кредиту складає 44875грн, а тому правомірним є також донарахування позивачу податкового зобов'язання з податку на додану вартість на вищевказану суму та штрафну санкцію - 22437 грн.

Враховуючи вищенаведене, суд першої інстанції дійшов до вірного висновку про необґрунтованість та безпідставність позовних вимог, а тому у задоволенні таких слід відмовити.

Відповідно до частини першої статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Суд першої інстанції повністю виконав вказані вимоги процесуального закону, оскільки до спірних правовідносин вірно застосував норми матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення законного рішення, яке скасуванню не підлягає.

Керуючись ч.3 ст.160, ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд -

ухвалив:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства "Земсервіс" залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 10.12.2014 р. по справі № 813/3527/14 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України - з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя І.В. Глушко

Судді О.О. Большакова

Р.Й. Коваль

Ухвала складена в повному обсязі 18.09.2015 року.