Справа № 803/2041/15
Суддя: Ксензюк Андрій Ярославович
Дата ухвалення: 2015-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2015 року Справа № 803/2041/15

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Ксензюка А.Я.,

при секретарі судового засідання Новак Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини польова пошта НОМЕР_1 Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 про зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до військової частини польова пошта НОМЕР_1 Міністерства оборони України про зобов`язання нарахувати і виплатити суму грошового забезпечення за період з 15 червня 2014 року по 16 червня 2015 року та зобов`язання нарахувати і виплатити суму винагороди за участь в Антитерористичній операції за період з 15 червня 2014 року по 16 червня 2015 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на неодноразові звернення позивача до керівництва військової частини польова пошта НОМЕР_1 Міністерства оборони України йому лише надали акт службового розслідування від 4 червня 2015 року, у пропозиціях до якого зазначено, що ОСОБА_1 належить нарахувати і виплатити всі види грошового забезпечення за період з 15 червня 2014 року по 9 лютого 2015 року. Однак, за весь час проходження служби у Збройних силах України позивач не отримував грошового забезпечення та інших виплат, які йому належать відповідно до чинного законодавства України.

Представник військової частини польова пошта НОМЕР_1 Міністерства оборони України в поданому письмовому запереченні від 28 вересня 2015 року №2685 позов не визнав, мотивуючи тим, що на час проходження військової служби позивачем ОСОБА_1 військова частина польова пошта НОМЕР_1 Міністерства оборони України знаходилася на грошовому забезпеченні в Полтавському обласному військовому комісаріаті, а тому питання щодо нарахування і виплати позивачу суми грошового забезпечення за період з 15 червня 2014 року по 16 червня 2015 року не належить до їх компетенції, оскільки розпорядником вказаної інформації є ІНФОРМАЦІЯ_2 . Просив в задоволенні позову відмовити, розгляд справи проводити без його участі.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 15 вересня 2015 року до участі у справі залучено другого відповідача ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Представник ІНФОРМАЦІЯ_1 в поданому письмовому поясненні позов не визнав, оскільки за даними, які знаходяться в Полтавському обласному військовому комісаріаті військовослужбовець ОСОБА_1 до списків військової частини польова пошта НОМЕР_1 Міністерства оборони України зарахований не був, тому підстави для виплати йому грошового забезпечення відсутні. Просив в задоволенні позову відмовити, розгляд справи проводити без його участі.

Позивач в судове засідання не прибув. 28 вересня 2015 року представником позивача подано заяву про розгляд справи без участі позивача та представника позивача. Позовні вимоги підтримує повністю.

Дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.

Судом встановлено, що відповідно до наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 Міністерства оборони України від 4 травня 2015 року №98 комісією проведено службове розслідування за фактом неналежного оформлення військовослужбовця ОСОБА_1 , що був прийнятий на військову службу відповідно до мобілізації, про що складено акт службового розслідування від 4 червня 2015 року.

Під час проведення службового розслідування комісією встановлено, що рядовий ОСОБА_1 був призваний на військову службу до складу Збройних сил України у військову частину НОМЕР_2 «Айдар» з 15 червня 2014 року відповідно до указу Президента України від 6 травня 2014 року №454/2014 «Про часткову мобілізацію», що підтверджується наказом військового комісара Нововолинського об`єднаного районного військового комісаріату від 23 лютого 2015 року №35 «Про призов військовозобов`язаних на військову службу за мобілізацією».

Проходження військової служби рядовим у військовій частині НОМЕР_2 також підтверджується відміткою у військовому квитку ОСОБА_1 НОМЕР_3 , де зазначено, що військовослужбовця зараховано в списки військової частини 15 червня 2014 року.

За наслідками службового розслідування комісією зроблено висновок, що начальником штабу першим заступником командира військової частини неналежним чином була організована робота по оформленню військовослужбовців, внаслідок чого за період з 15 червня 2014 року по 9 лютого 2015 року рядовий ОСОБА_1 не був належним чином оформлений у військовій частині та не отримував відповідного грошового забезпечення.

Наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 Міністерства оборони України від 28 січня 2015 року №26, відповідно до спільної директиви Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних сил України від 17 січня 2015 року №Д-322/3дск, анульовано умовне найменування та поштову адресу військова частина польова пошта НОМЕР_2 , 92600, м. Сватове, н/к через ІНФОРМАЦІЯ_3 ; надано (введено) нове найменування та поштову адресу військова частина польова пошта НОМЕР_1 , 92600, м. Сватове, н/к через ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В період з 18 червня 2014 року по 25 липня 2014 року та з 5 листопада 2014 року по 17 листопада 2014 року позивач перебував на лікуванні, у зв`язку із отриманим пораненням під час виконання бойового завдання щодо звільнення селища Металіст Луганської області.

Наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 Міністерства оборони України від 13 квітня 2015 року №78 «Про підсумки розслідування за фактом отримання поранення військовослужбовцем», відповідно до вимог наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 Міністерства оборони України від 11 квітня 2015 року №67, та на підставі акту службового розслідування від 13 квітня 2015 року №890 за фактом отримання поранення солдатом ОСОБА_1 , військовослужбовця військової частини польова пошта НОМЕР_1 солдата ОСОБА_1 визнано таким, що отримав поранення при безпосередній участі в проведенні Антитерористичної операції під час виконання обов`язків військової служби.

Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року №2011-XII відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Згідно із статтею 1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Частиною першою статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Так, відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2007 року №1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» виплата грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснюється в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством інфраструктури, Державною службою з надзвичайних ситуацій, Службою безпеки, Адміністрацією Державної прикордонної служби, Управлінням державної охорони, Службою зовнішньої розвідки, Державною пенітенціарною службою, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації

Підпунктом 1.3.1 пункту 1.3 розділу І Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам затвердженої наказом Міністерства оборони України від 11 червня 2008 року №260 (далі Інструкція №260) передбачено, що грошове забезпечення виплачується військовослужбовцям, які займають посади, передбачені штатами та штатними розписами (далі - штати) у апараті Міністерства оборони України, Генеральному штабі Збройних Сил України, органах військового управління, з`єднаннях, військових частинах, вищих військових навчальних закладах та військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів, установах та організаціях Збройних Сил України.

З 18 березня 2014 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №111 від 9 квітня 2014 року військовослужбовцям, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, грошове забезпечення виплачується в порядку та розмірах, установлених для осіб офіцерського складу, осіб рядового сержантського та старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом.

Як вбачається з матеріалів справи, військова частина польова пошта НОМЕР_1 знаходиться на грошовому забезпеченні в Полтавському обласному військовому комісаріаті, у зв`язку із зазначеним ОСОБА_1 мав бути прийнятий на грошове забезпечення до Полтавського обласного військового комісаріату.

Таким чином, судом встановлено, що позивач проходив військову службу в Збройних силах України та приймав участь в Антитерористичній операції у період з 15 червня 2014 року по 16 червня 2015 року.

Наказом від 16 червня 2015 року №66-РС солдата ОСОБА_1 , навідника штурмового відділення штурмової роти, звільнено з військової служби у запас.

На виконання наказу №66-РС від 16 червня 2015 року командиром військової частини польова пошта НОМЕР_1 видано 17 червня 2015 року наказ за №185, згідно якого зобов`язано виплатити ОСОБА_1 надбавку за виконання особливо важливих завдань, грошову допомогу на оздоровлення, матеріальну допомогу, грошову премію, додаткову щомісячну грошову винагороду, винагороду за участь в АТО, компенсацію за невикористану щорічну основну відпустку в розмірах визначних наказом.

Однак, всупереч вимог зазначених нормативно-правових актів та документів, що надані суду, позивачеві не було виплачено грошове забезпечення за період з 15 червня 2014 року по 16 червня 2015 року та винагороду за участь в Антитерористичній операції за період з 15 червня 2014 року по 16 червня 2015 року.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, усі рішення та дії суб`єкта владних повноважень мають підзаконний характер, тобто повинні бути прийняті (вчинені) на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені законом.

Відповідно до частини першої, другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Судом також приймається до уваги, що відповідно до частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Всупереч наведеним вимогам відповідач як суб`єкт владних повноважень не надав суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення.

Таким чином, виходячи із системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, користуючись повноваженнями наданими частиною другою статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є підставні та підлягають до повного задоволення.

Керуючись частиною третьою статті 160, статтею 163 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 нарахувати і виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення за період з 15 червня 2014 року по 16 червня 2015 року.

Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 нарахувати і виплатити ОСОБА_1 винагороду за участь в Антитерористичній операції за період з 15 червня 2014 року по 16 червня 2015 року.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя А.Я. Ксензюк

Постанова в повному обсязі складена 1 жовтня 2015 року.