Справа № 2а-2586/10/0970
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2011-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2011 р. Справа № 32328/10

Львівський апеляційний адміністративний суд

в складі:

головуючого-судді Олендера І.Я.,

суддів Улицького В.З., Каралюса В.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Івано-Франківську на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 01 вересня 2010 року в справі за адміністративним позовом Субєкту підприємницької діяльності фізичної особи ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у м. Івано-Франківську про скасування податкового повідомлення-рішення,-

в с т а н о в и в :

У липні 2010 року позивач СПДФО ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ДПІ у м. Івано-франківську про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення рішення від 15.06.2010 року № /0 в частині визначення позивачу податкового зобов'язання з податку на додану вартість за основним платежем в сумі 13219,17 грн. та донарахованої штрафної (фінансової) санкції в сумі 9486,5 грн. та визнання неправомірними дій податкового органу щодо зменшення позивачу у податковій декларації з ПДВ за березень 2010 р. на суму 12753,0 грн. як значення рядка 26 «залишок від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду», мотивуючи тим, що податковим органом безпідставно донараховано позивачу податкове зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 13219,17 грн. та неправомірно нараховано штрафні (фінансові) санкції в сумі 9486,5 грн., а також без законних підстав зменшено від'ємне значення податкового зобов'язання з ПДВ у податковій декларації.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 01 вересня 2010 року позов було задоволено частково, а саме скасовано податкове повідомлення рішення ДПІ у м. Івано-Франківську від 15.06.2010 року № /0 в частині визначення СПДФО ОСОБА_1 податкового зобов'язання з податку на додану вартість за основним платежем в сумі 13219,17 (тринадцять тисяч двісті дев'ятнадцять гривень) 17 коп., та застосованої штрафної (фінансової) санкції в сумі 6609 (шість тисяч шістсот дев'ять гривень) 59 коп.; в задоволені решти позовних вимог відмовлено.

Зазначена постанова, в частині задоволення позовних вимог, мотивована тим, що позивачем правомірно віднесено до складу податкового кредиту ПДВ в сумі 13219,17 грн., оскільки автомобільні шини та транспортний засіб позивач придбав як СПДФО для ведення господарської діяльності, реєстрація транспортних засобів можлива лише за фізичною чи юридичною особою, відтак у відповідача не було правових підстав для прийняття оскаржуваного повідомлення рішення в цій частині.

Не погоджуючись з прийнятою постановою відповідач ДПІ у м. Івано-Франківську подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати оскаржувану постанову і прийняти нову якою відмовити в задоволені позову повністю.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, зокрема вказує на те, що до податкового кредиту приватного підприємця не можливе включення сум податку на додану вартість по транспортних засобах зареєстрованих на фізичну особу. Крім того, на думку податкового органу не має доказів використання, як транспортного засобу так і придбаних автомобільних шин у господарській діяльності позивача.

В звязку з неприбуттям жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони належним чином були повідомлені про дату, час і місце судового засідання, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки таку може бути вирішено на основі наявних у ній доказів (ч.1 ст. 197 КАС України із змінами і доповненнями, внесеними згідно із Законом України від 07.07.2010 року № 2453-VI), що є достатніми для розгляду даної справи.

Заслухавши доповідь судді Львівського апеляційного адміністративного суду, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду без змін з наступних підстав.

Задовольняючи частково позов суд першої інстанції покликався на те, що позивачем правомірно віднесено до складу податкового кредиту ПДВ в сумі 13219,17 грн., оскільки позивачем придбано транспортний засіб та автомобільні шини, як СПДФО для ведення господарської діяльності, та оскільки реєстрація транспортних засобів можлива лише за фізичною чи юридичною особою, то у відповідача не було правових підстав для прийняття оскаржуваного повідомлення рішення.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Суб'єкт підприємницької діяльності - фізична особа ОСОБА_1 відповідно до рішення Івано-Франківського міськвиконкому від 21.11.1997р. та свідоцтва про державну реєстрацію є приватним підприємцем та відповідно до свідоцтва №66276797 від 12.03.2001р. є платником податку на додану вартість.

Так, судом першої інстанції було встановлено, що працівниками ДПІ у м. Івано-Франківську проведено планову виїзну перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.04.2007 року по 31.03.2010 року, за результатами якої було складено Акт № 10315/17-3/НОМЕР_1 від 07.06.2010 року, в якому зроблено висновок зокрема, про порушення субєктом господарювання вимог п.п. 7.4.1 та п.п.7.4.4 п. 7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість», а саме про завищення податкового кредиту з податку на додану вартість в розмірі 13219,17 грн. (а.с.31-56).

На підставі вказаного акту перевірки та висновків такого, відповідачем було прийнято оскаржуване податкове повідомлення рішення (а.с.8), яким позивачу донараховано 18973 грн. податку на додану вартість та 9486,50 грн. штрафних (фінансових) санкцій за цим податком.

Як вбачається з вищевказаного акту податкової перевірки, позивач здійснював діяльність щодо роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах з перевагою продовольчого асортименту та без такої, а також діяльність автомобільного вантажного транспорту (КВЕД 60.24.0) (а.с.33).

Судом першої інстанції правильно встановлено, що позивач, як субєкт підприємницької діяльності фізична особа (зареєстрований як платник ПДВ) придбав придбавав в ТзОВ «Укршинторг» шини для вантажного автомобільного транспорту на загальну суму 5700,00 грн., в тому числі ПДВ - 950,00 грн., що підтверджується податковими накладними (а.с. 9-11), а також ним було придбано сідловий тягач «KENWORTH» на суму 150133,00 грн., в тому числі ПДВ - 25022,17 грн., про що свідчить рахунок - фактура та податкова накладна від 28.08.2008р., платіжне доручення № 267 від 19.09.2008 року (а.с.12,79).

З огляду на Правила державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок, моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1388 від 07.09.1998 року, судом першої інстанції правильно зроблено висновок, що транспортні засоби реєструються виключно за юридичними та фізичними особами.

Оскільки, позивач не є юридичною особою, то реєстрація транспортного засобу, який він придбав, як субєкт підприємницької діяльності фізична особа можлива за ним як фізичною особою, що було зроблено в даному випадку.

При цьому судом першої інстанції було встановлено, з огляду на наявні в матеріалах справи докази (а.с.70-78), що придбаний позивачем транспортний засіб та автомобільні шини використовуються ним, як субєктом підприємницької діяльності фізичною особою в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності.

Таким чином, суд прийшов до правильного висновку, що з огляду на вимоги пп.7.4.1, 7.4.5 п. 7.4, п.7.5 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість», визначальним фактором для формування податкового кредиту субєктами підприємницької діяльності - фізичними особами, що зареєстровані як платники ПДВ, при придбані транспортних засобі, інших основних фондів та товарів є, як і для юридичних осіб, подальше використання таких товарів (основних фондів) в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності такої особи платника податку.

Відповідачем ні в суді першої інстанції ні під час апеляційного розгляду не доведено правомірності дій, щодо прийняття оскаржуваного рішення індивідуальної дії податкового повідомлення рішення від 15.06.2010р. № /0 в частині визначення субєкту підприємницької діяльності - фізичній особі ОСОБА_1 податкового зобов'язання з податку на додану вартість за основним платежем в сумі 13219,17 грн., та застосованої штрафної (фінансової) санкції в сумі 6609,59 грн.

Щодо висновків суду першої інстанції в іншій частині оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, то такі є правильними та в цій частині в апеляційному порядку сторонами не оскаржуються.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, ухвалив законне та обґрунтоване судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстав для його скасування немає.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197, п.1 ч.1 ст. 198, ст. 200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст. 206, 254 КАС України, суд

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Івано-Франківську залишити без задоволення, а постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 01 вересня 2010 року по справі № 2-а-2586/10/0970 без змін.

Ухвала набирає законної сили через пять днів після направлення копії особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20-ти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий суддя : І.Я.Олендер

Судді: В.З.Улицький

ОСОБА_2