Справа № 2-а-3041/11
Суддя: Бутенко С. Б.
Дата ухвалення: 2011-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Комсомольський міський суд Полтавської області
Справа № 2а-3041/11
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2011 року м. Комсомольськ

Суддя Комсомольського міського суду Полтавської області, як адміністративного суду, ОСОБА_1, розглянувши у скороченому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в м. Комсомольську Полтавської області про визнання дій протиправними та зобовязання здійснити перерахунок та виплату пенсії,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому посилаючись на порушення відповідачем його права на одержання державної та додаткової пенсії в розмірах, встановлених ст.ст. 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі - Закон), просить визнати дії відповідача протиправними та зобовязати Управління Пенсійного фонду України в м. Комсомольську Полтавської області здійснити перерахунок та виплату йому, як постраждалому внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії інваліду П групи, державної пенсії в розмірі не менше 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, починаючи з 18.03.2003 р. та в подальшому проводити нарахування та виплату пенсії відповідно до зазначених норм Закону.

Представник відповідача позов не визнала, 17.05.2011 р. подала до суду письмові заперечення проти позову.

Розглянувши справу без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі, оцінивши повідомлені позивачем та відповідачем обставини, достатні для прийняття законного і обґрунтованого судового рішення, проаналізувавши соціальне законодавство, яке діяло в зазначений період, суд находить позов обґрунтованим та таким, що підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступних мотивів.

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

По справі встановлено, що позивач є постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії. З 18 березня 2003 року довічно йому встановлено другу групу інвалідності по захворюванню, повязаному з виконанням обовязків військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, і з цього часу він одержує пенсію по інвалідності на підставі Закону України від 09 квітня 1992 року № 2262-XII "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (назва із змінами, внесеними згідно із Законом України від 04.07.2002 р. № 51-IV, у редакції Закону України від 04.04.2006 р. № 3591-IV), Закону України від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в м. Комсомольську Полтавської області, що визнано відповідачем та підтверджується посвідченням серії АД № 027996, виданим позивачеві 29.07.2004 р., посвідченням серії А № 418936, виданим 27.03.2003 р., довідкою МСЕК серії КИО-1№ 186880, протоколом № 18190 від 03.07.2003 р. (а.с. 10-12, 27).

Згідно статті 11 Закону України № 2262-XII від 09 квітня 1992 pоку "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", умови, норми і порядок пенсійного забезпечення військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, визначаються Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" і цим Законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 54, абз. 3 ст. 50 Закону України від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі Закон № 796-ХІІ) у редакції Законів України від 17.06.93 р. № 3285-XII, від 06.06.96 р. № 230/96-ВР особам, віднесеним до категорії 1, розмір державної пенсії по II групі інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, повязаного з Чорнобильською катастрофою, в усіх випадках не може бути нижчим 8 мінімальних пенсій за віком та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю 75 процентів мінімальної пенсії за віком.

Наявність такого права у позивача, що гарантується загальнообовязковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення (частина друга статті 46 Конституції України), є визначальним для вирішення даного спору.

Постанови Кабінету Міністрів України від 03.01.2002 р. № 1 "Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету", від 28.05.2008 р. № 530 "Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян" та від 16.07.2008 р. № 654 "Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян", якими керується відповідач при визначенні розміру пенсій позивача, істотно звужують обсяг встановлених законом прав громадян, тому не можуть застосовуватись до спірних правовідносин.

Уповноваження Кабінету Міністрів України визначати Порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи (частина пята статті 54 Закону № 796-ХІІ), на що посилається в своїх запереченнях представник відповідача, не є правом змінювати встановлений Законом розмір пенсій та звужувати зміст та обсяг прав громадян.

Виходячи із принципу верховенства права, відповідно до якого Конституція України має найвищу юридичну силу, а людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, пріоритетності законів над підзаконними нормативними актами, при визначенні розміру пенсій позивачу застосуванню підлягають частина перша статті 50 та частина четверта статті 54 Закону № 796-ХІІ в редакції Законів України від 17.06.93 р. № 3285-XII, від 06.06.96 р. № 230/96-ВР, що діє після визнання Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 р. № 10-рп/2008 такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) змін, внесених підпунктами 12, 15 пункту 28 розділу II Закону України від 28.12.2007 р. № 107-VI.

Доводи відповідача щодо неврегульованості механізму реалізації положень статей 50 та 54 Закону № 796-ХІІ, згідно яких при визначенні розміру пенсії та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, за основу їх нарахування береться мінімальна пенсія за віком, не приймаються судом до уваги.

За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначено лише абз. 1 ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року № 1058-IV у редакції Закону України від 23.12.2004 р. № 2291-IV, згідно якого мінімальна пенсія за віком дорівнює прожитковому мінімуму, встановленому для осіб, що втратили працездатність.

Визначення мінімального розміру пенсії за віком виключно цим Законом (стаття 5 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування"), означення прожиткового мінімуму як базового державного соціального стандарту, на основі якого визначаються розміри основних соціальних гарантій: мінімальних розмірів заробітної плати та пенсії за віком, інших видів соціальних виплат і допомоги (Закони України "Про прожитковий мінімум" від 15 липня 1999 року № 966-14 та "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" від 05 жовтня 2000 року № 2017-III), дають підстави до застосування вищезазначеної норми закону до спірних правовідносин.

Положення ч. 3 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" не є підставою для відмови в реалізації соціальних прав та державних соціальних гарантій громадян, визначених Конституцією України.

Пенсійний фонд України діє у відповідності до Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 жовтня 2007 р. № 1261, і здійснює свої повноваження на підставі п. 15 зазначеного Положення через створені в установленому порядку територіальні управління. Відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" рішення щодо призначення, донарахування, перерахунок пенсії приймаються територіальними органами Пенсійного фонду України за місцем проживання пенсіонерів, тому заперечення відповідача, що Управління Пенсійного фонду України в м. Комсомольську Полтавської області не повинно відповідати за даним адміністративним позовом є безпідставним.

Відсутність бюджетного фінансування передбачених Законом розмірів державної та додаткової пенсії особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, не може бути причиною невиконання покладених на органи Пенсійного фонду України зобов'язань.

Виходячи з вищезазначених правових норм, частини другої статті 6, частини другої статті 19 Конституції України, що зобовязує органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, здійснення нарахування основної та додаткової пенсії позивачеві на підставі нормативно-правових актів, які суперечать Конституції та Закону України, є протиправним.

Разом з тим, призначення позивачу з 01.01.2008 р. по 22.05.2008 р. пенсії для інвалідів П групи, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, в розмірі, встановленому Законом України від 28.12.2007 р. № 107-VI, відповідає чинному на той час законодавству і дії відповідача в цій частині є правомірними. У звязку із визнанням Конституційним Судом України такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) змін, внесених підпунктами 12, 15 пункту 28 розділу II Закону України від 28.12.2007 р. № 107-VI, розміри пенсій інвалідам П групи, що встановлені даним Законом, а саме: державної пенсії - 200 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, - 20 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, з 22 травня 2008 року застосуванню не підлягають.

Згідно частини третьої статті 67 Закону № 796-ХІІ в редакції Закону України від 05.10.2006 р. № 231-V розмір пенсії, визначений відповідно до статті 54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4, має підвищуватися у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

Отже, підставою для перерахунку пенсій позивача, є його право на пенсію в розмірі, встановленому ст.ст. 50, 54 Закону № 796-ХІІ у редакції Законів України від 17.06.93 р. № 3285-XII, від 06.06.96 р. № 230/96-ВР, та встановлення нового прожиткового мінімуму на одну особу в розрахунку на місяць, що його визначено Законами України "Про затвердження прожиткового мінімуму на 2003 рік" від 15.11.2001 р. № 2780-III, "Про затвердження прожиткового мінімуму на 2004 рік" від 11.05.2004 р. № 1704-IV, "Про Державний бюджет України на 2005 рік" від 23.12.2004 р. № 2285-IV, "Про Державний бюджет України на 2006 рік" від 20.12.2005 р. № 3235-IV, "Про Державний бюджет України на 2007 рік" від 19.12.2006 р. № 489-V, "Про Державний бюджет України на 2008 рік" від 28.12.2007 р. № 107-VІ, "Про Державний бюджет України на 2009 рік" від 26.12.2008 р. № 835-VI, "Про встановлення прожиткового мінімуму та мінімальної заробітної плати" від 20.10.2009 р. № 1646-VI, "Про Державний бюджет України на 2010 рік" від 27.04.2010 р. № 2154-VI, "Про Державний бюджет України на 2011 рік" від 23.12.2010 р. № 2857-VI.

Визначаючи способи захисту порушеного права позивача, суд виходить за межі заявлених позовних вимог, на які у відповідності до ч. 3 ст. 99 КАС України, п. 3 ч. 1 ст. 268 ЦК України позовна давність не поширюється, та враховуючи право позивача на одержання пенсії по інвалідності з 18.03.2003 р. в розмірі, не нижчому 8 мінімальних пенсій за віком, та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, в розмірі 75 процентів мінімальної пенсії за віком, зобовязує відповідача здійснити відповідний перерахунок пенсії позивача за період з 18 березня 2003 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року по день ухвалення судового рішення по справі.

У відповідності до статті 63 Закону № 796-XII фінансування витрат, пов'язаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок коштів державного бюджету, проте, оскільки на органи Пенсійного фонду України покладено обовязок призначення, донарахування, перерахунку пенсії та підготовки документів для її виплати, зобовязання відповідача провести відповідний перерахунок пенсії, є достатнім для поновлення порушеного права позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 8-11, 158-162, 183-2, 185, 186 КАС України, суд,

р і ш и в:

Позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в м. Комсомольську Полтавської області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_2 за період з 18 березня 2003 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року по 23 травня 2011 року: пенсії по інвалідності, що настала внаслідок Чорнобильської катастрофи, у розмірі не менше 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірі 75 процентів мінімальної пенсії за віком, встановленої абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", з урахуванням проведених за цей період виплат.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Зобовязати відповідача виконати постанову негайно.

Постанова, прийнята у скороченому провадженні, крім випадків її оскарження в апеляційному порядку, є остаточною і набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного адміністративного суду через Комсомольський міський суд Полтавської області протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя підпис ОСОБА_1

З оригіналом вірно. Суддя С.Б. Бутенко