Справа № 820/5704/15
Суддя: Мельников Р.В.
Дата ухвалення: 2015-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

21 вересня 2015 р. Справа № 820/5704/15

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Мельникова Р.В.,

за участю секретаря судового засідання - Цибульник Г.В.,

представника позивача - ОСОБА_1,

представника Головного управління Держземагенства у Харківській області - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Головного управління Держземагенства у Харківській області, Управління Держземагенства у Харківському районі Харківської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 про скасування наказів та висновків, -

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_3 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Держземагенства у Харківській області, Управління Держземагенства у Харківському районі Харківської області в якому просить суд скасувати накази Головного управління Держземагенства у Харківській області від 30.12.2014 року № 3690-СГ, № 3691-СГ, № 3692-СГ, № 3693-СГ, № 3694-СГ, № 3695-СГ; скасувати висновки Управління Держземагенства у Харківському районі Харківської області від 27.02.2015 року № 212, № 213, № 214, № 215, № 216, № 217 про погодження землеустрою щодо відведення земельних ділянок; скасувати висновки державної експертизи землевпорядної документації від 16.03.2015 року № 0844, № 0845, № 0846 затверджені Головним управлінням Держземагенства у Харківській області.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що Головним управлінням Держземагенства у Харківській області 30.12.2014 року було видано накази "Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою" щодо відведення у власність земельної ділянки, розташованої за межами населених пунктів на території Кулинічівської селищної ради Харківського району Харківської області громадянинам ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 та 27.02.2015 року Управлінням Держземагенства у Харківській області надано висновки про погодження проектів землеутрою щодо відведення земельних ділянок. Позивач зазначає, що дії відповідачів з винесення наказів про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, затвердження висновків державної експертизи землевпорядної документації та погодження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок є протиправними, оскільки ФОП ОСОБА_3 є власником багаторічних насаджень - саду яблуневого в кількості 1498 дерев, що розташований на земель на земельній ділянці площею 12 га вздовж Белгородської траси за межами населених пунктів на території Кулинічівської селищної ради Харківського району Харківської області. Вказаний сад було придбано позивачем за договором купівлі-продажу від 06.05.2005 року у ВАТ "Сад", шість земельних ділянок, відведення яких зазначеним громадянам за рахунок земель запасу державної власності сільськогосподарського призначення сільськогосподарських угідь (багаторічні насадження) проводиться оскаржуваними актами, загалом складають земельну ділянку площею саду 12 га вздовж Белгородської траси за межами населених пунктів на території Кулинічівської селищної ради Харківського району Харківської області на якій розташовано належні позивачу багаторічні насадження - яблуневий сад в кількості 1498 дерев.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити.

Представник відповідача, Головного управління Держземагенства у Харківській області проти задоволення позовних вимог заперечувала.

Представник відповідача, Управління Держземагенства у Харківському районі Харківської області та треті особи до судового засідання не з'явились, про день, час та місце судового засідання були повідомлений своєчасно та належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України, неприбуття в судове засідання, або неповідомлення ним про причини неприбуття не є перешкодою для розгляду справи.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши подані сторонами документи, з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

З матеріалів справи вбачається, що 30 грудня 2014 року Головним управлінням Держзеагенства у Харківській області було видано накази "Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою", якими надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, розташованої за межами населених пунктів на території Кулиничівської селищної ради Харківського району Харківської області, а саме ОСОБА_4, наказ № 3690-СГ, кадастровий номер :00:003:0053; ОСОБА_5, наказ № 3691-СГ , кадастровий номер :00:003:0048; ОСОБА_10, наказ № 3692-СГ, кадастровий номер :00:003:0051; ОСОБА_7, наказ № 3693-СГ, кадастровий номер :00:003:0049; ОСОБА_8, наказ № 3697-СГ, кадастровий номер :00:003:0052; ОСОБА_9, наказ № 3695-СГ, кадастровий номер :00:003:0050. Орієнтовний розмір земельних ділянок 2,000 га за рахунок земель запасу державної власності сільськогосподарського призначення сільськогосподарських угідь (сіножаті), для ведення особистого селянського господарства.

Управлінням Держземагенства у Харківському районі 27.02.2015 року надано висновки про погодження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель запасу державної власності сільськогосподарського призначення сільськогосподарських угідь, а саме: № 214 яким погоджено відведення ОСОБА_4 земельної ділянки загальною площею 2,0000 га; № 216 яким погоджено відведення ОСОБА_5 земельної ділянки загальною площею 1,6257 га; № 217 яким погоджено відведення ОСОБА_6 земельної ділянки загальною площею 1,6257 га; № 212 яким погоджено відведення ОСОБА_7 земельної ділянки загальною площею 2,0000 га; № 213 яким погоджено відведення ОСОБА_8 земельної ділянки загальною площею 1,6257 га; № 215 погоджено відведення ОСОБА_9 земельної ділянки загальною площею 2,0000 га.

Також, 16.03.2015 року Головним управлінням Держземагенства у Харківській області затверджено висновки державної експертизи землевпорядної документації для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель запасу державної власності сільськогосподарського призначення сільськогосподарських угідь (багаторічні насадження) № 0844 щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_4 загальною площею 2,000 га, № 0845 щодо відведення ОСОБА_7 земельної ділянки загальною площею 2,0000 га, № 0846 щодо відведення ОСОБА_9 земельної ділянки площею 2,0000 га.

В ході розгляду справи представник позивача зазначив, що фізична особа - підприємець ОСОБА_3 є власником багаторічних насаджень - саду яблуневого в кількості 1498 дерев, що розташований на земельній ділянці площею 12 га вздовж Белгородської траси за межами населених пунктів на території Кулинічівської селищної ради Харківського району Харківської області. Вказаний сад було придбано позивачем, відповідно договору купівлі-продажу від 06.05.2005 року у ВАТ "Сад".

Всі шість ділянок, відведення яких проводиться оскаржуваними актами, загалом складають земельну ділянку площею саду 12 га вздовж Белгородської траси за межами населених пунктів на території Кулинічівської селищної ради Харківського району Харківської області на якій розташовано належні позивачу багаторічні насадження - яблуневий сад в кількості 1498 дерев, однак зазначені обставини відповідачами не були встановлені.

Однак, суд не може погодитись з зазначеною позицією представника позивача з урахуванням наступного.

Матеріали справи містять договір купівлі-продажу від 06 травня 2005 року, укладеного між ВАТ "Сад" (продавець) та ФОП ОСОБА_3

Відповідно до п. 1 договору, ВАТ "Сад" продає, а ФОП ОСОБА_11 купує зелені насадження (сад яблуневий) в кількості 1498 дерев (квартал 63), які розташовані на земельній ділянці, площею 12 га (в тому числі під плодовими насадженнями 10,074 га вздовж Белгородської траси біля земельної ділянки покупця).

Об'єктом договору купівлі-продажу від 06.05.2005 року у ВАТ "Сад", є зелені насадження (сад яблуневий), а не земельна ділянка.

Статтею 79 Земельного кодексу України передбачено, що земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місце розташуванням, з визначеними щодо неї правами.

Слід зазначити, що земельні ділянки відносно яких винесено накази Головного управління Держземагентва в Харківській області № 3690-СГ, № 3691-СГ, № 3692-СГ, № 3693-СГ, № 3694-СГ, № 3695-СГ виділялися за рахунок земель запасу державної власності сільськогосподарського призначення.

Статтею 19 земельного кодексу України передбачено, що земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність чи у користування громадян чи юридичних осіб можуть перебувати у запасі.

Частиною 2 статті 116 Кодексу, передбачено, що набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Відповідно до п. 3 Положення про Головне управління Держземагенства Харківської області завданням Головного управління є реалізація повноважень Держземагенства України на території Харківської області.

Згідно п. 4.28. Положення про Головне управління, до компетенції останнього належить передача відповідно до закону земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у власність або користування для всіх потреб у межах області.

Відповідно до вимог статті 126 Земельного кодексу України від 25.10.2001 року (в редакції до 01.01.2013 року) право постійного користування земельною ділянкою посвідчувалося державним актом на право постійного користування земельною ділянкою , право оренди земельної ділянки посвідчувалося договором оренди землі, зареєстрованим відповідно до закону. Право власності на земельну ділянку посвідчувалося державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті.

У зв'язку зі змінами в земельному законодавстві з 01.01.2013 року, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування і та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

На підставі листа ФОП ОСОБА_3 від 02.12.2010 року № 694, Кулиничівською селищною радою Харківського району Харківської області прийнято Рішення 3-ї сесії VI скликання від 16.12.2010 року Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право оренди та нормативно грошової оцінки земельної ділянки загальною площею 11,9606 га для ведення сільськогосподарського виробництва в с. Затишшя. Відповідно до зазначеного рішення, ФОП ОСОБА_3 зобовязано укласти договір оренди, використовувати земельну ділянку у відповідності до проекту землеустрою та отримати довідку про правовий статус земельної ділянки загальною площею 11,9606 га, в т.ч. сади - 10,0751 га, пасовища - 1,6231 га, господарські шляхи - 0,2624 га. кадастрові номери 000030001, 000030002 та 000030003.

Між Кулиничівською селищною радою (орендодавець) та ФОП ОСОБА_3 (орендар) було укладено договір оренди землі від 21.12.2010 року. Відповідно до п. 1 зазначеного договору, орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку за рахунок земель сільськогосподарського призначення для ведення товарно сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться в межах населеного пункту с. Затишшя на території Кулинічівської селищної ради Харківського району Харківської області. Відповідно до п. 2, в оренду передається земельна ділянка, загальною площею 11,9606 га , у тому числі: садів - 10,0751 га, пасовищ - 1,6231 га, під господарськими шляхами та прогонами - 0,2624 га. Відповідно до прикінцевих положень, зокрема п. 40 вказаного договору зазначено, що цей договір набирає чинності після підписання сторонами та державної реєстрації.

Однак, відповідно до наданого позивачем договору оренди землі від 21.12.2010 року вбачається, що він не зареєстрований в порядку, який передбачений законодавством, оскільки на договорі відсутній запис його реєстрації у Державному реєстрі земель. Доказів його реєстрації під час розгляду справи не надано.

Відповідно до вимог ст. 20 Закону України "Про оренду землі" станом на час підписання у 2010 році укладений договір оренди підлягав державній реєстрації.

Крім того, в ході розгляду справи позивачем не надано доказів, які встановлені вимогами та ст. 125, 126 Земельного кодексу України від 25.01.2001 та Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" на підтвердження доводів виникнення права власності або користування вказаною земельною ділянкою, тобто не надано відомостей про те, що його землекористування зареєстровано у встановленому чинним законодавством порядку та отримано документ, який би посвідчував право користування землею, зокрема державний акт на право постійного користування землею.

Також, позивачем не надано доказів сплати орендної плати за користування земельною ділянкою, вимоги якого передбачає договір оренди землі.

В матеріалах справи міститься лист ТОВ "Інституту правового консалтингу" № 30-Д від 18.08.2015 року, відповідно до якого геодезистом зроблено висновок, що земельні ділянки з кадастровими номерами :00:003:0053,:00:003:0048,:00:003:0051, :00:003:0049, :00:003:0052, :00:003:0050, загальною площею 10,8771 га, відповідно до наданих координат, фактично є частинами відводу ФОП ОСОБА_3 під багаторічні насадження (сади) 10,0751 га, пасовища 1,6231 га, господарські шляхи - 0,2624 га.

Суд не розцінює зазначений лист, як належний доказ в розумінні ст. 69 КАС України щодо законності землекористування ФОП ОСОБА_3 зазначеною земельною ділянкою, оскільки за своєю суттю є лише консультативною довідкою.

Крім того, як зазначено у вказаній консультативній довідці, земельні ділянки громадянам відведено за рахунок земель запасу державної власності сільськогосподарського призначення, однак позивачем не надано відомостей про те, що його землекористування земельною ділянкою зареєстровано у встановленому чинним законодавством.

Головне управління Держземагенства у Харківській області відповідно до статті 122 Земельного кодексу України наділене повноваженнями з передачі у власність або в користування для всіх потреб, земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності в межах області.

При цьому питання стосовно набуття громадянами у власність безоплатно земельних ділянок із земель державної або комунальної власності, в тому числі і для ведення особистого селянського господарства врегульовані ст. 118 Земельного кодексу України.

Відповідно до ч. 6 ст. 118 ЗК України, зазначено, що громадяни, які зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до ОСОБА_12 міністрів Автономної Республіки Крим. ОСОБА_12 Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідно до ч. 7 ст. 118 ЗК України встановлено, що дозвіл на розробку проекту землеустрою надається відповідним органом виконавчої влади, або органом місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 Земельного кодексу України.

Відповідач в своїх запереченнях зазначив, що громадянами подано документи, необхідні для прийняття рішення стосовно надання дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, визначені законодавством (ст. 118 ЗК України), підстави для прийняття рішення про відмову у наданні таких дозволів у Головного управління були відсутні, а відтак були прийняті рішення щодо надання дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

Представником відповідача, Управлінням Держземагенства у Харківському районі Харківської області до судового засідання надано матеріали проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_9 та ОСОБА_6 для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за межами населених пунктів на території Кулиничівської селищної ради Харківського району Харківської області, які були виготовлені сертифікованим розробником Приватним підприємством "Тема".

Щодо надання до суду матеріалів проектів землеустрою щодо ведення земельної ділянки ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_8, представником відповідача повідомлено, що зазначені матеріали залишились у розробника ПП "Тема", у зв'язку з чим не має можливості надати їх до матеріалів справи.

Крім того, відповідно до ст. 186-1 ЗК України, проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності підлягає обов'язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у межах населеного пункту або земельної ділянки за межами населеного пункту, на якій розташовано обєкт будівництва або планується розташування такого обєкта, подається також на погодження до структурних підрозділів районних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій у сфері містобудування та архітектури, а якщо місто не входить до території певного району, - до виконавчого органу міської ради у сфері містобудування та архітектури, а в разі, якщо такий орган не утворений, - до органу виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань містобудування та архітектури чи структурного підрозділу обласної державної адміністрації з питань містобудування та архітектури.

Відповідно до ст. 50 закону України "Про землеустрій", проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок складаються у разі зміни цільового призначення земельних ділянок або формування нових земельних ділянок. Проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок погоджуються та затверджуються в порядку, встановленому Земельним кодексом України.

З урахуванням наведеного, Головним управлінням прийнято накази стосовно земельних ділянок, які у встановленому чинним законодавством порядку не надані у власність чи у користування інших осіб, в результаті чого Управлінням Держземагенства у Харківському районі Харківської області надано висновки про погодження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок в межах повноважень, на підставі та у спосіб передбачений чинним законодавством.

Що стосується висновків державної експертизи землевпорядної документації, затверджені Головним управлінням Держземагенства у Харківському районі, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 35 Закону України "Про державну експертизу землевпорядної документації" зазначено, що висновки державної експертизи повинні містити оцінку допустимості та можливості прийняття рішення щодо об'єкта державної експертизи і враховувати соціально-економічні наслідки. Якщо об'єкт державної експертизи підготовлений згідно з вимогами законодавства, встановленими стандартами, нормами і правилами, то він позитивно оцінюється та погоджується. У разі необхідності погодження може обумовлюватися певними умовами щодо додаткового опрацювання окремих питань та внесення коректив, виконання яких не потребує суттєвих доробок.

Відповідно до ч.ч.1, 4 ст.6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в адміністративному суді, до підсудності якого вона віднесена цим Кодексом.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Однією з ознак рішень, діянь суб'єкта владних повноважень, які можуть бути оскаржені до суду, є те, що вони безпосередньо породжують певні правові наслідки для суб'єктів відповідних правовідносин і носять обов'язковий характер, а тому можуть порушувати права, свободи та інтереси відповідної особи.

Вимоги позивача щодо скасування висновків державної експертизи землевпорядної документації, затверджені Головним управлінням Держземагенства у Харківському районі суд вважає безпідставними, оскільки, вказані висновки не є правовим актом індивідуальної дії, оскільки не встановлює конкретні приписи, звернені до окремої особи та не є остаточним документом, що зобов'язує до вчинення будь-яких дій, а носить лише рекомендаційний характер.

В силу ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 86 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні (ч.1 ст.86); ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили (ч.2 ст.86); суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності (ч.3 ст.86).

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Будь-яке рішення чи дії субєкта владних повноважень має бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні обєктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку. Також рішення субєкта владних повноважень не може ґрунтуватися на припущеннях.

У урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що відповідачі при винесенні спірних наказів та висновків діяли на підставі, в межах повноважень та у спосіб передбачений законодавством, у зв'язку з чим позовні вимоги ФОП ОСОБА_3 задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст.159-163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Головного управління Держземагенства у Харківській області, Управління Держземагенства у Харківському районі Харківської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_13 про скасування наказів та висновків - відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 28 вересня 2015 року.

Суддя Мельников Р.В.