Справа № 802/2848/14-а
Суддя: Мультян Марина Бондівна
Дата ухвалення: 2015-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

23 вересня 2015 р. Справа № 802/2848/14-а

Вінницький окружний адміністративний суд в складі

Головуючого судді Мультян Марини Бондівни,

Суддів: Воробйової Інни Анатоліївни

ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання: Щербацької О.С.

позивача: ОСОБА_2

представників сторін:

позивача: ОСОБА_3

відповідача: ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_2

до: Державної пенітенціарної служби України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача управління Державної пенітенціарної служби України у Вінницькій області

про: скасування наказів, поновлення на службі, стягнення забезпечення за час вимушеного прогулу

ВСТАНОВИВ:

25 липня 2014 року до Вінницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом звернувся ОСОБА_2 до Державної пенітенціарної служби України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача управління Державної пенітенціарної служби України у Вінницькій області про скасування наказів, поновлення на службі, стягнення забезпечення за час вимушеного прогулу.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що наказом Державної пенітенціарної служби України №271/ОД-1 від 05 червня 2014 року його звільнено зі служби в Державній кримінально-виконавчій службі України, а наказом Державної пенітенціарної служби України №83/ОС-14 від 26 червня 2014 року останнього звільнено у відставку з посади начальника Літинської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України у Вінницькій області у відповідності з п. 66 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ звільнено у відставку за п. 65. Так, на думку позивача вказані накази є незаконними, оскільки, у день його звільнення він перебував на стаціонарному лікуванні. Крім того, позивач зазначив, що його не було ознайомлено з наказами №271/ОД-1 від 05 червня 2014 року та №83/ОС-14 від 26 червня 2014 року. Тому позивач звернувся до суду із адміністративним позовом, у якому просить визнати незаконними та скасувати накази голови Державного департаменту України з питань виконання покарань №271/ОД-1 від 05 червня 2014 року та №83/ОС-14 від 26 червня 2014 року, зобовязати відповідача поновити його на займаній посаді з 26 червня 2014 року та виплатити грошове забезпечення за час вимушеного прогулу.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 17 вересня 2014 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 04 грудня 2014 року постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 17 вересня 2014 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 02 липня 2015 року постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 17 вересня 2014 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 04 грудня 2014 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

На підставі проведеного автоматизованого розподілу зазначену справу передано для розгляду судді Вінницького окружного адміністративного суду Мультян Марині Бондівні та прийнято до провадження.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні заявлений адміністративний позов підтримали в повному обсязі та просили позов задовольнити посилаючись на обставини викладені у позовній заяві.

Представник відповідача та третьої особи проти задоволення адміністративного позову заперечував просив відмовити у його задоволенні.

Заслухавши пояснення учасників судового засідання, оцінивши наявні у справі докази, на засадах всебічного, повного і об'єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що адміністративний позов не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

В березні місяці 2014 року до Одеського територіального відділу внутрішньої безпеки Державної пенітенціарної служби України надійшла інформація про те, що начальник Літинської виправної колонії №123 використовує засуджених, які утримуються та відбувають покарання у дільниці соціальної реабілітації при Літинській виправній колонії №123 у кількості трьох осіб для проведення ремонтних та інших робіт у приватному помешканні у місті Вінниці, що належить сину начальника вказаної установи ОСОБА_5, в звязку з цим проведено службове розслідування, яке затверджено 26.04.14 р. начальником управління Державної пенітенціарної служби України у Вінницькій області Так, за результатами службового розслідування, що відображено у висновку, у відповідності до якого, начальник Літинської виправної колонії №123 ОСОБА_2 заслуговує на притягнення до суворої дисциплінарної відповідальності за зухвале ігнорування вимог Кримінального кодексу України, Кримінально-виконавчого кодексу України та нормативно-правових актів Державної пенітенціарної служби України, низькі морально-етичні якості, порушення норм професійної етики, підриву авторитету та дискримінації працівника Державної пенітенціарної служби України (а.с.15-17).

За даним фактом внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000048 за ознаками злочину передбаченого частиною 1 статті 364 Кримінального кодексу України. Але, постановою старшого слідчого в особливо важливих справах прокуратури Вінницької області ОСОБА_6 від 31 травня 2014 року дане кримінальне провадження закрито, у звязку із малозначністю вчиненого ОСОБА_2 діяння (а.с.13-14).

05 травня 2014 року Державною пенітенціарною службою України видано наказ №213/ОД-14 про проведення службового розслідування з метою встановлення причин і обставин події за участю начальника Літинської виправної колонії №123 полковника внутрішньої служби ОСОБА_2 (а.с.44-50).

В ході проведеного службового розслідування виявлено факт грубого порушення начальником Літинської виправної колонії №123 ОСОБА_2 дисципліни, а також вимог Кримінально-виконавчого кодексу України та нормативно-правових актів Державної пенітенціарної служби України, що виражалося у безпідставному та безоплатному використанні засуджених підпорядкованої позивачу установи для здійснення ремонтних робіт у приватному помешканні.

За наслідками повторного службового розслідування головою Державної пенітенціарної служби України 06 травня 2014 року затверджено висновок, згідно до якого, запропоновано звільнити начальника Літинської виправної колонії №123 ОСОБА_2 з Державної кримінально-виконавчої служби України (а.с.46-48).

На підставі виявлених порушень Державною пенітенціарною службою України 05 червня 2014 року видано наказ №271/ОД-1 про результати службового розслідування за фактом надзвичайної події за участю начальника Літинської виправної колонії №123 полковника внутрішньої служби ОСОБА_2, яким останнього звільнено зі служби в Державній кримінально-виконавчій службі України (а.с.10).

Крім того, наказом Державної пенітенціарної служби України №83/ОС-14 від 26 червня 2014 року полковника внутрішньої служби ОСОБА_2 начальника Літинської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України у Вінницькій області №123 звільнено у відставку за пунктом 65 у відповідності до пункту 66 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року №114 (а.с.11).

Надаючи правову оцінку обставинам справи колегія суддів враховує наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Сутність службової дисципліни, обов'язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень регулюється дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ, затвердженим Законом України від 22 лютого 2006 року №3460 (надалі Закон).

Статтею 7 Закону визначено, що службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників, захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоров'я, права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави, поважати людську гідність, виявляти турботу про громадян і бути готовим у будь-який час надати їм допомогу, дотримуватися норм професійної та службової етики, берегти державну таємницю, у службовій діяльності бути чесною, об'єктивною і незалежною від будь-якого впливу громадян, їх об'єднань та інших юридичних осіб, стійко переносити всі труднощі та обмеження, пов'язані зі службою, постійно підвищувати свій професійний та культурний рівень, сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку, виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету, з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють, берегти та підтримувати в належному стані передані їй в користування вогнепальну зброю, спеціальні засоби, майно і техніку.

Відповідно до статті 14 Закону з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування. Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником. У разі необхідності цей термін може бути продовжено начальником, який призначив службове розслідування, або старшим прямим начальником, але не більш як на один місяць. Порядок проведення службового розслідування встановлюється міністром внутрішніх справ України. Перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. Небажання порушника надавати пояснення не перешкоджає накладенню дисциплінарного стягнення. Про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органу внутрішніх справ. У разі притягнення до дисциплінарної відповідальності осіб рядового і начальницького складу, які мають дисциплінарне стягнення і знову допустили порушення службової дисципліни, дисциплінарне стягнення, що накладається, має бути більш суворим, ніж попереднє.

Дисциплінарне стягнення накладається у строк до одного місяця з дня, коли про проступок стало відомо начальнику. У разі проведення за фактом учинення проступку службового розслідування, кримінального провадження або провадження у справі про адміністративне правопорушення на осіб рядового і начальницького складу дисциплінарне стягнення може бути накладено не пізніше одного місяця з дня закінчення службового розслідування, кримінального провадження або провадження у справі про адміністративне правопорушення, не враховуючи періоду тимчасової непрацездатності або перебування у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладено, якщо з дня вчинення проступку минуло більше півроку. У цей період не включається строк проведення службового розслідування або кримінального провадження або провадження у справі про адміністративне правопорушення (стаття 16 Закону).

Пунктами 2, 3, 4 розділу ІІІ "Правил поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ", затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України №155 від 22 лютого 2012 року визначено, що совість, професійний обовязок, честь і гідність є головними моральними орієнтирами на службовому шляху захисника правопорядку і складають моральний стрижень особистості працівника органів внутрішніх справ. Честь працівника виявляється в сукупності таких якостей, як заслужена репутація, добре імя, особистий авторитет, вірність службовому обовязку, даному слову і прийнятим моральним зобовязанням. Гідність нерозривно повязана з обовязком і честю та являє собою єдність морального духу і високих моральних якостей, їх формування та підтримку в самому собі й інших людях.

Працівник не повинен за будь-яких умов зраджувати моральним принципам служби, що відповідають вимогам держави і очікуванням суспільства, їх неухильне дотримання справа честі і обовязку кожного працівника органів внутрішніх справ. Працівник органів внутрішніх справ, керуючись Присягою, відповідно до службового обовязку, дотримуючись професійних честі і гідності, бере на себе такі моральні зобовязання: бути прикладом безумовного дотримання вимог законів та службової дисципліни в професійній діяльності та приватному житті, залишатися за будь-яких обставин чесним і непідкупним, відданим інтересам служби.

Згідно статті 16 Статуту дисциплінарне стягнення накладається у строк до одного місяця з дня, коли про проступок стало відомо начальнику. У разі проведення за фактом учинення проступку службового розслідування, провадження в кримінальній справі або справі про адміністративне правопорушення на осіб рядового і начальницького складу дисциплінарне стягнення може бути накладено не пізніше одного місяця з дня закінчення службового розслідування, провадження в кримінальній справі або справі про адміністративне правопорушення, не враховуючи періоду тимчасової непрацездатності або перебування у відпустці.

Відповідно до ст. 18 Статуту дисциплінарне стягнення виконується негайно, але не пізніше місяця з дня його накладення, не враховуючи періоду перебування особи рядового або начальницького складу у відпустці, відрядженні або її тимчасової непрацездатності. Такі дисциплінарні стягнення, як звільнення з посади та звільнення з органів внутрішніх справ, накладені на осіб рядового і начальницького складу, які тимчасово непрацездатні або перебувають у відпустці, відрядженні, виконуються після їх прибуття до місця проходження служби.

Таким чином, на осіб рядового і начальницького складу за вчинення порушень службової дисципліни наказ про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з посади видається з дотриманням строків, передбачених статтею 16 Статуту, у тому числі й щодо осіб, які тимчасово непрацездатні, а подальше виконання такого наказу відповідно до статті 18 Статуту здійснюється після прибуття їх до місця проходження служби.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного суду України від 08 жовтня 2013 року в справі №21-250а13.

В ході судового розгляду колегією суддів встановлено, що факт порушення позивачем вищезазначених норм законодавства підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

Окрім того, колегія суддів погоджується з твердженнями відповідача, що безвідповідальне ставлення до виконання службових обов'язків, порушення службової дисципліни, вимог Кримінально-виконавчого кодексу України та організаційно-розпорядчих актів ДПтС України, що виразилось у безпідставному та безоплатному використанні праці засуджених, начальника Літинської виправної колонії полковника внутрішньої служби ОСОБА_2 визначено як дискредитація органів правопорядку та звільнено останнього зі служби в Державно-кримінальній службі України відповідно до п. 66 Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року №114.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що відповідач приймаючи оскаржувані накази про звільнення ОСОБА_2 діяв в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та Законами України, а твердження позивача, що у день його звільнення він перебував на лікарняному до уваги не беруться.

Так, на осіб рядового і начальницького складу за вчинення порушень службової дисципліни наказ про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з посади видається з дотриманням строків, передбачених статтею 16 Статуту, у тому числі й щодо осіб, які тимчасово непрацездатні. Подальше виконання такого наказу відповідно до статті 18 Статуту здійснюється після прибуття їх до місця проходження служби.

Тому, враховуючи вищевикладене колегія суддів дійшла висновку, що ОСОБА_2 звільнено на підставі п. 66 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ і моментом звільнення останнього слід вважати перший день прибуття до місця проходження служби.

Таким чином, в ході судового розгляду не знайшли свого підтвердження обставини, якими позивач обґрунтовує позовні вимоги.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В силу статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

При цьому, суд у відповідності до статті 86 цього Кодексу оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

Тому, в зв'язку із не підтвердженням обставин, що викладені у адміністративному позові, колегія дійшла висновку про відсутність підстав для його задоволення.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Головуючий суддя ОСОБА_7

Судді ОСОБА_8

ОСОБА_1