Справа № 815/3328/15
Суддя: Запорожан Д.В.
Дата ухвалення: 2015-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 вересня 2015 р.м.ОдесаСправа № 815/3328/15

Категорія: 5.2.1 Головуючий в 1 інстанції: Корой С. М.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду, у складі:

головуючого судді - Запорожана Д.В.,

судді - Коваля М.П.,

судді - Шеметенко Л.П.

при секретарі: Топор О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Одеської митниці Державної фіскальної служби на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 16 липня 2015 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Таламус ЛТД» до головного інспектора Одеської митниці Державної фіскальної служби Кікота Валерія Антоновича і Одеської митниці Державної фіскальної служби про скасування рішень та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Таламус ЛТД» звернулося до суду з позовом до головного інспектора Одеської митниці Державної фіскальної служби Кікота В.А. і Одеської митниці ДФС про скасування картки відмови в прийнятті митної декларації від 29 квітня 2015 року № 500060006/2015/00018, рішення про коригування митної вартості товарів від 29 квітня 2015 року № 500060006/2015/000005/1 та зобов'язання повернути107167,1 гривень фінансової гарантії.

Свої позовні вимоги ТОВ «Таламус ЛТД» обґрунтувало незаконністю спірних рішень та бездіяльності.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 16 липня 2015 року вищенаведений позов було частково задоволено. Скасовано спірні рішення. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі Одеська митниця ДФС просить скасувати вищенаведене рішення як таке, що прийнято з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права і прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні даного позову у повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Приймаючи оскаржене рішення суд першої інстанції виходив з часткової обґрунтованості даного позову та наявності підстав для його часткового задоволення.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем здійснювалося імпортне декларування товару на Одеській митниці ДФС. На підтвердження митної вартості товару позивачем було надано повний комплект документів, що передбачений ч. 2 ст. 53 МК України. Щодо комплектності документів спірні рішення не містять будь-яких зауважень.

В ході наведеного декларування відповідачами було прийнято картку відмови в прийнятті митної декларації від 29 квітня 2015 року № 500060006/2015/0018 та рішення про коригування митної вартості товарів від 29 квітня 2015 року № 500060006/2015/00005/1 (щодо збільшення митної вартості за резервним /шостим/ методом) /а.с. 14-16/.

Підставою прийняття вищенаведених рішень стало виключно те, що у поданих до митного оформлення документах містяться розбіжності, документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, а саме: у копії митної декларації країни відправлення від 12.02.2015 року № 20391255 зазначено умови постави CIF, у той же час, згідно з інвойсом від 16.04.2015 № TR-09/06-213 умовою поставки повинно бути DAP; у сертифікаті про походження товару від 12.02.2015 року № ССРІТ 644 відсутнє посилання на інвойс від 16.04.2015 № TR-09/06-213; у наданій ціновій довідці від 16.04.2015 № 0236-inf ТОВ "Експоцентр Одеса» наявна інформація, що відрізняється від інформації, яка містилась у ціновій довідці за тими самими реквізитами та була надана до органу доходів і зборів під час коригування митної вартості за МД від 17.04.2015 №500060006/2015/002416, що ставить під сумнів легальність вказаної цінової довідки та інформації, яку вона містить; у наданих документах присутня інформація про наявність страхування (страховий поліс від 14.02.2015 № РСВ55257024), але інформація про включення страхових витрат до митної вартості даної партії відсутня; інформацію з наданого рахунку № 631 за 2014 рік неможливо віднести до поставки за інвойсом від 16.04.2015 року № TR-09/06-213.

Щодо визначення митної вартості за шостим методом, зазначено лише про відсутність інформації для обчислення за попередніми методами та шостий метод обрано за наслідками консультацій з позивачем.

Будь-яких інших правових чи фактичних підстав для прийняття спірних рішень не було.

Відповідно до ст. 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

З вищенаведеної норми не вбачається, що цінова довідка експертної організації, сертифікат походження товару є обов'язковими документами на підтвердження заявленої митної вартості товару на стадії подачі декларації. Відповідачі не навели жодного аргументу щодо необхідності подання сертифікату походження товару одночасно з декларацією.

DAP (англ. delivered at point): поставка в місце призначення, що передбачено договором, імпортне мито і місцеві податки сплачуються покупцем. Умови поставки DAP має значення, що продавець виконав свої обов'язки по поставці, коли он надав покупцю товар, випущений в митному режимі експорту і готовий к розвантаженню с транспортного засобу, який прибув в зазначене місце призначення. Умови поставки DAP покладають на продавця обов'язки нести усі витрати і ріски, що пов'язані з транспортуванням.

CIF (англ. Cost, Insurance and Freight - вартість, страхування і фрахт). Поставка на умовах CIF означає, що продавець виконав поставку, коли товар відвантажений на транспортний засіб в порту навантаження, а ціна продажу включає вартість товару, фрахт чи транспортні витрати, а також вартість страхування при доставці товару.

Також, необхідно зазначити, що в Інкотермс-2010 визначені 4 терміна, що можуть застосовуватися виключно до морського транспорту и транспорту, а саме FAS, FOB, CFR, CIF.

Порівняння умов поставок CIF та DAP дає підстав для висновку, що для цілей визначення митної вартості при імпорті товарів умови зазначених поставок є ідентичними. DAP застосовується до усіх видів транспорту, а CIF виключно до суден.

Отже, зазначені «відмінності» умов поставки не могли давати митному органу будь-яких підстав для сумнівів у правильності визначення митної вартості позивачем.

Наданий до митного органу інвойс № TR-09/06-213 від 16.04.2015 р. містить інформацію про ціну товару, зокрема, 1080 дол. США за 1 т. (тобто 1,08 дол. США за 1 кг.); інвойс містить повну ціну поставки товару на зазначених в контракті умовах і не потребує визначення складових митної вартості.

Крім того, надана до митного органу специфікація № 190 до контракту № TR-09/06 від 26.06.2009 р. містить інформацію про найменування товару (жесть белая в рулонах...), кількість (250 т.), ціну (1080 дол. США за 1 т.), загальну суму до сплати (270000 дол. США) (а.с.26). Тобто вказані документи містять відомості щодо ціни, яка підлягає сплаті за товар.

Отже, висновок митного органу про те, що у поданих до митного оформлення документах містяться розбіжності та не містяться всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів необґрунтованим.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи відповідачів про те, що розбіжності у поданих документах полягають у тому, що сертифікат про походження товару від 12.02.2015 року № ССРІТ 067 (а.с.29) не має посилання на інвойс від 16.04.2015 № TR-09/06-213, оскільки сертифікат походження складався у зв'язку із поставкою товару на територію України за угодою RIZL 16/14 між виробником та компанією Ronby Invest, тоді як інвойс 16.04.2015 № TR-09/06-213 складений до іншого договору - контракту № TR-09/06від 26.06.2009 р., укладеного між позивачем та Ronby Invest (позивач отримував товар з митного складу).

Тобто, в якості іншої розбіжності у документах митним інспектором зазначається те, що в документі, що датується 12.02.2015 року, відсутнє посилання на документ, який буде прийнято в майбутньому - 16.04.2015 року.

Окрім зазначеного, митним інспектором розбіжністю визнано те, що у копії митної декларації країни відправлення від 12.02.2015 року № 20391255 заповнені графи стосовно документів по фрахту та документу по сплаті страхових сум, тоді як інформація про включення страхових витрат до митної вартості даної партії товару відсутня.

Дані твердження суд також визнає необґрунтованими, оскільки очевидно, що митна декларація країни відправлення не має ніякого відношення до операцій з поставки між Ronby Invest (продавцем) ТОВ Таламус ЛТД (покупцем за контрактом № TR-09/06від 26.06.2009 р.), а стосується поставки морем на виконання контракту RIZL 16/14, укладеного між заводом-виробником (продавцем) та Ronby Invest (покупцем).

Відповідно до частини першої статті 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

У частині другій цієї статті наведений перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів.

Частиною третьою статті 53 МК України встановлено обов'язок декларанта або уповноваженої ним особи на письмову вимогу митного органу протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з положенням частини четвертої вказаної статті у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв'язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) визначені в ній документи.

Відповідно до частини першої статті 54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, шляхом витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов'язковою, оскільки з цією обставиною закон пов'язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

З урахуванням того, що надані для декларування документи не давали будь-яких підстав для сумнівів у визначеній позивачем ціні за першим методом витребування додаткових документів було неправомірним.

Згідно з положеннями статті 57 МК визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 МК за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Податковий орган обґрунтував неможливість застосування попередніх методів визначення митної вартості виключно голослівними міркуваннями. Будь-яких доказів такої відсутності не надав.

Отже, визначення митної вартості за резервним методом теж є неправомірним.

Вищенаведені правові позиції викладені в рішеннях Верховного суду України від 2 червня 2015 року справа № 21-498а15, від 31 березня 2015 року справа № 21-53а15 та від 31 березня 2015 року справа № 21-127а15.

Отже, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про часткову обґрунтованість даного позову та наявність підстав для його часткового задоволення.

Частиною 1 ст. 200 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права. Доводи апеляційної скарги, колегія суддів, вважає не суттєвими та такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Одеської митниці Державної фіскальної служби - залишити без задоволення.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 16 липня 2015 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Таламус ЛТД» до головного інспектора Одеської митниці Державної фіскальної служби Кікота Валерія Антоновича і Одеської митниці Державної фіскальної служби про скасування картки відмови в прийнятті митної декларації від 29 квітня 2015 року № 500060006/2015/00018, рішення про коригування митної вартості товарів від 29 квітня 2015 року № 500060006/2015/000005/1 та зобов'язання повернути107167,1 гривень фінансової гарантії - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання судового рішення в повному обсязі.

Ухвала у повному обсязі виготовлена 28 вересня 2015 року.

Головуючий /Д.В. Запорожан/

Судді /М.П. Коваль/

/Л.П. Шеметенко/