Справа № 2а-3968/11/1270
Суддя: Ю.Ю. Мазур
Дата ухвалення: 2011-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Категорія №10.2.4
ПОСТАНОВА

Іменем України

23 червня 2011 року Справа № 2а-3968/11/1270

Луганський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Мазура Ю.Ю.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Кіровського територіального медичного обєднання Луганської області до управління Пенсійного фонду України в м. Кіровську Луганської області про скасування рішень №, № 7, 27 від 17.01.2011 року «Про застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату страхувальниками страхових внесків органом Пенсійного фонду»,

В С Т А Н О В И В:

13.05.2011 року Кіровське територіальне медичне обєднання Луганської області (далі позивач) звернулось з позовом до УПФ України в м. Кіровську Луганської області (далі відповідач) про скасування рішень №, № 7, 27 від 17.01.2011 року «Про застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату страхувальниками страхових внесків органом Пенсійного фонду».

Позов обґрунтовано відсутністю достатнього фінансування позивача, що призвело до несвоєчасної сплати страхових внесків, при цьому позивач посилався на вимоги Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Ухвалою суду від 23.06.2011 року призначено розгляд справи у порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу на підставі заявленого позову та з урахуванням наданих сторонами доказів, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 14,15,17 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» підприємства, установи і організації, створені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання є страхувальниками та платниками страхових внесків до солідарної системи, які зобовязані нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески.

Страхувальники, згідно п.6 ст.20 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», зобовязані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду. Згідно абз. 2 ч. 6 ст. 20 зазначеного Закону, базовим звітним періодом для скаржника є календарний місяць.

У відповідності до п. 12 ст. 20 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач перерахував страхові внески з порушенням строку, встановленого законом.

Відповідно до п. 2 ч. 9 ст. 106 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» у разі, коли страхувальник не сплачує (не перераховує) або несвоєчасно сплачує (несвоєчасно перераховує) страхові внески, у тому числі донараховані ним самостійно або органами Пенсійного фонду, накладається штраф у розмірі 10% своєчасно несплачених сум.

Одночасно на суми своєчасно несплачених (не перерахованих) страхових внесків і фінансових санкцій нараховується пеня в розмірі 0,1% зазначених сум коштів, розрахована за кожний день прострочення платежу.

Відповідно до ч. 15 ст.106 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» строк давності щодо стягнення недоїмки, пені та штрафів не застосовується.

Згідно Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України 19.12.2003 № 21-1 та зареєстрованої в міністерстві юстиції України 16.01.2004 № 64/8663 розрахунок зазначеної фінансової санкції здійснюється на підставі даних картки особового рахунку платника.

Відповідно до ч.6 ст.18 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІV законодавством про загальнообовязкове державне пенсійне страхування не передбачено пільг з нарахування та сплати страхових внесків або звільнення щодо їх сплати.

Як свідчать дані картки особового рахунку платника нараховані за рішеннями від 17.01.2011 року №7 та № 27 фінансові санкції та пеня, були застосовані до відповідача, у звязку з несвоєчасною сплатою страхових внесків у період з 20.11.2010 року по 22.12.2010 року та з 20.12.2010 року до 22.12.2010 року відповідно у розмірі 10% несвоєчасно сплачених сум та нарахована пеня у розмірі 0,1% зазначених сум, розрахована за кожний день прострочення платежу.

Позивачем зазначені рішення оскаржені у адміністративному порядку. Рішеннями головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області від 11.02.2011 року за № 1083/09-10 та рішенням від 28.04.2011 за № 8567/09-10 Пенсійного фонду України оскаржувані рішення залишені без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З приписів ст.ст.71, 86 КАС України вбачається, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

Частиною 2 ст. 71 КАС України, встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Представником відповідача надані обґрунтовані пояснення та відповідні докази в їх підтвердження щодо спростування вимог позивача, натомість останнім не доведено належними засобами доказування правомірності заявленого позову, у звязку з чим в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Проаналізувавши матеріали справи та приписи чинного законодавства України, суд вважає, що обставини щодо правомірності застосування до відповідача рішення № 7 від 17.01.2011 року та рішення № 27 від 17.01.2011 року, винесених на підставі п.2 ч.9 ст.106 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» про застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, в тому числі донарахованих страхувальниками або органом Пенсійного фонду є законними та обґрунтованими, та такими, що повністю відповідають вимогам діючого законодавства.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 17, 94, 158163, 167 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні позову відмовити.

Постанову суду може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя ОСОБА_1