Справа № 22а-10271/11
Суддя: Абрамов П. С.
Дата ухвалення: 2011-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Апеляційний суд Полтавської області
Суддя-доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2011 року квітня місяця 25 дня м.Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Абрамова П.С.,

Суддів: Корнієнка В.І., Гальонкіна С.А.,

розглянула у письмовому провадженні в м. Полтаві адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України Автозаводського району в м. Кременчуці на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 07 вересня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України Автозаводського району в м. Кременчуці Полтавської області про визнання дій щодо відмови у перерахунку пенсії по інвалідності неправомірними, зобов'язання провести перерахунок коштів та стягнення заборгованості з виплати пенсії.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача Апеляційного суду, -

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 07 вересня 2010 року позов ОСОБА_3 - задоволено.

Визнано, що ОСОБА_3 має право з 10 вересня 2009 року на весь час встановлення йому інвалідності, тобто безстроково, отримувати державну пенсію у розмірі не менш восьми мінімальних пенсій за віком, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої частиною 1 статті 28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування станом на момент виплати, а також додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоровю у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком, встановленої частиною 1 статті 28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування.

Визнано неправомірною відмову відповідача перерахувати пенсію позивача та зобовязати Управління Пенсійного фонду України Автозаводського району в м. Кременчуці Полтавської області донарахувати та здійснити дії по виплаті ОСОБА_3 щомісячної основної державної пенсії по інвалідності з 10 вересня 2009 року в розмірі восьми мінімальних пенсій за віком на час виплат, встановленої законом відповідно до ч. 4 ст. 54 та ст. 67 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, як інваліду другої групи внаслідок захворювання, повязаного з участю в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, 1 категорії..

Зобовязано Управління Пенсійного фонду України Автозаводського району в м. Кременчуці Полтавської області донарахувати та здійснити дії по виплаті ОСОБА_3 щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, з 10 вересня 2009 року, які інваліду другої групи внаслідок захворювання, повязаного з участю в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, 1 категорії, в розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком на час виплат, відповідно до статті 50 та статті 67 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Вирішено питання про судові витрати.

З рішенням суду не погодився відповідач та подав апеляційну скаргу, в якій прохає його скасувати, оскільки вважає, що вони винесено з порушенням норм матеріального права, а саме: Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Також вказував на те, що управлінням виконано рішення Полтавського окружного адміністративного суду про перерахунок пенсії позивачу. Прохав прийняти по справі нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції вірно встановлено, і не заперечується сторонами, що позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії, інвалідом ІІ групи захворювання, повязаного з виконанням робіт із ліквідації наслідків аварії, що підтверджується посвідченням громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи та довідкою МСЕ, у звязку з чим має право на пенсію відповідно до Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з наявності у позивача ОСОБА_3 права на отримання, а у відповідача обов'язку по здійсненню позивачу виплати пенсії у розмірі не менше, ніж 8 мінімальних пенсій за віком та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю у розмірі 75 процентів мінімальної пенсії за віком, що передбачено ст.ст. 50, 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Такий висновок суду є вірним, виходячи з наступного.

Законом України від 28 грудня 2007 року № 107-VI Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України статтю 54 Закону Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи змінено та встановлено, що у всіх випадках розміри пенсій для інвалідів щодо яких встановлено звязок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими для учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році: по 2 групі інвалідності 120 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Статтю 50 вказаного Закону також викладено в новій редакції, а саме: особам віднесеним до 1 категорії, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірах: інвалідам 2 групи 20 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Рішенням Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22 травня 2008 року визнано неконституційними зміни, внесені Законом України від 28 грудня 2007 року № 107-VI Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України до статті 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, а тому з цього дня діяли норми ст.ст. 50, 54 вказаного закону, якими встановлено, що розмір пенсії для інвалідів 2 групи, щодо яких встановлено звязок з Чорнобильською катастрофою, не може бути нижчим 8 мінімальних пенсій за віком, а розмір щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, становить 75 процентів мінімальної пенсії за віком.

Враховуючи, що за чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, встановленими ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", іншого нормативно-правового акта ( закону ), який би визначав або встановлював інший розмір, немає, тому, правомірним вважає колегія суддів і застосування судом першої інстанції до спірних правовідносин положень даної статті.

За таких обставин, посилання відповідача на те, що розмір пенсії позивачу повинен виплачуватись, не відповідно до вимог Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року № 530, колегія суддів вважає безпідставними з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи вказаний закон спрямований на захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та розвязання повязаних з нею проблем медичного та соціального характеру, що виникли внаслідок радіоактивного забруднення території.

В свою чергу, встановлені КМУ порядок розрахунку пенсій та розміри щорічної допомоги на оздоровлення, не відповідають їх розмірам, що встановлені спеціальним Законом, і, з урахуванням того, що Постанови КМУ є підзаконними нормативно-правовими актами, останні не підлягають застосуванню у разі виникнення колізії між ними та нормами Закону.

Окрім того, посилання апелянта на виконання ним на підставі ухвали Полтавського окружного адміністративного суду вимог Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та нарахування позивачу пенсії у визначеному цим законом розмірі з жовтня 2008 року, не знаходять свого підтвердження в матеріалах справи.

На підставі наведеного, колегія суддів, вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції і рішення суду є законним та обґрунтованим, а тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись нормами Закону України Про внесення змін до розділу ХІІ Прикінцеві положення Закону України Про судоустрій та статус суддів щодо передачі справ, повязаних із соціальними виплатами від 02 грудня 2010 року, ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206 КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України Автозаводського району в м. Кременчуці Полтавської області - відхилити.

Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 07 вересня 2010 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя: /підпис/ОСОБА_2

Судді: /підпис/ ОСОБА_4 /підпис/ ОСОБА_5

КОПІЯ

ВІРНО: Суддя апеляційного суду

Полтавської області __________ ОСОБА_2