Справа № 2а-14408/11/2070
Суддя: Пилипчук Н.Г.
Дата ухвалення: 2015-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"21" вересня 2015 р. м. Київ К/9991/27541/12

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

головуючого судді Пилипчук Н.Г.

суддів Ланченко Л.В.

Цвіркуна Ю.І.

розглянувши у порядку письмового провадження

касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Харківський тракторний завод ім. С. Орджонікідже»

на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 07.12.2011

та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 20.02.2012

у справі № 2а-14408/11/2070

за позовом Публічного акціонерного товариства «Харківський тракторний завод ім. С. Орджонікідже»

до Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Харкові

про скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

ПАТ «Харківський тракторний завод ім. С. Орджонікідже» звернулася до суду з позовом про скасування податкового повідомлення-рішення СДПІ по роботі з ВПП у м. Харкові від 29.06.2011 № .

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 07.12.2011, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 20.02.2012, у задоволенні позову відмовлено.

ПАТ «Харківський тракторний завод ім. С. Орджонікідже» подало касаційну скаргу, в якій просить скасувати вказані судові рішення та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову. Посилається на порушення судами норм матеріального та процесуального права: п.п. 7.3.6 п. 7.3, п.п. 7.5.2 п. 7.5 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» від 03.04.1997 № 168/97-ВР, ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача про обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, дослідивши доводи касаційної скарги, матеріали справи, судові рішення, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що підставою для визначення позивачеві за податковим повідомленням-рішенням від 29.06.2011 № грошового зобов'язання з податку на додану вартість в загальній сумі 54293 грн., в т.ч.: 43434 грн. за основним платежем та 10859 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями, слугували висновки документальної позапланової невиїзної перевірки, викладені в акті від 01.06.2011 № 1530/40-028/05750295, про порушення вимог п.п. 7.5.2 п. 7.5 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» від 03.04.1997 № 168/97-ВР (далі - Закон № 168/97-ВР), що полягало у неправомірному включенні до складу податкового кредиту податку на додану вартість за операціями з нерезидентами за липень 2010 року в загальній сумі 43434 грн.

Зі встановлених в акті перевірки обставин випливає, що позивачем придбано послуги нерезидента на митній території України.

1) Позивачем 18.08.2010 подано уточнюючий розрахунок за червень 2010 року № 9790, у зв'язку з виявленням помилки щодо заниження податкових зобов'язань за операціями з поставки послуг, отриманих від нерезидента, в сумі 9232 грн., та збільшено податкові зобов'язання за червень 2010 року в цій сумі.

Позивачем 18.08.2010 за № 9824 подано декларацію з податку на додану вартість за липень 2010 року, в якій в р. 12.4 - «послуги, отримані від нерезидента» задекларовано податковий кредит в сумі 9232 грн.

2) Позивачем 20.09.2010 подано уточнюючий розрахунок № 10617 за червень 2010 року, у зв'язку з виявленням помилки щодо заниження податкових зобов'язань за операціями з поставки послуг від нерезидента, та збільшено податкові зобов'язання за червень 2010 року в сумі 2535 грн.

Позивачем 20.09.2010 подано уточнюючий розрахунок за липень 2010 року № 10618, у зв'язку з виявленням помилок, в т.ч. щодо заниження податкового кредиту за липень 2010 року за операціями з поставки послуг в сумі 2535 грн., отриманих від нерезидента, та збільшено податковий кредит за цей період в цій сумі.

3) Позивачем подано 28.12.2010 уточнюючий розрахунок за червень 2010 року № , у зв'язку з виявленням помилок щодо заниження податкових зобов'язань за операціями з поставки послуг від нерезидента в сумі 31667 грн., та збільшено податкові зобов'язання в цій сумі.

Позивачем подано 28.12.2010 уточнюючий розрахунок за липень 2010 року № , у зв'язку з виявленням помилок, в т.ч. щодо заниження податкового кредиту в сумі 31667 грн. за операціями з поставки послуг від нерезидента, та збільшено податковий кредит за липень 2010 року в цій сумі.

Податковий орган вважає, що позивач порушив вимоги п.п. 7.5.2 п. 7.5 ст. 7 Закону № від 03.04.1997 № 168/97-ВР. Позиція податкового органу полягає в тому, що позивач не мав права декларувати за операціями з поставки послуг від нерезидента на митній території України податковий кредит в загальній сумі 43434 грн. (9232,00 грн. + 2535,00 грн.+31667,00 грн.) за липень 2007 року, оскільки податок а додану вартість в цих сумах включено до податкових зобов'язань у серпні, вересні та грудні 2010 року відповідно і саме в цих періодах виникає у позивача право на податковий кредит.

Таким чином, податковий орган фактично вважає, що звітним періодом, за який включено позивачем до податкових зобов'язань податок на додану вартість за операціями з поставки послуг від нерезидента на митній території України, є звітний період, в якому подано уточнюючі розрахунки позивачем за минулі податкові періоди.

Інших фактичних підстав для позбавлення позивача права на податковий кредит податковий орган не визначає, реальне вчинення операцій та суми податкових зобов'язань і податкового кредиту не оспорюються, факт прийняття податковим органом податкової звітності та уточнюючих розрахунків не заперечується, податкова звітність була предметом дослідження податковим органом.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, також вважає, що у позивача виникло право на податковий кредит у звітних періодах, в яких подані уточнюючи розрахунки.

При перевірці правильності застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права, правової оцінки встановлених судами обставин суд касаційної інстанції виходить з такого.

Відповідно до п.п. 7.5.2 п. 7.5 ст. 7 Закону № 168/97-ВР датою виникнення права платника податку на податковий кредит вважається для операцій із імпорту товарів (супутніх послуг) та по поставці послуг нерезидентом на митній території України - дата сплати податку по податкових зобов'язаннях згідно з підпунктом 7.3.6 цієї статті.

Відповідно до п.п. 7.3.6. п. 7.3 ст. 7 Закону № 168/97-ВР датою виникнення податкових зобов'язань при імпортуванні робіт (послуг) є дата списання коштів з розрахункового рахунку платника податку в оплату робіт (послуг) або дата оформлення документа, що засвідчує факт виконання робіт (послуг) нерезидентом залежно від того, яка з подій відбулася першою.

Таким чином, виникнення права платника на податковий кредит за операціями з поставки послуг нерезидентом на митній території України Закон пов'язує з датою сплати таким платником податку по податкових зобов'язаннях. Своєю чергою, зобов'язання зі сплати такого податку виникають на дату події, що відбулася першою: списання коштів з розрахункового рахунку платника податку в оплату робіт (послуг) або оформлення документа, що засвідчує факт виконання робіт (послуг) нерезидентом.

Позивач вказує на наявність в нього конкретних актів поставки робіт (послуг) на митну територію України, з оформленням яких п.п. 7.3.6 п. 7.3 ст. 7 Закону № 168/97-ВР пов'язує виникнення у платника обов'язку сформувати податкові зобов'язання, та на факт помилкового не включення податку на додану вартість до складу податкових зобов'язань у податкових деклараціях за період, коли такі акт оформлені. Позивач наголошує на тому, що у зв'язку із самостійним виявленням зазначених помилок, ним подано до податкового органу уточнюючі розрахунки до податкових декларацій за відповідні періоди згідно з положеннями абз. 2 п. 5.1 ст. 5 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» від 21.12.2000 № 2181-III.

Цією нормою закону передбачено: якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 15 цього Закону) платник податків самостійно виявляє помилки у показниках раніше поданої податкової декларації, такий платник податків має право надати уточнюючий розрахунок.

Подання позивачем уточнюючого розрахунку за наслідками самостійного виявлення помилок у показниках раніше поданої податкової декларації відповідає положенням п. 5.1 ст. 5 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» від 21.12.2000 №2181-ІІІ.

Виправлення помилок шляхом подання уточнюючого розрахунку є формою звітності, в якій виправляються показники раніше поданої звітності за попередні податкові періоди, а не декларуються показники поточних звітних періодів. Для визначення суми податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України, беруться показники звітного (податкового) періоду, що базуються на даних обліку за цей період.

Таким чином, виправлені позивачем в уточнюючих розрахунках показники податкових зобов'язань і податкового кредиту раніше поданих декларацій за попередні податкові періоди є показниками таких періодів. Позиція судів попередніх інстанцій про те, що періодом, в якому позивачем задекларовані податкові зобов'язання шляхом подання уточнюючих розрахунків є період, в якому подано такі розрахунки, є такою, що не ґрунтується на положеннях закону.

Керуючись ст. ст. 220, 222, 223, 229, 230, 232 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Харківський тракторний завод ім. С. Орджонікідже» задовольнити.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 07.12.2011 та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 20.02.2012 скасувати.

Прийняти нову постанову.

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Скасувати податкове повідомлення-рішення Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Харкові від 29.06.2011 № про визначення Публічному акціонерному товариству «Харківський тракторний завод ім. С. Орджонікідже» грошового зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 43434,00 грн. за основним платежем та в сумі 10859,00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, передбачених статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства України, за заявою, поданою безпосередньо до Верховного Суду України у порядку, встановленому статтями 236-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Н.Г. Пилипчук

Судді Л.В. Ланченко

Ю.І. Цвіркун