Справа № 826/9591/15
Суддя: Кротюк О.В.
Дата ухвалення: 2015-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

29 вересня 2015 року (в порядку письмового провадження) № 826/9591/15

за позовом ОСОБА_1 ОСОБА_2
до Голови Верховної Ради України Гройсмана Володимира Борисовича Апарату Верховної Ради України
про визнання протиправними дій, зобов'язати вчинити дії
Суддя: Кротюк О.В.

Обставини справи:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулись ОСОБА_1, ОСОБА_2 з позовом до Голови Верховної Ради України Гройсмана В.Б., Апарату Верховної ради України.

Позивачі просять суд визнати незаконними дії Голови ВРУ Гройсмана В.Б. що виявилися у дорученні Апарату ВРУ зняти з розгляду як відкликаний законопроект № 1692-1 від 27 січня 2015 року «Про поліцію і поліцейську діяльність»; визнати незаконними дії Апарату ВРУ, що виявилися у знятті з розгляду законопроекту № 1692-1 від 27 січня 2015 року «Про поліцію і поліцейську діяльність» та зазначення про це в базі даних законопроектів веб-сайту ВРУ; зобов'язати Голову ВРУ Гройсмана В.Б. та Апарат ВРУ вчинити дії на поновлення законопроекту № 1692-1 від 27 січня 2015 року «Про поліцію і поліцейську діяльність» в стані (статусі), в якому він перебував до 13 травня 2015 року та виключити з бази даних законопроектів веб-сайту ВРУ відомості про зняття його з розгляду.

Відповідачі заперечили проти позовних вимог, з підстав, викладених у письмовому запереченні, долученому до матеріалів справи.

В порядку ч.4 ст.122 КАС України судом ухвалено про подальший розгляд справи в порідку письмового провадження.

Розглянувши подані позивачем та представником відповідачів документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

встановив:

12.01.2015 в Апараті Верховної Ради України зареєстровано поданий народним депутатом України Луценком Ю.В. проект Закону «Про Національну поліцію» за № 1692.

Відповідно до положень ст. 100 Регламенту Верховної Ради України альтернативними вважаються законопроекти, які містять положення, що регулюють однакове коло питань та повторюють за суттю положення щодо регулювання одних і тих же суспільних відносин.

27.01.2015 народними депутатами України ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 ОСОБА_12 та ОСОБА_2 подано проект Закону «Про поліцію і поліцейську діяльність», який за суттю був альтернативним до законопроекту № 1692, а тому зареєстрований в Апараті парламенту під № 1692-1.

15.04.2015 народним депутатом України Луценком Ю.В. проект Закону «Про Національну поліцію» відкликано.

13.05.2015 в Апараті Верховної Ради України зареєстровано заяву ініціатора законопроекту ОСОБА_7 та інших народних депутатів України адресовану Голові Верховної Ради України Гройсману В.Б. про відкликання у порядку ст. 104 Регламенту Верховної Ради України проекту Закону «Про поліцію і поліцейську діяльність».

Головою Верховної Ради України 13.05.2015 на заяву ініціатора законопроекту ОСОБА_7 та інших народних депутатів України про відкликання законопроекту №1692-1 від 27.01.2015 здійснено наступну резолюцію «ОСОБА_13 та ОСОБА_5 для врахування».

За наслідком вказаного, інформація про відкликання про відкликання законопроекту №1692-1 від 27.01.2015 була занесена до наявної бази даних відповідальними виконавцями Головного організаційного управління у день її надходження.

Позивачі мотивують порушення своїх прав тим, що вказане здійснено з порушенням положень ст..104 Регламенту, а тому порушує їх права оскільки позбавляє їх фактичної реалізації права законодавчої ініціативи.

Стаття 161 КАС України встановлює, що під час прийняття постанови суд вирішує, зокрема:

1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.

У відповідності до положень частини 1 статті 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно положень статті 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Право законодавчої ініціативи у Верховній Раді України належить Президентові України, народним депутатам України та Кабінету Міністрів України (ст. 93 Конституції України 254к/96-ВР від 28.06.1996).

Згідно положень ст.. 12 ЗУ "Про статус народного депутата України" (№2790-XII від 17.11.1992) встановлено, що народний депутат має право законодавчої ініціативи, яке реалізується у формі внесення до Верховної Ради України:

1) законопроекту;

2) проекту постанови;

3) іншої законодавчої пропозиції.

Порядок внесення законопроекту, проекту постанови чи іншої законодавчої пропозиції на розгляд Верховної Ради України та порядок їх розгляду визначаються законом про Регламент Верховної Ради України.

У відповідності до положень ч. 5. ст. 89 ЗУ «Про Регламент Верховної Ради України» (№ 1861-VI від 10.02.2010, далі - Закон про регламент) право законодавчої ініціативи здійснюється шляхом внесення до Верховної Ради:

1) проектів законів, постанов;

2) проектів інших актів Верховної Ради;

3) пропозицій до законопроектів;

4) поправок до законопроектів.

Статтею 104 Закону про регламент врегульовано процедуру відкликання законопроектів яка полягає в наступному.

Законопроект може бути відкликаний суб'єктом права законодавчої ініціативи, який його вніс, до включення такого законопроекту до порядку денного сесії Верховної Ради.

Законопроект, включений до порядку денного сесії Верховної Ради, до його прийняття Верховною Радою в першому читанні за основу може бути відкликаний за рішенням Верховної Ради і знятий з розгляду.

Порушення питання про відкликання законопроекту здійснюється шляхом подання письмової заяви ініціатором внесення - суб'єктом права законодавчої ініціативи на ім'я Голови Верховної Ради України.

Відкликаний законопроект знімається з розгляду із відповідним зазначенням про це в базі даних законопроектів електронної комп'ютерної мережі веб-сайту Верховної Ради.

Аналіз вказаних положень норм закону дає підстави суду зробити такі висновки.

Законопроект який не включено до порядку денного може бути відкликаний суб'єктом права законодавчої ініціативи, який його вніс. Для цього будь-якого рішення Верховної Ради України приймати не потрібно.

В той же час, законопроект, включений до порядку денного сесії Верховної Ради, до його прийняття Верховною Радою в першому читанні за основу може бути відкликаний за рішенням Верховної Ради і знятий з розгляду.

Як встановлено судом з матеріалів справи (відомостей електронної реєстраційної карти з сайту ВРУ відносно проекту Закону про поліцію і поліцейську діяльність) законопроект № 1692-1 від 27 січня 2015 було включено до порядку денного постановою ВРУ від 05.02.2015 року.

Відтак його відкликання повинно бути оформлено на підставі та в порядку положень ч. 2 ст.104 Закону про регламент.

Відповідне письмове доручення від 13 травня 2015 року голови ВРУ Гройсмана В. Б. містить відмітку «для врахування». Жодні відомості щодо вчинення конкретних дій по внесенню інформації щодо відкликання законопроекту № 1692-1 від 27 січня 2015 та зняття його з розгляду у ньому відсутні.

Разом з тим, у відповідності до положень ч.1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Як встановлено судом з матеріалів справи народні депутати ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є суб'єктами законодавчої ініціативи по відношенню до законопроекту № 1692-1 від 27 січня 2015.

Враховуючи те, що законодавча ініціатива була реалізована позивачами за наслідком чого законопроект № 1692-1 від 27 січня 2015 було включено до порядку денного постановою ВРУ від 05.02.2015 року, суд дійшов до висновку про відсутність порушення прав та інтересів позивачів.

Відтак в позові слід відмовити

Інші доводи і заперечення сторін не спростовують встановленого вище судом.

Оскільки позовні вимоги задоволенню не підлягають, то судові витрати позивачів не відшкодовуються.

Керуючись ст.. 9, 71, 159, 163 КАС України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст.. 254 КАС України. Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги в порядку і строки, встановлені ст..186 КАС України.

Суддя О.В. Кротюк