Справа № 2а-905/12/2070
Суддя: Пилипчук Н.Г.
Дата ухвалення: 2015-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 вересня 2015 року м. Київ К/9991/41753/12

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

головуючого судді Пилипчук Н.Г.

суддів Ланченко Л.В.

Цвіркуна Ю.І.

розглянувши у попередньому судовому засіданні

касаційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Харкові Державної податкової служби

на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 29.03.2012

та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 11.06.2012

у справі № 2а-905/12/2070

за позовом Приватного акціонерного товариства Люботинський завод «Продовари»

до Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Харкові

про скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 29.03.2012, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 11.06.2012, скасовано податкові повідомлення-рішення СДПІ по роботі з ВПП у м.Харкові від 11.10.2011 № та від 11.10.2011 « . Стягнуто з Державного бюджету України на користь позивача судові витрати в сумі 32,19 грн.

СДПІ по роботі з ВПП у м. Харкові Державної податкової служби подала касаційну скаргу, в якій просить скасувати вказані судові рішення та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позову повністю. Посилається на порушення судами норм матеріального права: п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, п. 3.1, п. 5.1, п.п. 5.2.1 п. 5.2 ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» від 28.12.1994 № 334/94-ВР. Вимоги касаційної скарги обґрунтовує обставинами, що зафіксовані в акті перевірки та були підставою для складання оспорюваних податкових повідомлень-рішень.

Заслухавши доповідь судді-доповідача про обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, дослідивши доводи касаційної скарги, матеріали справи, оскаржувані судові рішення, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Судами попередніх інстанцій встановлено такі обставини.

СДПІ по роботі з ВВП у м.Харкові проведена документальна позапланова виїзна перевірка ПАТ «Люботинськикй завод «Продтовари» з питань взаємовідносин з ПП «Сканто» за лютий 2011 року та з ТОВ «Ерітаж» за період: лютий - травень 2011 року.

Підставою для визначення позивачу за податковим повідомленням-рішенням відповідача від 11.10.2011 № грошового зобов'язання з податку на прибуток в загальній сумі 804718,0 грн. за основним платежем та в сумі 1,00 грн. штрафних (фінансових) санкцій слугували висновки перевірки про порушення позивачем вимог: п.3.1, п. 5.1, п.п. 5.2.1 п. 5.2 ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», що полягало у неправомірному віднесенні до складу валових витрат за 1 квартал 2011 року витрати в сумі 949650 грн., що призвело до заниження податку на прибуток за цей період в сумі 237413 грн.; вимог п. 134.1 ст. 134, п.п. 138.1.1 п. 138.1 ст. 138 Податкового кодексу України, що полягало у неправомірному віднесенні до складу витрат, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, за ІІ квартал 2011 року витрати в сумі 2466543 грн., що призвело до заниження податку на прибуток підприємств в сумі 567305 грн.

Підставою для визначення за податковим повідомленням-рішенням від 11.10.2011 № грошового зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 804718,00 грн. за основним платежем та в сумі 1,00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями слугували висновки перевірки про порушення вимог п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, що полягало у неправомірному віднесенні до складу податкового кредиту податку на додану вартість за лютий 2011 року в сумі 93163 грн., за березень 2011 року в сумі 189930 грн., за квітень 2011 року в сумі 210279 грн., за травень 2011 року в сумі 283029 грн.

Податковий орган вважає, що операції, за якими сформовано позивачем оспорювані валові витрати/витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, та податковий кредит вчинені за правочинами, які є нікчемними згідно зі ст. 228 Цивільного кодексу України, оскільки вчинені з метою, суперечною інтересам держави і суспільства - з метою заниження об'єкта оподаткування, несплати податків, що призводить до втрат дохідної частини держбюджету.

Висновки щодо господарських операцій з ПП «Сканто» за договором поставки від 25.01.2010 № 3/10 на поставку сировини та комплектуючих для виробництва лікеро-горілчаних виробів обґрунтовані податковим органом відсутністю умов для досягнення результатів підприємницької діяльності з огляду на відсутність оборотних коштів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів. Окрім того, податковий орган посилається на те, що в подорожніх листах відсутні прізвища осіб, відповідальних за дозвіл та здійснення господарської операції і складання первинного документа, зміст господарської операції та її вимірники.

Висновки щодо господарських операцій з ТОВ «Ерітаж» за договором від 01.03.2011 № 3/11 на поставку сировини та комплектуючих для виробництва лікеро-горілчаних виробів обґрунтовані тим, що в подорожніх листах відсутні прізвища осіб, відповідальних за дозвіл та здійснення господарської операції і складання первинного документа, зміст господарської операції та її вимірники, посилання на дозволи або довіреності на отримання товарів. Окрім того, податковий орган вважає, що позивач немає права на валові витрати/витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, та податковий кредит, оскільки згідно з актом перевірки контрагента ТОВ «Ерітаж», а також контрагентів останнього у ланцюгу постачання останніми вчинялися нереальні господарські операції за угодами, які є нікчемними.

Для надання правової оцінки щодо формування платником податку на прибуток валових витрат за періоди, що передували ІІ кварталу 2011 року, слід застосовувати положення ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» від 28.12.1994 № 334/94-ВР, а для надання правової оцінки формуванню платником витрат, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, починаючи з ІІ кварталу 2011 року, - ст. 138 Податкового кодексу України. Для надання правової оцінки щодо формування платником податку на додану вартість податкового кредиту за періоди, що передували січню 2011 року, слід застосовувати положення п. 7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» від 03.04.1997 № 168/97-ВР, а починаючи з січня 2011 року - ст. 198 Податкового кодексу України.

За умови реального здійснення господарської операції, яка призвела до об'єктивної зміни складу активів платника податків - покупця, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності, правильного обчислення валових витрат/витрат, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, та податкового кредиту, наявності первинних документів, в тому числі податкових накладних, виданих особою, зареєстрованою платником податку на додану вартість, будь-які порушення постачальниками товару податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не можуть бути самостійною підставою для позбавлення покупця права на валові витрати/витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування та податковий кредит.

З положень п. 138.2, п.п. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139, п. 198.2, п. 198.6 ст. 198, ст. 201 Податкового кодексу України випливає, що у податковому обліку господарські операції та витрати за ними мають бути підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, які містять відомості про господарську операцію, підтверджують її фактичне здійснення та понесення витрат. Податковий кредит має бути підтверджений податковою накладною.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати обов'язкові реквізити, перелік яких визначено у цій нормі.

Таким чином, всі документи в їх сукупності, складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення, які за змістом та формою відповідають наведеним вище вимогам закону та які відображають реальні господарські операції, належать до первинних документів бухгалтерського обліку, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності.

Деякі дефекти в оформленні документів (зокрема недоліки при їх заповненні), за наявності інших первинних документів, якими підтверджується факт поставки платником податку товарів, не можуть розглядатися як підстави для позбавлення такого платника права на нарахування податкового кредиту.

Судами попередніх інстанцій первинні документи (договори, видаткові та податкові накладні, подорожні листи, розрахункові документи) і в результаті оцінки таких доказів як належних судами встановлено, що господарські операції мали реальний характер. Первинні документи були оцінені судами як такі, що відповідають дійсності. Судами встановлено, що первинні документи, якими підтверджується поставка товарів - видаткові і податкові накладні не мають недоліків.

Платник податків (особа, яка придбаває послуги) не має обов'язку та повноважень здійснювати контроль за дотриманням постачальником послуг, відомості щодо якого містяться у Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України та який перебуває на обліку в податковому органу, в тому числі зареєстрований платником податку на додану вартість, вимог законодавства щодо створення підприємства, здійснення господарської діяльності тощо і в подальшому зазнавати певних негативних наслідків у вигляді позбавлення права на валові витрати/витрати, що враховуються що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, та податковий кредит за можливу протиправну діяльність контрагентів.

Допущені постачальником певні порушення законодавства тягнуть негативні наслідки для цього постачальника та не впливають на право покупця на віднесення до складу витрат, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, та до складу податкового кредиту сплачених (нарахованих) витрат та податку на додану вартість відповідно, адже законами іншого не передбачено.

Лише доведення податковим органом факту узгодженості дій платника податку з недобросовісним постачальником з метою незаконного отримання податкових вигод або його обізнаності з такими діями чи сприяння ухиленню постачальника від виконання податкових зобов'язань може слугувати підставою для відмови у праві на валові витрати/витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, та податковий кредит. При цьому такі висновки не можуть ґрунтуватися на припущеннях, а можуть ґрунтуватися лише на належних, достатніх та допустимих доказах.

Відповідач не надавав таких доказів судам попередніх інстанцій, зокрема не доводив того, що стосовно посадових осіб контрагентів позивача порушувались кримінальні справи, в яких ухвалені вироки, що набрали законної сили на час розгляду справи в судах попередніх інстанцій.

Враховуючи наведене, суд касаційної інстанції знаходить обґрунтованими висновки судів попередніх інстанцій про протиправність визначення позивачу грошових зобов'язань з податку на прибуток підприємств та податку на додану вартість за оспорюваними податковими повідомленнями-рішеннями.

Суди попередніх інстанцій правильно застосували норми матеріального права, що врегульовують спірні правовідносини при формуванні платником податків валових витрат/витрат, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, та податкового кредиту. Підстав для задоволення касаційної скарги суд касаційної інстанції не вбачає.

Керуючись ст. ст. 220, 2201, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Харкові Державної податкової служби залишити без задоволення, а постанову Харківського окружного адміністративного суду від 29.03.2012 та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 11.06.2012 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, передбачених статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства України, за заявою, поданою безпосередньо до Верховного Суду України в порядку, встановленому статтями 236-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Н.Г. Пилипчук

Судді Л.В. Ланченко

Ю.І. Цвіркун