Справа № 817/1574/15
Суддя: Недашківська К.М.
Дата ухвалення: 2015-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2015 року 14 год. 10 хв.Справа № 817/1574/15 м. Рівне

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Недашківської К.М., розглянув в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Сільськогосподарського приватного підприємства «Рокитне» до Управління Пенсійного фонду України в Рокитнівському районі Рівненської області про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинення певних дій.

До Рівненського окружного адміністративного суду надійшов позов Сільськогосподарського приватного підприємства «Рокитне» (далі іменується позивач) до Управління Пенсійного фонду України в Рокитнівському районі Рівненської області (далі іменується відповідач), в якому позивач, з врахуванням поданої заяви про зміну позовних вимог, просить суд визнати неправомірними дії відповідача по перепризначенню дат досягнення пенсійного віку в розрахунку фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, від 20.04.2015 №54 пенсіонерам ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, та зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Рокитнівському районі Рівненської області виключити з даного розрахунку суми витрат на виплату та доставку пенсій за січень-березень 2015 року, а також виключити з даного розрахунку пенсіонерів ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7

На обґрунтування заявлених вимог позивач вказує на те, що підприємство було платником фіксованого сільськогосподарського податку, що було підставою для звільнення від відшкодування витрат на виплату і доставку пільгових пенсій. Однак, при змінах, внесених в Податковий кодекс України, а саме при виключенні з переліку податків фіксованого сільськогосподарського податку, СПП «Рокитне» стало платником єдиного податку четвертої групи. Однак, на думку позивача, умови його перебування на спрощеній системі не змінилися з умовами сплати фіксованого сільськогосподарського податку, а тому очевидний факт, що лише з «технічних причин» не були внесені зміни до Закону України «Про збір на загальнобовязкове державне пенсійне страхування» щодо зміни назв податку та встановлення пільг для платників єдиного податку. Крім того, позивач зазначає, що в 2012 році підприємство відшкодовувало витрати на виплату і доставку пільгових пенсій відповідно до розрахунків, надісланих Управлінням Пенсійного фонду в Рокитнівському районі Рівненської області, в які були включені пенсіонерки ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 з досягненням пенсійного віку в 2014 році, однак і в розрахунку на 2015 рік включено цих пенсіонерок та змінено дати досягнення ними пенсійного віку. Однак, позивач вказує, що всі перелічені у розрахунку від 20.04.2015 пенсіонерки відповідно до норм статті 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» мають право на зменшення пенсійного віку на 6 років, а отже і обовязок підприємства відшкодовувати витрати на виплату і доставку пільгових пенсій має припинятися з моменту досягнення цими особами пенсійного віку відповідно до вказаної статті. Відтак, позивач вважає, що на дату формування розрахунку органом Пенсійного фонду підприємство несе обовязок відшкодовувати витрати по пільгових пенсіях лише щодо ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Відповідач подав заперечення на адміністративний позов, де вказав, що розрахунок від 20.04.2015 №54 фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах зазначеним пенсіонеркам на підставі пункту «ж» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», сформований та надісланий позивачу у відповідності до вимог законодавства. Відповідач вказав, що пільгові пенсії вказаним пенсіонеркам були призначені на підставі довідок, які засвідчують факт роботи жінок у сільськогосподарському виробництві та довідок про те, що жінка дійсно народила та виховала пятеро та більше дітей до чотирнадцятирічного віку. А пенсійний вік для цих жінок був підвищений на підставі Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 № 3668-VІ. Тому, саме позивач зобовязаний відшкодовувати витрати на виплату і доставку пільгових пенсій до досягнення цими жінками пенсійного віку. За таких обставин, відповідач просить суд відмовити Сільськогосподарському приватному підприємству «Рокитне» у задоволенні позовних вимог.

Ухвалою судді від 08.06.2015 відкрито провадження в адміністративній справі, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

У судове засідання, призначене на 07.09.2015, позивач, належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, не прибув, проте подав заяву про розгляд справи за відсутності його уповноваженого представника.

Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання не прибув, у запереченнях проти адміністративного позову зазначив, що просить розгляд справи здійснити за відсутності його представника.

Керуючись частиною четвертою статті 122 КАС України, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи в порядку письмового провадження, на підставі наявних у матеріалах справи належних і допустимих доказів, зміст і обсяг яких достатній для вирішення спору по суті.

На підставі частини 6 статті 12 та статті 41 КАС України, у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Відповідно до статті 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд при вирішенні справи керується принципами верховенства права, законності, рівності усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом, змагальності сторін, диспозитивності та офіційного зясування всіх обставин, гласності і відкритості адміністративного процесу.

Розглянувши матеріали та зясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

Сільськогосподарське приватне підприємство «Рокитне» пройшло процедуру державної реєстрації, а відтак набуло правового статусу субєкта господарювання в розумінні статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців» від 15.05.2003 №755-IV (далі іменується Закон України №755-IV), та зареєстроване за юридичною адресою: 34208, Рівненська область, село Рокитне, вулиця Соборна, будинок 25.

Управління Пенсійного фонду України в Рокитнівському районі Рівненської області на адресу позивача надіслало Розрахунок фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до частини другої Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в частині пенсій, призначених відповідно до пунктів «б»-«з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за січень-квітень 2015 року від 20.04.2015 №54 (а.с.10).

З матеріалів справи вбачається, що пенсіонерам, які включені у розрахунок: ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_5, призначені та виплачуються пенсії відповідно до пункту «ж» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-XII від 05.11.1991, відповідно до якого право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають жінки, які працюють у сільськогосподарському виробництві та виховали п'ятеро і більше дітей, незалежно від віку і трудового стажу в порядку, що визначаються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень Закону України №1058-IV, пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 36 від 16.01.2003, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди, вказаним особам, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення» №1788-XII від 05.11.1991. При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом.

До набрання чинності Законом України №1058-ІV, порядок покриття витрат на виплату і доставку пенсій регулювався Законом України «Про збір на обовязкове державне пенсійне страхування» від 26.06.1997 №400-97-ВР (далі іменується Закон України №400-97-ВР). Також застосовувалися положення Інструкції про порядок обчислення і сплати підприємствами, установами, організаціями та громадянами збору на обовязкове державне пенсійне страхування, інших платежів, а також обліку їх надходження до Пенсійного фонду України, затвердженою постановою правління Пенсійного фонду України №4-6 від 03.06.1999, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України № 436/3729 від 05.07.1999, та Інструкції про порядок обчислення і сплати підприємствами, установами, організаціями та громадянами збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, інших платежів, а також обліку їх надходження до Пенсійного фонду України, затвердженою постановою правління Пенсійного фонду України №16-6 від 19.10.2001, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України №998/6189 від 29.11.2001, які наразі втратили свою чинність.

Тобто, механізм відшкодування витрат на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, був врегульований та закріплений на законодавчому рівні ще до набрання чинності Законом України №1058-ІV.

Відповідно до абзацу 4 пункту 1 статті 2 Закону України №400/97-ВР, обєктом оподаткування є фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів «б»-«з» статті 13 Закону України №1788-XII до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 12 Закону України №1788-XII.

Статтею 13 Закону України №1788-ХІІ визначено категорії працівників, які мають право на пенсію за віком на пільгових умовах, а також до 2000 року врегульовано порядок внесення підприємствами та організаціями плати до пенсійного фонду, що покривала витрати на виплату і доставку пенсій, призначених у відповідності до пунктів «б» - «з» цієї статті.

Законом України «Про внесення змін до деяких законів України» від 17.02.2000, порядок внесення плати на покриття фактичних витрат на виплату і доставку пенсій змінено, зокрема, порядок покриття витрат на виплату та доставку пенсій визначено шляхом введення окремого виду збору на обовязкове державне пенсійне страхування Законом України «Про збір на обовязкове державне пенсійне страхування», яким передбачено, що платники збору на обовязкове державне пенсійне страхування повинні сплачувати такий збір у розмірах, встановлених статтею 4 цього Закону.

Відповідно до Закону України №400/97-ВР, субєкти підприємницької діяльності, незалежно від форм власності, їх обєднання, бюджетні, громадські та інші установи та організації, обєднання громадян та інші юридичні особи повинні сплачувати збір на обовязкове державне пенсійне страхування у 100% розмірі від обєкта оподаткування, яким є фактичні витрати на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів «б»«з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Даний порядок компенсації витрат Пенсійного фонду України не змінився із набранням чинності Законом України №1058-ІV.

Закон України №1058-ІV, зокрема, визначає принципи, засади і механізм функціонування системи загальнообовязкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду.

Виходячи з приписів пункту 16 розділу 15 Прикінцевих положень Закону України №1058-ІV до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України, інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечать цьому Закону. Положення Закону України №1788-ХІІ застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років.

Фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів «б»«з» статті 13 Закону України №1788-XII, до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 12 Закону України №1788-XII, визначені в якості об'єкта оподаткування для усіх суб'єктів, які використовують працю найманих працівників.

Аналіз наведених положень дає підстави для висновку про те, що витрати на виплату та доставку пенсій особам, пенсії яким призначені відповідно до пунктів «в»-«е» та «ж» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», покриваються підприємствами та організаціями.

01.01.2015 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» №71 від 28.12.2014, яким внесено зміни до Податкового кодексу України, а саме з переліку загальнодержавних податків і зборів виключено фіксований сільськогосподарський податок, платники (суб'єкти підприємницької діяльності), які перебували на фіксованому сільськогосподарському податку, віднесені до платників єдиного податку 3 та 4 групи.

Отже, платники збору, які сплачували фіксований сільськогосподарський податок, були звільнені від сплати фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів «б»-«з» статті 13 Закону України №1788-XII.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що Сільськогосподарське приватне підприємство «Рокитне» було платником фіксованого сільськогосподарського податку. З 1 січня 2015 року підприємство стало платником єдиного податку четвертої групи (а.с.14).

Для платників єдиного податку виключень щодо відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, чинним законодавством не передбачено. Тому, з 01.01.2015 у платників єдиного податку виникає обов'язок відшкодування пільгових пенсій, а тому позивач СПП «Рокитне» підпадає під дію частини другої Прикінцевих положень Закону України №1058-ІУ та статті 13 Закону України №1788-ХІІ.

Згідно з пунктом «ж» статті 13 Закону України №1788-XII, право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають жінки, які працюють у сільськогосподарському виробництві та виховали п'ятеро і більше дітей, незалежно від віку і трудового стажу в порядку, що визначаються Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктом 1 Постанови Кабінету Міністрів України «Про порядок призначення пенсій на пільгових умовах жінкам, які працюють в сільськогосподарському виробництві та виховали п'ятеро і більше дітей» №244 від 16 травня 1992 року, жінкам, які працюють в сільськогосподарському виробництві та виховали п'ятеро або більше дітей до 14-річного віку, в тому числі усиновлених, пенсії на пільгових умовах призначаються незалежно від віку та наявного трудового стажу. Право на пенсію на вказаних у пункті 1 цієї постанови пільгових умовах мають жінки, які зайняті на постійній роботі у сільськогосподарському виробництві у колгоспах, державних господарствах, міжгосподарських підприємствах, кооперативах, орендних колективах, а також в фермерських та інших господарствах незалежно від форми власності та господарювання.

Зі змісту зазначених норм вбачається, що на призначення пенсії на пільгових умовах мають право жінки, які зайняті на постійній роботі у сільськогосподарському виробництві та виховали п'ятеро або більше дітей до 14-річного віку.

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_5 працювали на СПП «Рокитне». При цьому вони, як матері, що виховали п'ятеро і більше дітей та працювали у сільськогосподарському виробництві, набули права на призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до пункту «ж» статті 13 Закону України №1788-XII.

В пункті 6 Інструкції №21-1 зазначено, що відшкодуванню підлягають витрати Пенсійного фонду на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до частини 2 «Прикінцевих положень» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в таких розмірах: 100 відсотків фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до абзацу першого частини 2 Прикінцевих положень Закону застрахованим особам, які працювали або працюють на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Відповідно до пункту 6.4 Інструкції №21-1, розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається відділами надходження доходів органів Пенсійного фонду України щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 «Прикінцевих положень» Закону №1058-IV, які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом 10 днів з новопризначених (перерахованих) пенсій.

Пунктом 6.8 Інструкції №21-1 встановлено, що підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в повідомленні місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

Розрахунком фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій підтверджується наявність у позивача зобовязання по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пенсій за спірний період, яке не було ним виконано.

Зазначений розрахунок складений з дотриманням Управлінням Пенсійного фонду України в Рокитнівському районі Рівненської області всіх необхідних вимог Інструкції №21-1. Розмір сум відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пенсій по вказаних пенсіонерах визначено відповідачем з дотриманням вимог Закону України №1058-IV та Інструкції №21-1.

Верховним Судом України сформовані правові висновки щодо відшкодування підприємствами витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до пункту «ж» статті 13 Закону України №1788-XII (постанова від 07.07.2015), відповідно до яких вказані пенсії підлягають відшкодуванню підприємствами та організаціями.

Відповідно до частини 1 статті 244-2 КАС України, висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Таким чином, суд вважає, що при формуванні та надісланні для СПП «Рокитне» розрахунку фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до ч.2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в частині пенсій, призначених відповідно до пунктів «б»-«з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені законом. Доводи позивача не свідчать про протиправність дій відповідача, не спростовують правомірності спірного розрахунку та не дають суду підстав для зобовязання органу Пенсійного фонду України виключити з розрахунку пенсіонерів ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7 Враховуючи вищевикладене, у суду відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Суд вважає помилковим твердження позивача про те, що умови його перебування на спрощеній системі не змінилися з умовами сплати фіксованого сільськогосподарського податку, а тому очевидний факт, що лише з «технічних причин» не були внесені зміни до Закону України «Про збір на загальнобовязкове державне пенсійне страхування» щодо зміни назв податку та встановлення пільг для платників єдиного податку. Закон України «Про збір на загальнобовязкове державне пенсійне страхування» не містить норм щодо встановлених пільг для платників єдиного податку, тому СПП «Рокитне» підпадає під дію частини другої Прикінцевих положень Закону України №1058-ІV та статті 13 Закону України №1788-ХІІ щодо обовязку відшкодування витрат на виплату та доставку пільгових пенсій.

Крім того, безпідставними та необґрунтованими є доводи позивача про досягнення ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7 пенсійного віку на підставі статті 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що є підставою для виключення цих пенсіонерів з розрахунку та відшкодування таких пенсій з Державного бюджету України.

Статтею 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» регулюються умови надання пенсій за віком особам, які працювали або проживали на території радіоактивного забруднення. Зокрема, передбачено надання таким особам пенсії із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до статті 63 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», фінансування витрат, повязаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Таким чином, фактичні витрати на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених на підставі статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» фінансується за рахунок Державного бюджету України та відшкодуванню не підлягають.

Відповідно до частини першої статті 10 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у звязку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Таким чином, оскільки вказаним пенсіонеркам призначені пільгові пенсії за віком відповідно до пункту «ж» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», а не дострокові пенсії за віком на підставі статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», тому СПП «Рокитне» несе обовязок по відшкодування витрат на виплату та доставку пенсій зазначеним особам.

Крім того, Постановою правління Пенсійного фонду України №15-1 від 04.08.2014 року, яка зареєстрована в Міністерстві юстиції України за №1001/25778 20.08.2014, затверджено зміни до вказаної Інструкції №21-1, що набрали чинності з 12.09.2014, якими, зокрема виключено пункт 6.7 Інструкції, відповідно до якого фактичні витрати на виплату та доставку пільгових пенсій, які призначені з додатковим зниженням пенсійного віку відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», відшкодовуються протягом періоду цього додаткового зниження.

За обставинами справи, пільгові пенсії ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_5, ОСОБА_4 призначені саме із додатковим зниженням пенсійного віку відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», однак враховуючи відповідні зміни щодо підстав відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгової пенсії, позивач зобов'язаний проводити відповідні відшкодування позивачу до дати досягнення вказаними пенсіонерками пенсійного віку згідно статті 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-ІV.

Відповідно до статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України підставі для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 2, 4, 7 12, 14, 86, 158 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено Кодексом адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня отримання копії постанови, складеної у повному обсязі, апеляційної скарги з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя К.М. Недашківська