Справа № 812/682/15
Суддя: Шишов Олег Олексійович
Дата ухвалення: 2015-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Тихонов І.В.
Суддя-доповідач -
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2015 року справа №812/682/15

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд колегією суддів у складі: головуючого судді Шишова О.О., суддів Міронової Г.М.,Чебанова О.О., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Луганського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 30 липня 2015 р. у справі № 812/682/15 за позовом Луганського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені за порушення нормативу створення робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі 3379,78 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

Луганське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів (далі позивач,апелянт,Фонд) звернулось до Луганського окружного адміністративного суду з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі відповідач) про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені за порушення нормативу створення робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі 3379,78 грн.

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 30 липня 2015року задоволенні позовних вимог Луганського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені за порушення нормативу створення робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі 3379,78 грн. - було відмовлено.

Суд першої інстанції виходив з того, що Фізичної особою-підприємцем ОСОБА_1 вжито всіх передбачені чинним законодавством заходи по забезпеченню працевлаштування інвалідів у 2013 році.

Не погодившись з таким рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що постанова суду першої інстанції є необґрунтованою, винесеною з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим підлягає скасуванню та просив прийняти нове рішення, яким скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В доводах апеляційної скарги апелянт посилається на те, що відповідачем не виконані вимоги чинного законодавства щодо додержання встановленого нормативу створення робочих місць для інвалідів, що є порушенням відповідачем правил здійснення господарської діяльності, та як наслідок - стягнення з нього адміністративно-господарських санкцій та пені.

Особи, які беруть участь у справі, до судового засідання не з'явились, про дату, час і місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином, у зв'язку з чим у відповідності до вимог ст. 197 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження.

За правилами частини першої статті 195 КАС України перегляд судового рішення суду першої інстанції здійснюється в межах апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила наступне.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що фізична особа-підприємць ОСОБА_1, код ЄДРПОУ НОМЕР_1, зареєстрована у Луганському обласному відділенні Фонду соціального захисту інвалідів 24.09.2013 року за №2812, що підтверджується довідкою про реєстрацію роботодавця у відділенні Фонду соціального захисту інвалідів (а.с.7).

Відповідно до ст.7 Закону № 875-ХІІ, законодавство про соціальну захищеність інвалідів в Україні складається з цього Закону та інших актів законодавства, що видаються відповідно до нього.

Так, згідно ст.17 цього Закону, з метою реалізації творчих і виробничих здібностей інвалідів та з урахуванням індивідуальних програм реабілітації їм забезпечується право працювати на підприємствах, в установах, організаціях, а також займатися підприємницькою та іншою трудовою діяльністю, яка не заборонена законом.

Статтею 19 зазначеного Закону встановлено, що для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування інвалідів відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті, і забезпечують працевлаштування інвалідів. При розрахунках кількість робочих місць округлюється до цілого значення.

Згідно інформації за показниками звіту 10-ПІ про зайнятість і працевлаштування інвалідів за 2013 рік, взятого з Єдиного інформаційного автоматичного банку даних (ЄІАБД) від 14.07.2015 по фізичній особі - підприємцю ОСОБА_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_1) середньооблікова кількість штатних працівників облікового складу (осіб) становить 11 осіб, з них середньооблікова кількість штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність - 0, кількість інвалідів - штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях, створених відповідно до вимог ст. 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" (осіб) - 1, фонд оплати праці штатних працівників складає 157,20 тис. грн., середньорічна заробітна плата штатного працівника - 14290,91 грн. (а.с.8).

Відповідачем не було створено 1 робоче місце для інваліда, якого відповідно не працевлаштовано, то утворилася заборгованість за невиконання нормативу по створенню робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі половини середньорічної заробітної плати в сумі 7145,46 грн.

Частина адміністративно-господарських санкцій за звітній 2013 рік в загальній сумі 4740,00 грн., була сплачена відповідачем, виходячи із розрахунку суми позову, пред'явленого щодо стягнення заборгованості по сплаті адміністративно-господарських санкцій за незайняті робочі місця для працевлаштування інвалідів (а.с.9).

Відповідно до ч.2. ст.20 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій тягне за собою нарахування пені. Пеня обчислюється виходячи з 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, що на момент сплати, нарахованої на повну суму недоїмки за весь її строку.

Разом сума адміністративно-господарських санкцій та пені складає 3379,78 грн. (а.с.9).

Відповідно до ст. 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" встановлено, що для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік. Після самостійного розрахунку кількість робочих місць для працевлаштування інвалідів відповідно до нормативу, встановленого частиною першою вищевказаної статті, здійснюється та забезпечується працевлаштування інвалідів.

Відповідно до ст.20 Закону № 875-ХІІ підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом. Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, на яких працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, у фізичної особи, яка використовує найману працю.

Частиною 3 ст. 18 Закону № 875-XII передбачено, що підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов'язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Адміністративно-господарські санкції розраховуються та сплачуються підприємствами, установами, організаціями, у тому числі підприємствами, організаціями громадських організацій інвалідів, фізичними особами, зазначеними в частині першій цієї статті, самостійно в строк до 15 квітня року, наступного за роком, в якому відбулося порушення нормативу, встановленого частиною першою ст. 19 цього Закону.

З аналізу положень Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні", що на підприємстві лежить лише обов'язок щодо подачі до державної служби зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів.

Наказом Міністерства соціальної політики України №316 від 31.05.2013 року затверджена форма статистичної звітності №3-ПН "Звіт про наявність вакансій", яка подається підприємствами, установами та організаціями щомісячно на адресу державної служби зайнятості. Відповідачем, як встановлено судом, щомісячно протягом 2013 року подавалися звіти форми №3-ПН до Лисичанського міського центру зайнятості, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 21-32).

Відмов у працевлаштуванні інвалідів у 2013 році фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 не було.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, доказів того, що відповідач, відмовило інвалідам у прийнятті на роботу, несвоєчасно надавало державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, або несвоєчасно звітувало Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у встановленому порядку позивачем не надано.

Проте, вищенаведені заходи не призвели до позитивних результатів щодо виконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів.

Згідно ст.218 Господарського кодексу України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Приймаючи до уваги наведене, суд першої інстанції правильно дійшов висновку, що відповідачем були вжиті всі заходи зі створення нормативів робочих місць для працевлаштування інвалідів.

Відповідно до ч.1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Таким чином, не працевлаштування інвалідів на підприємстві відповідача не є його провиною, оскільки воно виконало усі передбачені законодавством заходи. Обов'язок підприємства зі створення робочих місць для інвалідів не супроводжується його обов'язком займатися пошуком інвалідів для працевлаштування.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного суду України 20.06.2011 року за результатами адміністративної справи № 21-60а11 з одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах.

За таких обставин, відповідачем були вжиті всі залежні від нього заходи для працевлаштування інвалідів, а тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку, відмовивши у задоволенні позовних вимог про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені за порушення нормативу створення робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі 3379,78 грн.

Доводи апелянта про те, що звітування відповідача перед центром зайнятості про наявність вакантних місць для інвалідів не може бути підставою для звільнення його від відповідальності за невиконання нормативу робочих місць для вказаної категорії осіб, колегія суддів не приймає через необґрунтованість, оскільки сам факт відсутності на підприємстві працевлаштованих інвалідів не є безспірною ознакою наявності відповідальності підприємства, яка могла настати лише у випадку, не вчинення останнім прямо передбачених законодавством заходів щодо працевлаштування інвалідів.

Статтею 200 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв'язку з викладеним доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись статтями 24, 160, 167, 184, 195, 196, 197, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Луганського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 30 липня 2015 р. у справі № 812/682/15 - залишити без задоволення.

Постанову Луганського окружного адміністративного суду від 30 липня 2015 р. у справі № 812/682/15-залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Колегія суддів : О.О.Шишов

Г.М.Міронова

О.О.Чебанов