Справа № 813/146/15
Суддя: Старунський Дмитро Миколайович
Дата ухвалення: 2015-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2015 року Справа № 876/6295/15
Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Старунського Д.М.,

суддів Багрія В.М., Рибачука А.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Львові апеляційну скаргу Управління МВС України на Львівській залізниці на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління МВС України на Львівській залізниці про визнання незаконним та скасування наказу,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 15.01.2015 року звернувся в суд з адміністративним позовом до Управління МВС України на Львівській залізниці, в якому просив визнати незаконним та скасувати наказ УМВС України на Львівській залізниці №768 від 15.12.2014 року "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників ЛВ на станції Львів", в частині накладення на нього дисциплінарного стягнення - попередження про неповну посадову відповідність.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2015 року позов задоволено. Визнано незаконним та скасовано наказ УМВС України на Львівській залізниці №768 від 15.12.2014 року "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників ЛВ на станції Львів", в частині накладення на старшого інспектора - чергового штабу ЛВ на ст. Львів УМВС України на Львівській залізниці майора міліції ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення - попередження про неповну посадову відповідність.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції Управління МВС України на Львівській залізниці оскаржило його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати і прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити. Вимоги за апеляційною скаргою обґрунтовує тим, що судом першої інстанції були недостатньо досліджені докази та обставини справи, рішення постановлено з порушенням норм матеріального права. Зазначає, що беручи до уваги визнання позивачем факту загострення конфліктної ситуації, яка в подальшому призвела до настання негативних наслідків, а також негативну характеристику позивача з боку безпосереднього керівництва, наявність діючого (на момент проведення службового розслідування) дисциплінарного стягнення, керівництвом УМВСУ правомірно прийнято рішення про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді попередження про неповну посадову відповідність.

Вказує, що висновки суду першої інстанції при винесенні оскаржуваної постанови не відповідають дійсним обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення справи.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, про дату, час і місце апеляційного розгляду був повідомлений належним чином, позивач подав клопотання про розгляд справи без його участі, тому колегія суддів, у відповідності до ст.197 КАС України, вважає за можливе розглядати справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні в справі матеріали та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, на основі наявних у справі доказів, колегія суддів приходить до переконання, що подану апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 15.12.2014 року наказом Управління МВС України на Львівській залізниці №768 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників ЛВ на ст. Львів" за грубе порушення службової дисципліни, норм професійної та службової етики, недотримання положень Закону України "Про міліцію", Закону України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України", Присяги працівника органів внутрішніх справ України, недотримання наказів МВС України №№1-2007, 157-2010, 90-2010 та 155-2012, низький рівень особистої гідності та честі, що проявилося в самовільному залишенні місця лікування, а також у створенні та загостренні конфлікту з громадянами, який призвів до негативного розвитку подій, - застосування конфліктуючими сторонами фізичної сили, отримання і спричинення тілесних ушкоджень та відкриття з цього приводу кримінальних проваджень, у відповідності до статей 1, 2, 5, 7, 12 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, на старшого інспектора - чергового штабу ЛВ на станції Львів УМВС України на Львівській залізниці майора міліції ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення - попередження про неповну посадову відповідність.

В оскаржуваному наказі також вказано, що тілесні ушкодження, отримані 15.11.2014 року старшим інспектором - черговим штабу ЛВ на ст. Львів УМВС України на Львівській залізниці майором міліції ОСОБА_1, є такими, що отримані в період проходження служби і не пов'язані з виконанням службових обов'язків, безпосередньою участю в охороні громадського порядку.

В наказі від 15.12.2014 року №768 вказано, що: "16.11.2014 року о 00:30 в Залізничний РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області із письмовою заявою звернувся старший інспектор - черговий штабу ЛВ на ст. Львів УМВС України на Львівській залізниці майор міліції ОСОБА_1 щодо прийняття мір реагування до невідомих йому осіб, в кількості 5-6 чоловік, які 15.11.2014 року близько 22:00, перебуваючи по вул. Естонській,1 у м. Львові (біля продуктового кіоску), знаходячись в нетверезому стані, вчинили на нього напад, у результаті якого заподіяли йому тілесні ушкодження. Крім цього, 16.11.2014 року о 00:45 та о 00:55 до Залізничного РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області від лікаря ТП №3 ЛШМД м. Львова надійшли повідомлення про те, що до них за медичною допомогою звернулись гр.. ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та гр.. ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, яких 15.11.2014 року близько 22:00 на вул. Естонській в м. Львові побив невідомий громадянин. 16.11.2014 року слідчим відділом Залізничного РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області зареєстровано в ЄО та внесено відомості до ЄРДР №0003808, №0003809, №0003810. Досудове розслідування по кримінальних провадженнях здійснює слідче управління прокуратури Львівської області. За результатами службового розслідування встановлено, що старший інспектор - черговий чергової частини ЛВ на ст. Львів УМВС України на Львівській залізниці ОСОБА_1, перебуваючи поза службою, на стаціонарному лікуванні в медичному закладі, унаслідок низького рівня особистої етики, гідності та честі, порушив внутрішній режим, самовільно покинув місце лікування, вступив у конфлікт з громадянами, яких перевозив на власному автотранспорті, що в подальшому призвело до негативного розвитку подій - застосування конфліктуючими сторонами фізичної сили, отримання та спричинення тілесних ушкоджень та відкриття з цього приводу кримінального провадження. Вказаній події сприяла низька вимогливість до підлеглих, слабка організаційна роль щодо забезпечення належного рівня службової дисципліни, а також неналежне вжиття заходів, спрямованих на упередження фактів порушення підлеглими працівниками дисципліни і законності зі сторони начальника штабу ЛВ на ст. Львів УМВС України на Львівській залізниці майора міліції ОСОБА_4 та начальника СКЗ ЛВ на ст. Львів УМВС України на Львівській залізниці підполковника міліції ОСОБА_5 Також, дана подія стала можливою у зв'язку з неякісним рівнем організації індивідуально - виховної та профілактичної роботи з підпорядкованим особовим складом в частині суворого дотримання та недопущення порушень законності і службової дисципліни зі сторони начальника ЛВ на ст. Львів УМВС України на Львівській залізниці полковника міліції ОСОБА_6.".

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності було проведено протиправно, оскільки при винесенні оскаржуваного наказу було порушено порядок накладення дисциплінарного стягнення. Факти порушення позивачем службової дисципліни, норм професійної та службової етики, недотримання ним положень Закону України "Про міліцію", Закону України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України", Присяги працівника органів внутрішніх справ України, недотримання наказів МВС України №№1-2007, 157-2010, 90-2010 та 155-2012 не знайшли свого об'єктивного підтвердження. Відповідачем при застосуванні до позивача дисциплінарного стягнення не було дотримано вимоги статті 14 Дисциплінарного статуту, враховано не всі обставини і не було належним чином досліджено та встановлено причини та обставини конфлікту.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, вважаючи, що він відповідає нормам матеріального права та фактичним обставинам справи з огляду на наступне.

Відповідно до ст.1 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» від 22.02.2006 р. №3460-ІV, службова дисципліна - це дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Згідно ст.2 вказаного Статуту, дисциплінарний проступок, це - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

Статтею 7 Дисциплінарного статуту передбачено, що службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоров'я, права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави; поважати людську гідність, виявляти турботу про громадян і бути готовим у будь-який час надати їм допомогу; дотримуватися норм професійної та службової етики; берегти державну таємницю; у службовій діяльності бути чесною, об'єктивною і незалежною від будь-якого впливу громадян, їх об'єднань та інших юридичних осіб; стійко переносити всі труднощі та обмеження, пов'язані зі службою; постійно підвищувати свій професійний та культурний рівень; сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку; виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють; берегти та підтримувати в належному стані передані їй в користування вогнепальну зброю, спеціальні засоби, майно і техніку. У разі виявлення порушень законодавства, зловживань чи інших правопорушень у службовій діяльності особа рядового або начальницького складу повинна вжити заходів щодо припинення цих порушень та доповісти про це безпосередньому або старшому прямому начальникові.

У відповідності до статті 5 цього Статуту за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Відповідно до статті 12 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: 1) усне зауваження; 2) зауваження; 3) догана; 4) сувора догана; 5) попередження про неповну посадову відповідність; 6) звільнення з посади; 7) пониження в спеціальному званні на один ступінь; 8) звільнення з органів внутрішніх справ.

Згідно статті 14 Дисциплінарного статуту, при визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо.

Як видно з матеріалів справи, оскаржуваний наказ винесений на підставі висновку службового розслідування, затвердженого Начальником УМВС України на Львівській залізниці полковником міліції В.З. Дитюк 15.12.2014 року. Даний висновок наданий за фактом події, що мала місце 15.11.2014 року за участю старшого інспектора - чергового штабу ЛВ на ст. Львів УМВС України на Львівській залізниці майора міліції ОСОБА_1

Також в матеріалах справи наявна постанова від 31.03.2015 року про закриття кримінального провадження №0003808 від 16.11.2014 року за заявами ОСОБА_3, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України у зв'язку з відсутністю в діях старшого інспектора - чергового чергової частини штабу УМВС України на Львівській залізниці майора міліції ОСОБА_1 складу такого кримінального правопорушення.

Проаналізувавши вказаний вище Висновок та наявну Постанову про закриття кримінального провадження колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що при проведенні службового розслідування відповідачем не було належним чином досліджено та встановлено причини та обставини конфлікту, обмежуючись поясненнями позивача та результатами опитування працівниками Залізничного РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області громадян ОСОБА_10, ОСОБА_3, ОСОБА_8, ОСОБА_9. Інших свідків події допитано не було, а взято до уваги письмові пояснення осіб, що конфліктували з позивачем, надані працівниками Залізничного РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області.

Так, на думку суду, при обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо.

У висновку службового розслідування вказано, що позивач працює в органах внутрішніх справ з 1994 року, в займаній посаді з 2013 року. У письмових запереченнях на позов відповідач зазначив про наявність на момент проведення службового розслідування дисциплінарного стягнення, однак до матеріалів справи належних та допустимих доказів такого не подано.

Колегія суддів, вважає, що сама ж службова характеристика позивача з боку безпосереднього керівника не може бути підставою для повної характеристики особи позивача. До матеріалів справи не подано особовою справи позивача для повного з'ясування особи такого, переліку заохочень та стягнень.

В межах службового розслідування встановлено низький рівень особистої гідності та честі позивача, що проявилося в самовільному залишенні місця лікування. Однак, жодних обґрунтувань вказаного висновку не наведено, не вказано які норми чинного законодавства позивачем порушено при самовільному залишенні ним місця лікування, не описано обставин з'ясування причин залишення ним місця лікування.

Відтак, на переконання колегії суддів, такі висновки є не обґрунтованими та не можуть свідчити про порушення позивачем службової дисципліни, норм професійної та службової етики, недотримання положень Закону України "Про міліцію", Закону України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України", Присяги працівника органів внутрішніх справ України, недотримання наказів МВС України №№1-2007, 157-2010, 90-2010 та 155-2012.

Щодо висновків про створенні позивачем та загостренні конфлікту з громадянами, який призвів до негативного розвитку подій, застосування конфліктуючими сторонами фізичної сили, отримання і спричинення тілесних ушкоджень та відкриття з цього приводу кримінальних проваджень, то колегія суддів погоджується, що такі ґрунтуються на неповному з'ясуванні причин та обставин конфлікту, оскільки не допитано жодних свідків подій, застосовано лиш пояснення конфліктуючих сторін, надані при оформленні матеріалів кримінальних проваджень, тобто без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); непропорційно, зокрема без дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія). Крім того, такі висновки спростовуються постановою від 31.03.2015 року про закриття кримінального провадження №0003808 від 16.11.2014 року та встановленими при її винесенні обставинами.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів переконана, що притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності було проведено протиправно, оскільки при винесенні оскаржуваного наказу було порушено порядок накладення дисциплінарного стягнення, а саме: службове розслідування з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку проведено відповідачем за відсутності необхідних доказів, зібраних у встановленому законом порядку, які б підтверджували протиправність поведінки позивача.

Також слід зазначити, що саме ж застосування зброї позивачем з метою особистого захисту та порушення кримінального провадження, при наявності обставин вчинення відносно позивача розбійного нападу, від якого він захищався та діяв в межах необхідної оборони, що виключає суспільну небезпеку діянь позивача не може слугувати свідченням порушення службової дисципліни, норм професійної та службової етики, недотримання положень Закону України "Про міліцію", Закону України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України", Присяги працівника органів внутрішніх справ України, недотримання наказів МВС України №№1-2007, 157-2010, 90-2010 та 155-2012, при наявності обставин вчинення відносно позивача розбійного нападу, від якого він захищався та діяв в межах необхідної оборони, що виключає суспільну небезпеку діянь позивача, що встановлено постановою від 31.03.2015 року про закриття кримінального провадження №0003808 від 16.11.2014 року та встановленими при її винесенні обставинами.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позову ОСОБА_1, та вважає, що оскаржуване рішення є законним і обґрунтованим.

Згідно ст.159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову - без змін, якщо визнає що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Підсумовуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний спір, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив законне і обґрунтоване рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому така задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197, 198 п.1, 200, 205 ч.1 п.1, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Управління МВС України на Львівській залізниці залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2015 року у справі №813/146/15 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі.

На ухвалу може бути подано касаційну скаргу безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили.

Головуючий суддя Д.М. Старунський

Судді В.М. Багрій

А.І. Рибачук