Справа № 826/20156/15
Суддя: Вовк П.В.
Дата ухвалення: 2015-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

за позовом Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління ДФС у м. Києві

до Державного підприємства дорожнього зв’язку, інформаційного забезпечення та автоматики «Укрдорзв’язок»

про надання дозволу на погашення суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває в податковій заставі

Суддя - Вовк П.В.

В порядку письмового провадження

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла позовна заява Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління ДФС у м. Києві (далі також - ДПІ у Святошинському районі ГУ ДФС у м. Києві, позивач) до державного підприємства дорожнього зв’язку, інформаційного забезпечення та автоматики «Укрдорзв’язок» (далі також - ДП «Укрдорзв’язок», відповідач), в якій позивач просив надати дозвіл на погашення суми податкового боргу відповідача за рахунок майна платника податків, що перебуває в податковій заставі.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 вересня 2015 року в даній справі було відкрито провадження та призначено її до розгляду у судовому засіданні.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що за відповідачем рахується податковий борг зі сплати податку на додану вартість, податку на прибуток підприємств, земельного податку та рентної плати за користування радіочастотними ресурсами України. ДПІ у Святошинському районі ГУ ДФС у м. Києві на виконання п. 32 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України (далі також – ПК України) направлялись інкасові доручення (розпорядження) до банківських установ, що обслуговуються платника податків, з метою списання коштів в рахунок його податкової заборгованості, які не були виконані у зв’язку з відсутністю коштів на банківських рахунка відповідача. Також податковим органом було здійснено опис майна ДП «Укрдорзв’язок» в податкову заставу, що в сукупності з зазначеним й стало підставою для звернення до суду з даним адміністративним позовом.

У судове засідання, призначене на 16 вересня 2015 року, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи представники позивача та відповідача не з'явились.

16 вересня 2015 року позивачем було подано до суду клопотання про здійснення розгляду даної справи без його представника, в якому, крім іншого, було зазначено про відсутність заперечень щодо подальшого її розгляду в порядку письмового провадження.

За час розгляду справи, письмових заперечень або інших документів, з яких було б можливо встановити відношення відповідача до заявлених позовних вимог, останнім до суду надано не було.

Відповідно до вимог ч. 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України), якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

З огляду на зазначене та відсутність необхідності заслухати свідка чи експерта, з урахуванням вимог статті 128 КАС України, суд, дослідивши матеріали справи, перейшов до розгляду справи в подальшому у письмовому провадженні на підставі наявних матеріалів справи.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

З наявних в матеріалах справи даних облікових карток платника податку - ДП «Укрдорзв’язок» вбачається, що за відповідачем рахується заборгованість зі сплати податку на додану вартість, податку на прибуток підприємств, земельного податку та рентної плати за користування радіочастотними ресурсами України в загальному розмірі 9 021 277, 46 грн., яка виникла у зв’язку з несплатою відповідачем податкових зобов’язань, як самостійно нарахованих ним в поданій до податкового органу податковій звітності, так і нарахованих податковим органом в прийнятих відносно відповідача податкових повідомленнях-рішеннях.

ДПІ у Святошинському районі ГУ ДФС у м. Києві направлялись на адресу відповідача перша податкова вимога від 06 липня 2010 року № 1/983 (отримана ДП «Укрдорзв’язок» 21 липня 2010 року), якою сума заборгованості підприємства була визначена на рівні 150 514, 29 грн., та друга податкова вимога від 07 вересня 2010 року №2/1319, якою сума заборгованості підприємства була визначена на рівні 369 421, 75 грн. (отримана ДП «Укрдорзв’язок» 08 вересня 2010 року).

З метою визначення обсягу майна для погашення податкового боргу ДП «Укрдорзв’язок», позивачем було прийнято рішення про опис майна у податкову заставу № 32 від 06 травня 2011 року та складено акти опису майна № 9/26-57-23-01-30 від 24 червня 2015 року та № 1/26-57-23-01-30 від 26 серпня 2015 року, відповідно до яких було здійснено опис майна відповідача на загальну суму 59 843, 30 грн.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог виходячи з наступного.

Відповідно до статті 67 Конституції України (тут і далі по тексту всі нормативно-правові акти вказані в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Згідно з пп. 16.1.4 п. 16.1 статті 16 ПК України, платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до положень п. 57.1 статті 57 ПК України, платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Податковий агент зобов'язаний сплатити суму податкового зобов'язання (суму нарахованого (утриманого) податку), самостійно визначеного ним з доходу, що виплачується на користь платника податку - фізичної особи та за рахунок такої виплати, у строки, передбачені цим Кодексом.

Згідно вимог п. 57.3 статті 57 ПК України, у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

З наявних доказів у справі судом встановлено, що відповідачем до податкового органу подавались декларації з податку на додану вартість, податку на прибуток підприємств, земельного податку та рентної плати за користування радіочастотними ресурсами України, відповідно до яких він самостійно визначив суми податку, які повинні був сплатити в установлений законодавством строк. Проте, станом на час звернення до суду з відповідним позовом, згідно з даними обліку податкового органу, суми самостійно визначених в таких деклараціях податкових зобов’язань відповідачем сплачені в повному обсязі не були. Так само ДП «Укрдорзв’язок» не були сплачені суми узгодженого грошового зобов’язання по податковим повідомленням-рішенням, прийнятим щодо нього податковим органом.

В силу вимог пп. 14.1.175 п. 14.1 статті 14 ПК України, податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Враховуючи те, що податкові зобов'язання, самостійно визначені відповідачем в поданих деклараціях та визначені йому рішеннями податкового органу, не були сплачені в повному обсязі у строк, визначений податковим законодавством, а доказів оскарження відповідних податкових повідомлень-рішень податкового органу відповідачем суду надано не було, суд приходить до висновку про визнання таких податкових зобов'язань податковим боргом.

У відповідності до пп. 14.1.137 п. 14.1 статті 14 ПК України, орган стягнення - державний орган, уповноважений здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу в межах повноважень, встановлених цим Кодексом та іншими законами України.

Згідно з п. 41.2 статті 41 ПК України, органами стягнення є виключно контролюючі органи, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску у межах повноважень, а також державні виконавці у межах своїх повноважень.

Статтею 59 ПК України передбачено, що у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Згідно з п. 59.4 статті 59 ПК України, податкова вимога надсилається (вручається) також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов'язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до п. 59.5 статті 59 ПК України, у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

Як було зазначено вище, ДПІ у Святошинському районі ГУ ДФС у м. Києві направлялись на адресу відповідача перша податкова вимога від 06 липня 2010 року № 1/983 (отримана ДП «Укрдорзв’язок» 21 липня 2010 року), якою сума заборгованості підприємства була визначена на рівні 150 514, 29 грн., та друга податкова вимога від 07 вересня 2010 року № 2/1319, якою сума заборгованості підприємства була визначена на рівні 369 421, 75 грн. (отримана ДП «Укрдорзв’язок» 08 вересня 2010 року).

Водночас, за ДП «Укрдорзв’язок» обліковується сума узгоджених та несплачених податкових зобов’язань з податку на додану вартість, податку на прибуток підприємств, земельного податку та рентної плати за користування радіочастотними ресурсами України в загальному розмірі 9 021 277, 46 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами та не заперечується відповідачем.

Суд звертає увагу на те, що з метою вжиття заходів щодо погашення заборгованості ДП «Укрдорзв’язок», позивач вживав передбачених п. 32 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України заходів.

Так, відповідно до п. 32 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України, тимчасово, до 1 липня 2015 року, встановлено, що у випадках, коли податковий борг виник у результаті несплати грошового зобов'язання, самостійно визначеного платником податків у податковій декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у встановлені цим Кодексом строки, стягнення коштів за рахунок готівки, що належить такому платнику податків та/або коштів з рахунків такого платника у банках, здійснюється за рішенням керівника контролюючого органу без звернення до суду за умови, якщо такий податковий борг перевищує 5 мільйонів гривень та відсутні зобов'язання держави щодо повернення такому платнику податків помилково та/або надміру сплачених ним грошових зобов'язань.

У таких випадках:

- рішення про стягнення коштів з рахунків такого платника у банках є вимогою стягувача до боржника, що підлягає негайному та обов'язковому виконанню шляхом ініціювання переказу у платіжній системі за правилами відповідної платіжної системи;

- рішення про стягнення готівкових коштів вручається такому платнику податків і є підставою для стягнення. Стягнення готівкових коштів здійснюється у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Так, рішенням в.о. начальника ДПІ у Святошинському районі ГУ ДФС у м. Києві від 23 березня 2015 року № 1/26-57-23-01-39 було вирішено здійснити погашення усієї суми податкового боргу відповідача шляхом стягнення його безготівкових коштів.

На виконання цього рішення, відповідачем було направлено до банківських установ, обслуговуючих ДП «Укрдорзв’язок», інкасові доручення (розпорядження) щодо стягнення коштів з розрахункових рахунків відповідача.

Між тим, з наявних в матеріалах справи копій таких інкасових доручень (розпоряджень) вбачається, що вони були повернуті без виконання у зв’язку з відсутністю коштів на банківських рахунках ДП «Укрдорзв’язок».

Відповідно до положень п.п. 95.1 – 95.3 статті 95 ПК України, контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Контролюючий орган звертається до суду щодо надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі.

Рішення суду щодо надання вказаного дозволу є підставою для прийняття контролюючим органом рішення про погашення усієї суми податкового боргу. Рішення контролюючого органу підписується його керівником та скріплюється гербовою печаткою контролюючого органу. Перелік відомостей, які зазначаються у такому рішенні, встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Виходячи з системного тлумачення зазначених положень законодавства вбачається, що достатньою умовою для звернення до суду, за яких можливе надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі, є наявність у такого платника податкового боргу та відсутність на його розрахункових рахунках грошових коштів, достатніх для погашення цього боргу.

Беручи до уваги те, що з матеріалів справи не вбачається наявності достатніх коштів для погашення податкового боргу на розрахункових рахунках відповідача, що не було заперечено ДП «Укрдорзв’язок», з огляду на дотримання позивачем процедури здійснення опису майна платника податків, що підтверджується матеріалами справи, суд визнає наявність у ДПІ у Святошинському районі ГУ ДФС у м. Києві підстав для звернення з даним позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Враховуючи зазначене та оскільки матеріалами справи підтверджується розмір податкової заборгованості ДП «Укрдорзв’язок» в розмірі 9 021 277, 46 грн., а відповідачем не було надано аргументованих заперечень на позовні вимоги ДПІ у Святошинському районі ГУ ДФС у м. Києві, суд приходить до висновку про правомірність останніх.

Відповідно до статті 161 КАС України, під час прийняття постанови суд вирішує наступні питання, зокрема:

1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.

Відповідно до положень ч. 1 статті 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці данні встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів та висновків експертів.

Згідно положень статті 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, матеріалів справи, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача підлягають задоволенню.

Щодо питання допуску негайного виконання рішення суду необхідно зазначити наступне.

Так, відповідно до п. 4 ч. 2 статті 256 КАС України, суд, який прийняв постанову, за заявою осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи може ухвалою в порядку письмового провадження або зазначаючи про це в постанові звернути до негайного виконання постанову прийняту у справах, визначених статтею 183-3 цього Кодексу.

Разом з тим, положеннями статті 183-3 КАС України визначається порядок здійснення провадження у справах за поданням органів доходів і зборів при здійсненні ними передбачених законом повноважень на підставі подання таких органів щодо, в тому числі, надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває в податковій заставі.

Враховуючи, що позивачем не було заявлено вимогу про негайне виконання рішення суду та оскільки дана справа не належить до адміністративних справ, передбачених статтею 183-3 КАС України, суд не вбачає підстав для звернення даної постанови до негайного виконання.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7-12, 71, 122, 128, 158-163 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління ДФС у м. Києві до державного підприємства дорожнього зв’язку, інформаційного забезпечення та автоматики «Укрдорзв’язок» про надання дозволу на погашення суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває в податковій заставі – задовольнити повністю.

Надати дозвіл на погашення суми податкового боргу державного підприємства дорожнього зв’язку, інформаційного забезпечення та автоматики «Укрдорзв’язок» (код ЄДРПОУ 05422987) за рахунок майна державного підприємства дорожнього зв’язку, інформаційного забезпечення та автоматики «Укрдорзв’язок» (код ЄДРПОУ 05422987), що перебуває в податковій заставі.

Постанова, відповідно до ч. 1 статті 254 КАС України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня отримання копії постанови за правилами, встановленими статтями 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя П.В. Вовк