Справа № 2-а-740/12
Суддя: Адамович О. Й.
Дата ухвалення: 2012-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-740/12
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2012 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира у складі:

головуючого судді Адамовича О.Й.,

при секретарі Агейчевій Ю.А.,

з участю позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Житомирі в порядку письмового провадження адміністративний позов ОСОБА_1 до УДАІ МВС України в Житомирській області про визнання дій інспектора ДПС ВДАІ м.Житомира ОСОБА_2 незаконними та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення серії АМ1 №133198 від 26.06.2012 року, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до УДАІ МВС України в Житомирській області, інспектора ДПС ВДАІ Богунського РВ м.Житомира старшого сержанта міліції ОСОБА_2 в якому просить визнати дії інспектора Денисевича В.А. незаконними та скасувати постанову АМ1 №133198 від 26.06.2012 року про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 122 КупАП.

В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала та пояснила, що адміністративного правопорушення не вчиняла. 26.02.2012 року на перехресті вулиць Московської та Львівської позивачкою була здійснена зупинка аби пропустити пішоходів, що рухались по пішохідному переходу. Раптово з невідомих їй причин в машині вимкнувся двигун. При неодноразових спробах запустити двигун не вдалося. Таким чином, через технічні несправності автомобіля подальший рух був неможливим, тому за допомогою перехожих автомобіль довелося відштовхнути до найближчого небезпечного місця аби не заважати учасникам дорожнього руху. Вважає, що в її діях не вбачається ніякого порушення оскільки було ввімкнуто аварійну світлову сигналізацію, створені всі безпечні умови для дорожнього руху та не завдано своїми діями шкоди. За умови крайньої необхідності позивачка зупинилась під знаком «Зупинка заборонена», хоча зі слів позивачки нею дійсно не було помічено знак 3.34 внаслідок переживань даної ситуації. На всі неодноразові пояснення інспектору ДПС стосовно того, що вона не порушувала правил дорожнього руху при зупинці до позитивного результату не привели. Внаслідок чого було складено протокол про адміністративне правопорушення та винесено постанову. Крім того на неодноразові пояснення позивачки інспектор ДПС не звертав уваги і не дозволив їх написати, наполягав тільки на підписі протоколу, який позивачка відмовилася підписати. Позивач вважає що як в протоколі так і в постанові відсутні будь-які посилання працівників ДАІ на допустимі докази того, що позивачем було скоєно правопорушення.

Відповідач в судове засідання не зявився, надіслав заяву про розгляд справи за відсутності його представника в якій також вказав, що позовні вимоги не визнає в повному обсязі. Враховуючи думку позивача суд вважає за можливе слухати справу за відсутності відповідача.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши у сукупності зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

26.06.2012 року о 13 год. 05 хв. інспектором ДПС ВДАІ Богунського РВ м.Житомира старшим сержантом міліції ОСОБА_2 було складено протокол про адміністративне правопорушення про те, що по вул. Московська ОСОБА_1 здійснила зупинку в зоні дії знака 3.34 «Зупинка заборонена» керуючи автомобілем ЗАЗ 110206 д/з АМ0477АН за що передбачена відповідальність за ст.122 КУпАП (а.с.5).

При складанні протоколу ОСОБА_1 як особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення пояснень не надала та відмовилася підписати протокол. На підставі протоколу про адміністративне правопорушення позивача постановою від 26.06.2012 року притягнуто до адміністративної відповідальності і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 гривень (а.с.6).

Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст.256 КУпАП, якою встановлено вимоги щодо змісту протоколу про адміністративне правопорушення, протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

В судовому засіданні ОСОБА_1зазначила, що була позбавлена можливості викласти свої пояснення в протоколі, оскільки інспектор ДАІ наполягав на попередньому підписанні протоколу.

З отриманих в судовому засіданні пояснень вбачається, що причиною зупинки у місці на яке розповсюджується дія знаку 3.34 «Зупинка заборонена» стала поломка автомобіля, яка сталася посеред дороги і саме з метою усунення перешкод у русі іншим транспортним засобам позивачем було відштовхнуто автомобіль з проїздної частини дороги в ліву сторону на місце де заборонена зупинка, що зясувалося пізніше.

Відповідно до п.1.5 ПДР дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоровю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Особа, яка створила такі умови, зобовязана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо не можливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити підрозділ міліції, власника дороги або уповноважений ним орган.

Згідно п.2.3 ПДР, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобовязаний не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху.

У разі вимушеної зупинки в місці, де зупинку заборонено, водій повинен вжити всіх заходів, щоб прибрати транспортний засіб, а за неможливості це зробити діяти згідно з вимогами пунктів 9.9 9.11правил дорожнього руху.

Суд вважає, що позивачем були вжиті відповідні заходи з метою виконання вищезазначених вимог ПДР та розцінює зупинку в забороненому місці як крайню необхідність.

Згідно ст. 17 КУпАП особа, яка діяла в стані крайньої необхідності, необхідної оборони або яка була в стані неосудності, не підлягає адміністративній відповідальності.

Стаття 18 КУпАП визначає, що не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Згідно ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Оскільки позивач при складанні протоколу про адміністративне правопорушення не погодився з фактом адміністративного правопорушення та надав в судовому засіданні пояснення про те, що з протоколом не згоден, тому протокол не є безумовним доказом вини позивача.

Враховуючи, що відповідач не спростував доводів позивача щодо вчинення порушення в умовах крайної необхідност відповідно до ч.2 ст. 71 КАС України, суд прийшов до висновку про неправомірность постанови про накладення адміністративного стягнення.

Згідно ст.ст. 247, 293 КУпАП у звязку з вчиненням дії особою в стані крайньої необхідності суд скасовує оскаржувану постанову і закриває провадження по справі.

Відповідно до ч.2 ст.171-2 КАС України рішення місцевого загального суду як адміністративного суду у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності є остаточним і оскарженню не підлягає.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст.17, 18, 247, 251, 293 КУпАП України, ст.ст. 71, 162, 163, 171-2 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до УДАІ МВС України в Житомирській області задовольнити.

Постанову старшого сержанта ДПС ВДАІ Богунського РВ м. Житомира АМ1 №133198 від 26.06.2012 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.122 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 255 гривень скасувати, провадження у справі закрити.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя О. Й. Адамович