Справа № 344/13348/15-а
Суддя: Татарінова О. А.
Дата ухвалення: 2015-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/344/501/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2015 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі: головуючої-судді: Татарінової О.А.,

секретаря: Канюк Х.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в м.Івано-Франківську про визнання дій неправомірними та зобов"язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 звернулася до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську (надалі - «Відповідач») про визнання неправомірними дій Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську щодо не зарахування періодів роботи вахтово-експедиційним методом з 19.06.1981 року по 10.09.1992 року в пільговому обчисленні за один рік роботи - 1 рік 6 місяців та зобов'язання Відповідача зарахувати періоди роботи з 19.06.1981 року по 10.09.1992 року за роботу в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі та районах Крайньої Півночі в пільговому обчисленні з розрахунку один рік роботи за один рік шість місяців, та здійснити перерахунок пенсії та її виплату із врахуванням пільгового стажу з 25.03.2005 року. В обгрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відмова Відповідача зарахувати періоди роботи ОСОБА_2 в районах Крайньої Півночі вахтовим методом з 19.06.1981 року по 10.09.1992 року в пільговому обчисленні (1 рік роботи як 1 рік 6 місяців) є протиправною, оскільки не ґрунтується на вимогах чинного законодавства України.

В судовому засіданні Позивач позовні вимоги підтримав та надав пояснення, аналогічні викладеним у позові.

В судове засідання Представник Відповідача - Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську - не з"явилася, надала суду письмові заперечення, в яких проти позовних вимог заперечила, посилаючись на їх необґрунтованість та безпідставність, та просила відмовити в їх задоволенні. Як зазначено в письмових запереченнях, наявність лише запису у трудовій книжці про факт роботи в районах Крайньої Півночі не є достатньою підставою для обчислення стажу з урахуванням кратності, оскільки для отримання права на пільги, передбачені Положенням про порядок призначення і виплати державних пенсій, затвердженим постановою ради Міністрів СРСР від 3 серпня 1972 року № 590, особа повинна була укласти строковий трудовий договір.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає,що заявлені позовні вимоги не підлягають до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до записів в трудовій книжці та Довідки ПАТ «Укрнафта» № 10-1286 від 17 серпня 2015 року ОСОБА_2 працював в Івано-Франківському управлінні бурових робіт машиністом автомобільного крана, машиністом автокрана, машиністом крана автомобільного з 19.06.1981 року по 10.09.1992 року вахтово-експедиційним методом в Західному Сибіру, з них:

з 19.06.1981 р. по 31.08.1986 р.- робота вахтово-експедиційним методом в місцевості, прирівняній до районів Крайньої Півночі (Ханти-Мансійсьй автономний округ Тюменської області);

з 01.09.1986 р. по 30.09.1988 р.- робота вахтово-експедиційним методом в районах Крайньої Півночі (Ямало-Ненецький автономний округ Тюменської області).

з 01.10.1988 р. по 31.07.1989 року-робота вахтово-експедиційним методом в місцевості прирівняній до районів Крайньої Півночі Ханти-Мансійсьй автономний округ Тюменської області);

з 01.08.1989 р. по 10.09.1992 р. - робота вахтово-експедиційним методом в районах Крайньої Півночі (Ямало-Ненецький автономний округ Тюменської області).

ОСОБА_2 перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську та отримує пенсію за віком, що підтверджується Пенсійним посвідченням № НОМЕР_1 від 19 грудня 2005 року.

Посилаючись на наявність в нього права на обчислення трудового стажу в пільговому обчисленні, ОСОБА_2 звернувся до Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську із заявою про перерахунок пенсії та обчислення трудового стажу роботи в місцевості, прирівняній до районів Крайньої Півночі та в районах Крайньої Півночі в пільговому обчисленні (1 рік роботи за 1 рік 6 місяців).

Листом № 268/Ш-15 від 27 серпня 2015 року Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську повідомило ОСОБА_2 про відсутність підстав для зарахування періодів роботи в районах Крайньої Півночі та в районах Крайньої Півночі в пільговому обчисленні(1 рік роботи за 1 рік 6 місяців).

На думку Позивача, рішення Відповідача про відмову в зарахуванні вищевказаних періодів роботи в пільговому обчисленні, викладене в Листі № 268/Ш-15 від 27 серпня 2015року, є неправомірним та таким, що не ґрунтується на положеннях законодавства, яким регулюються спірні правовідносини.

Частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

В той же час, в частині 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України законодавцем закріплено загальні критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені та є усталеними у практиці європейських країн. Суб'єкти владних повноважень повинні враховувати ці критерії-принципи, приймаючи рішення, вчиняючи дії, чи допускаючись бездіяльності.

Таким чином, завданням адміністративного суду є перевірка правомірності (легальності) рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень з огляду на чіткі критерії, які зазначені у частині 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

До того ж, відповідність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень передбаченим частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям перевіряється судом з урахуванням закріпленого статтею 9 Кодексу адміністративного судочинства України принципу законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закріплений статтею 9 Кодексу адміністративного судочинства України принцип законності кореспондує положенню частини 2 статті 19 Конституції України, відповідно до вимог якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

«На підставі» означає, що суб'єкт владних повноважень: 1) повинен бути утвореним у порядку, визначеному Конституцією та законами України; 2) зобов'язаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним.

«У межах повноважень» означає, що суб'єкт владних повноважень повинен приймати рішення, а дії вчиняти відповідно до встановлених законом повноважень, не перевищуючи їх. Під встановленими законом повноваженнями прийнято розуміти як ті, на наявність яких прямо вказує закон, так і повноваження, які є необхідними для реалізації суб'єктом владних повноважень своїх функцій (завдань).

«У спосіб» означає, що суб'єкт владних повноважень зобов'язаний дотримуватися встановленої законом процедури і форми прийняття рішення або вчинення дії і повинен обирати лише визначені законом засоби.

Іншими словами, при виконанні поставлених перед адміністративним судочинством завдань адміністративний суд перевіряє законність та обґрунтованість реалізації органом публічної адміністрації, його посадовою чи службовою особою компетенції (наданих законом повноважень). Критеріями такої перевірки є: відповідність оскаржуваного акта приписам, що встановлені у законі; дотримання органом меж повноважень, наданих йому законом; дослідження органом передбачених у законі обставин, що є підставою прийняття акта; збереження чинності законом, на основі якого прийнято акт; відсутність спотворення змісту закону, що покладений в основу рішення; додержання правил, строків, форми та процедури прийняття акта.

Як випливає зі змісту листа Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську №268/Ш-15 від 27 серпня 2015 року, підставою відмови ОСОБА_2 в зарахуванні періодів роботи в районах Крайньої Півночі та в районах Крайньої Півночі в пільговому обчисленні (1 рік роботи за 1 рік 6 місяців) став висновок Відповідача про відсутність укладених трудових договорів на роботу у вказаних місцевостях та ненадання інформації щодо користування пільгами відносно кратності стажу 1 рік за 1,5.

Відповідно до абзацу першого пункту 5 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», який набрав чинності з 1 січня 2004 року, період роботи до 1 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 1 січня 1991 року.

Пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, відповідно до Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10.02.1960 р. «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10.02.1960 р. № 148 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10.02.1960 р. «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півноч» Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26.09.1967 р. «Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» (абзац другий пункту 5 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»).

Пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами (абзац третій пункту 5 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»).

Статтями 1-4 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10.02.1960 р. «Про упорядкування пільг для осіб, що працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» передбачено надання всім робітникам і службовцям державних, кооперативних і громадських підприємств, установ і організацій наступних пільг: виплату надбавок до заробітної плати; надання додаткових відпусток; можливість об'єднання відпусток, але не більш як за три роки; виплату різниці між розміром допомоги по соціальному страхуванню і фактичним заробітком (включаючи надбавки) в разі тимчасової втрати працездатності.

У статті 5 вищевказаного Указу зазначено про надання додаткових пільг, в тому числі щодо зарахування одного року роботи у вказаних районах за один рік і шість місяців роботи при обчисленні стажу, що дає право на отримання пенсії за віком і по інвалідності працівникам, які переводились, направлялись або запрошувались на роботу в райони Крайньої Півночі і в місцевості, прирівняні до районів Крайньої Півночі, з інших місцевостей країни, за умови укладення ними трудових договорів про роботу в цих районах строком на п'ять років, а на островах Північного Льодовитого океану - два роки.

Статтею 3 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26.09.1967 р. № 1908-VII «Про розширення пільг на осіб, що працюють у районах Крайньої Півночі і у місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» встановлено скоротити тривалість трудового договору, що дає право на отримання пільг, передбачених статтею 5 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10.02.1960 р., з п'яти до трьох років та надавати зазначені пільги особам, які прибули в ці райони і місцевості з власної ініціативи, за умови укладення ними трудових договорів на строк три роки, а на островах Північного Льодовитого океану - два роки.

Про надання пільг, передбачених статтями 1-4 Указу від 10.02.1960 р., незалежно від наявності письмового строкового трудового договору, а пільг, передбачених статтею 5 Указу від 10.02.1960 р., - за умови укладання трудового договору, йдеться і в Інструкції про порядок надання пільг особам, які працюють у районах Крайньої Півночі і у місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, затвердженої постановою Державного комітету Ради Міністрів СРСР з питань праці і заробітної плати та Президії ВЦРПС від 16.12.1967 р. № 530/П-28 (надалі - «Інструкція»).

За змістом пункту 7 Інструкції трудові договори на певний строк (три або два роки) укладаються у письмовій формі міністерствами, відомствами, центральними установами, а також підприємствами, установами та організаціями, які розташовані в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, з працівниками, які прибули на роботу в ці місцевості з інших районів держави.

Згідно з пунктом 6 Інструкції пільги, передбачені Указами від 10.02.1960 р. і від 26.09.1967 р., надаються працівникам експедицій, цілорічних партій, нафторозвідок, загонів, які розташовані (базуються) у районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, а також працівникам експедицій та інших геологорозвідувальних і топографо-геодезичних організацій, які розташовані (базуються) поза районами Крайньої Півночі і місцевостями, прирівняними до районів Крайньої Півночі, направленим на роботу в райони Крайньої Півночі і в місцевості, прирівняні до районів Крайньої Півночі, в цілорічні партії, нафторозвідки, загони.

Відповідно до пункту 5.9 Основних положень про вахтовий метод організації робіт, затверджених постановою Держкомпраці СРСР, Секретаріату ВЦРПС та Міністерства охорони здоров'я СРСР від 31.12.1987 р. № 794/33-82, працівникам підприємств та організацій, які виїжджають для виконання робіт вахтовим методом у райони Крайньої Півночі або в прирівняні до них місцевості з інших районів держави, надаються пільги, передбачені статтями 1, 2, 3, 4 Указу від 10.02.1960 р.

Про надання таким працівникам пільг, передбачених статтею 5 Указу від 10.02.1960 р., у вказаній постанові не зазначено.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що робота ОСОБА_2 до 1991 року вахтовим методом по 15 днів у місяць в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, за трудовим договором з підприємством, що не було розташоване у цих районах, не дає йому права на пільги з кратного обчислення трудового стажу (один рік за один рік і шість місяців), оскільки відповідно до вимог законодавства, яке регулює спірні правовідносини, для отримання права на пільги, передбачені вищенаведенною статтею, особа повинна укласти строковий трудовий договір.

При цьому, в контексті спірних правовідносин Суд також вважає за необхідне звернути увагу на розмежування понять «документи, які підтверджують право на пільгове обчислення страхового стажу» та «умови пільгового обчислення страхового стажу».

Так, перелік документів, які підтверджують право на пільгове обчислення страхового стажу, визначено абзацом третім пункту 5 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», за змістом якого пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами.

Умови ж пільгового обчислення страхового стажу визначено статтею 5 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10.02.1960 р. «Про упорядкування пільг для осіб, що працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» та Інструкцією про порядок надання пільг особам, які працюють у районах Крайньої Півночі і у місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, затвердженої постановою Державного комітету Ради Міністрів СРСР з питань праці і заробітної плати та Президії ВЦРПС від 16.12.1967 р. № 530/П-28. Відповідно до положень даних нормативно-правових актів, такими умовами є укладення з особами строкових трудових договорів про роботу в цих районах.

При цьому, для отримання права на пільгове обчислення страхового стажу в особи повинні бути наявні як документи, які підтверджують право на пільгове обчислення страхового стажу (трудова книжка, або письмовий трудовий договір, або довідка, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами), так і умови пільгового обчислення страхового стажу (факт укладення з особами строкових трудових договорів про роботу в цих районах) в сукупності.

Суд також звертає увагу на те, що з метою повного та об'єктивного вирішення даної адміністративної справи та прийняття законного та обґрунтованого судового рішення Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області звертався із судовим запитом до Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» Прикарпатське управління бурових робіт з вимогою надати інформацію про те, чи укладалися з ОСОБА_2 строкові трудові договори про роботу в районах Західного Сибіру та розповсюдження на ОСОБА_2 пільг по обчисленню стажу за цей період.

Листом № 01-2597 від 18 вересня 2015 року Публічне акціонерне товариство «Укрнафта» Прикарпатське управління бурових робіт повідомило Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області про те, що працівники управління працювали вахтово-експедиційним методом по безстрокових трудових договорах. Строкові трудові договори з працівниками Івано-Франківського УБР не укладалися, оскільки вони являлися постійними працівниками Івано-Франківського УБР.

Щодо періодів стажу роботи після 1991 року, чинним законодавством не передбачено врахування цих періодів роботи в пільговому обчисленні.

Тимчасовою Угодою між Урядом України і Урядом Російської Федерації про гарантії прав громадян,які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, в галузі пенсійного забезпечення від 15 січня 1993 року встановлені спеціальні правила врахування таких періодів роботи лише при визначенні права на пенсію, а не при обчисленні розміру стажу.

Враховуючи вищевикладені обставини, зважаючи на вимоги законодавства, яке регулює спірні правовідносини, Суд дійшов висновку про те, що за умови відсутності факту укладених строкових трудових договорів з позивачем на роботу в районах, прирівняних до районів Крайньої Півночі та в районах Крайньої Півночі, ОСОБА_2 не має права на обчислення трудового стажу в пільговому обчисленні з розрахунку 1 рік роботи за 1 рік 6 місяців.

За таких обставин, рішення Відповідача, викладене в Листі № 268/Ш-15 від 27 серпня 2015 року, є законним і обґрунтованим.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, Суд дійшов висновку про те, що заявлені позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного,керуючись статтями 2, 7, 8, 9, 99, 100, 158, 159, 160, 161, 162, 163, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в м.Івано-Франківську про визнання дій неправомірними та зобов"язання вчинити певні дії-відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області.

Суддя О.А.Татарінова