Справа № 803/2997/15
Суддя: Костюкевич Сергій Федорович
Дата ухвалення: 2015-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2015 року Справа № 803/2997/15

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Костюкевича С.Ф.,

при секретарі судового засідання Шепталовій А.П.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представників позивача ОСОБА_2, ОСОБА_3,

представників відповідача ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Ківерцівської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області про визнання протиправними дій, скасування податкових повідомлень-рішень, вимог та рішень,

ВСТАНОВИВ:

31 серпня 2015 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі ФОП ОСОБА_1 В.) звернувся з адміністративним позовом до Ківерцівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинської області (далі Ківерцівська ОДПІ) про визнання протиправними дій, скасування податкових повідомленнь-рішень №0, № від 14.08.2015 року, вимог про сплату боргу №, № від 14.08.2015 року, рішень про застосування штрафних санкцій №, № від 14.08.2015 року.

В судовому засіданні позивач подав заяву про уточнення позовних вимог просив визнати протиправними дії Ківерцівської ОДПІ з організації та провадення документальної планової ревізії, визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення №0, № від 14.08.2015 року, вимоги про сплату боргу №, № від 14.08.2015 року, рішення про застосування штрафних санкцій №, № від 14.08.2015 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Ківерцівською ОДПІ з 28.05.2015 року по 11.06.2015 року проведено документальну планову виїзну перевірку дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства субєкта підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_1 за період з 01.01.2013 року по 31.12.2014 року. За результатами перевірки був складений акт №810/1700/НОМЕР_1 від 25.06.2015 року. На підставі акта перевірки Ківерцівською ОДПІ були винесені:

податкові повідомлення рішення від 14.08.2015 року №, яким збільшено суму грошового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 78 989 грн. та штрафні (фінансові санкції) на суму 19 748 грн., всього 98 737 грн.; №, яким збільшено суму грошового зобовязання з податку на додану вартість на суму 210 798 грн. грн. та штрафні (фінансові санкції) на суму 52 700 грн., всього 263 498 грн. за порушення п. 187.1 ст. 187, ст. 177 Податкового кодексу України;

вимоги про сплату боргу від 14.08.2015 року № на суму 82 946,57 грн., № на суму 66 226,24 грн., рішення про застосування штрафних санкцій від 14.08.2015 року № в сумі 3 311,31 грн. та № в сумі 8 294,66 грн. за порушення п. 8, 11 ст. 8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування».

Позивач вважає необґрунтованими висновки податкового органу, викладені в акті перевірки ФОП ОСОБА_1, оскільки податковий орган порахував доходом всі кошти які надійшли на його рахунок, однак не взяли до уваги, що частина коштів згідно банківських виписок надійшли як помилкові і були ним повернуті в пятиденний термін і не брали участь в господарській діяльності, а також інспекцією не враховано ряд витрат.

З огляду на викладене, з врахуванням уточнених позовних вимог позивач просить визнати протиправними дії Ківерцівської ОДПІ з організації та провадення документальної планової ревізії, визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення №0, № від 14.08.2015 року, вимоги про сплату боргу №, № від 14.08.2015 року, рішення про застосування штрафних санкцій №, № від 14.08.2015 року.

Позивач та його представники в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримали з підстав, наведених у позовній заяві просили позов задоволити. Підтвердили, що якби інспекцією не вибірково, а повністю були враховані всі документи, які надавались на перевірку, то ніякі рішення інспекцією не складались із-за відсутності підстав.

Представники відповідача в судовому засіданні та в письмових запереченнях позов не визнали. Підтвердили, що проведеною перевіркою встановлено заниження суми чистого оподатковуваного доходу, в звязку з віднесенням витрат, які не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами на суму 491 620 грн. Вважать, що оскаржувані рішення сформовані контролюючим органом у відповідності до норм чинного законодавства, а відтак просять суд в позові відмовити повністю.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь в справі, дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає до часткового задоволення, враховуючи наступне.

Частина 1 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Судом встановлено, що на підставі наказу №279 від 18.05.2015 року про проведення перевірки та направлення від 28.05.2015 року №0000181 Ківерцівською ОДПІ з з 28.05.2015 року по 11.06.2015 року проведено документальну планову виїзну перевірку дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства субєкта підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_1 за період з 01.01.2013 року по 31.12.2014 року. За результатами перевірки був складений акт №810/1700/НОМЕР_1 від 25.06.2015 року.

На підставі акта перевірки Ківерцівською ОДПІ були винесені:

податкові повідомлення рішення від 14.08.2015 року №, яким збільшено суму грошового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 78 989 грн. та штрафні (фінансові санкції) на суму 19 748 грн., всього 98 737 грн.; №, яким збільшено суму грошового зобовязання з податку на додану вартість на суму 210 798 грн. грн. та штрафні (фінансові санкції) на суму 52 700 грн., всього 263 498 грн. за порушення п. 187.1 ст. 187, ст. 177 Податкового кодексу України;

вимоги про сплату боргу від 14.08.2015 року № на суму 82 946,57 грн., № на суму 66 226,24 грн., рішення про застосування штрафних санкцій від 14.08.2015 року № в сумі 3 311,31 грн. та № в сумі 8 294,66 грн. за порушення п. 8, 11 ст. 8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування».

Суд дослідивши матеріали справи, проаналізувавши законодавство України, яке регулює спірні правовідносини, приходить до висновку, що не заслуговує на увагу суду висновок відповідача про порушення позивачем п. 187.1 ст. 187, ст. 177 Податкового кодексу України, п. 8, 11 ст. 8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» та спростовується наступним.

Щодо правомірності дій Ківерцівської ОДПІ по проведенню документальної планової перевірки суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 77 ПК України документальна планова перевірка повинна бути передбачена у плані-графіку проведення планових документальних перевірок.

До плану-графіка проведення документальних планових перевірок відбираються платники податків, які мають ризик щодо несплати податків та зборів, невиконання іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи.

Періодичність проведення документальних планових перевірок платників податків визначається залежно від ступеня ризику в діяльності таких платників податків, який поділяється на високий, середній та незначний. Платники податків з незначним ступенем ризику включаються до плану-графіка не частіше, ніж раз на три календарних роки, середнім - не частіше ніж раз на два календарних роки, високим - не частіше одного разу на календарний рік.

Порядок формування та затвердження плану-графіка, перелік ризиків та їх поділ за ступенями встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Платники податків - юридичні особи, що відповідають критеріям, визначеним пунктом 154.6 статті 154, та у яких сума сплаченого до бюджету податку на додану вартість становить не менше п'яти відсотків від задекларованого доходу за звітний податковий період, а також самозайняті особи, сума сплачених податків яких становить не менше п'яти відсотків від задекларованого доходу за звітний податковий період, включаються до плану-графіка не частіше, ніж раз на три календарних роки. Зазначена норма не поширюється на таких платників податків у разі порушення ними статей 45, 49, 50, 51, 57 цього Кодексу.

Забороняється проведення документальної планової перевірки за окремими видами зобов'язань перед бюджетами, крім правильності обчислення, повноти і своєчасності сплати податку з доходів фізичних осіб та зобов'язань за бюджетними позиками і кредитами, що гарантовані бюджетними коштами.

Про проведення документальної планової перевірки керівником контролюючого органу приймається рішення, яке оформлюється наказом.

Право на проведення документальної планової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому не пізніше ніж за 10 календарних днів до дня проведення зазначеної перевірки вручено під розписку або надіслано рекомендованим листом з повідомленням про вручення копію наказу про проведення документальної планової перевірки та письмове повідомлення із зазначенням дати початку проведення такої перевірки.

У разі планування перевірок одного й того самого платника податків контролюючими органами та органами державного фінансового контролю у звітному періоді такі перевірки проводяться зазначеними органами одночасно. Порядок координації проведення таких перевірок та залучення до перевірок інших органів, передбачених законом, визначається Кабінетом Міністрів України.

Допуск посадових осіб контролюючих органі до проведення документальної планової виїзної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу. Документальна планова невиїзна перевірка здійснюється у порядку, передбаченому статтею 79 цього Кодексу.

Строки проведення документальної планової перевірки встановлені статтею 82 цього Кодексу.

Перелік матеріалів, які можуть бути підставою для висновків під час проведення документальної планової перевірки, та порядок надання платниками податків документів для такої перевірки встановлено статтями 83, 85 цього Кодексу.

Порядок оформлення результатів документальної планової перевірки встановлено статтею 86 цього Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до плану-графіка проведення документальних перевірок субєктів підприємницької діяльності на ІІ квартал 2015 року Ківерцівською ОДПІ 18.05.2015 року винесено наказ про проведення перевірки, який отримано позивачем особисто 18.05.2015 року, тобто за 10 днів до проведення, а розпочато проведення перевірки 28.05.2015 року.

Крім того, слід зазначити, що недотримання контролюючим органом встановленого законом порядку проведення перевірки, на що вказує позивач, є підставою для не допуску посадових осіб контролюючого органу до проведення перевірки особою, стосовно якої перевірка призначена. В разі допуску до перевірки самі по собі порушення порядку проведення перевірки не роблять наслідки перевірки нікчемними. Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України щодо застосування статей 11-1 та 11-2 Закону України «Про державну податкову службу в Україні», викладеній в постанові суду від 24.12.2010 у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю and Goods L.T.D»до ДПІ у Калінінському районі м. Донецька про скасування рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій та постанові Вищого адміністративного суду України від 17.05.2012 року в справі К-37554/09-С. Згідно з частиною 1 ст. 244-2 КАС України суди зобов'язані привести свою практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України. За таких обставин Ківерцівською ОДПІ правомірно призначено та проведено перевірку ФОП ОСОБА_1 Тому, позовна вимога щодо визнання дій протиправними щодо організації та проведення перевірки, до задоволення не підлягає.

Щодо правомірності оскаржуваних рішень Ківерцівської ОДПІ суд зазначає натупне.

Відповідно до підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 ПК України, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобовязання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Платники податку на додану вартість, об'єкти, база та ставки оподаткування, перелік неоподатковуваних та звільнених від оподаткування операцій, особливості оподаткування експортних та імпортних операцій, поняття податкової накладної, порядок обліку, звітування та внесення податку до бюджету визначені Податковим кодексом України.

Згідно пункту 200.1 статті 200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Пунктом 198.1 статті 198 ПК України визначено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності).

Згідно приписів пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною (робіт, послуг) (п. 198.2 ст. 198 Податкового кодексу України).

З аналізу положень підпунктів 198.6 та 198.3 статті 198 Податкового кодексу України виходить, що виникнення у платника податку на додану вартість права на включення податку до податкового кредиту пов'язано із фактичним відбуттям господарської операції з постачання товарів (виконання робіт, надання послуг), визначеної в первинних документах, складених відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (далі за текстом Закон №996-XIV). Наслідки в податковому обліку створюють лише реально вчинені господарські операції, тобто такі, що пов'язані із рухом активів, зміною зобов'язань та власного капіталу платника податків та відповідають змісту укладених договорів.

Таким чином, в даному випадку дослідженню підлягає реальність вчинення (фактичне відбуття) господарської операції, відповідність вчиненої господарської операції господарській меті, а також реальність усіх даних, наведених у документах, що надають право на формування податкового кредиту.

Відповідно до пункту 5.2 розділу ІІ Порядку оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 22.12.2010 року № 984 (зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12.01.2011 року за № 34/18772), у разі встановлення перевіркою порушень податкового законодавства за кожним відображеним в акті фактом порушення необхідно, зокрема: чітко викласти зміст порушення з посиланням на конкретні пункти і статті законодавчих актів, що порушені платником податків, зазначити період (місяць, квартал, рік) фінансово-господарської діяльності платника податків та господарську операцію, в результаті якої здійснено це порушення, при цьому додати до акта письмові пояснення посадових осіб платника податків або його законних представників щодо встановлених порушень; зазначити первинні документи, на підставі яких вчинено записи у податковому та бухгалтерському обліку, навести регістри бухгалтерського обліку, кореспонденцію рахунків операцій та інші документи, повязані з обчисленням і сплатою податків і зборів, та докази, що підтверджують наявність факту порушення; у разі відсутності первинних документів або ненадання для перевірки первинних та інших документів, що підтверджують факт порушення, зазначити перелік цих документів.

Пунктом 1 розділу ІІІ зазначеного Порядку передбачено, що залежно від фінансово-господарської діяльності платника податків та результатів перевірки до інформативних додатків належать, зокрема: розрахунки донарахованих (зменшених) сум податків та зборів, а також розрахунки зменшення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток, зменшення (збільшення) заявленої до відшкодування з бюджету суми податку на додану вартість, зменшення від'ємного значення суми податку на додану вартість у розрізі податкових періодів; опис отриманих копій документів.

На думку суду, акт перевірки №810/1700/НОМЕР_1 від 25.06.2015 року складений з грубими порушеннями пункту 5.2 розділу ІІ, пункту 1 розділу ІІІ Порядку оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 22.12.2010 року № 984 (зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12.01.2011 року за № 34/18772), з огляду на таке.

Так, у зазначеному акті перевірки взагалі не вказано, які саме господарські операції (вид операцій, дата їх здійснення, контрагенти тощо), по яких позивач формував валові витрати у 2013-2014 роках, не підтверджені розрахунковими, платіжними та іншими документами, та які саме надані до перевірки первинні документи містять недоліки. Крім того, ні з акту перевірки, ні з розрахунку штрафних санкцій до цього акту не виявляється можливими встановити, чому податковий орган прийшов до висновку про завищення валових витрат у 2013-2014 роках саме на суму 2 680 344 грн.

На ст. 16 акта Ківерцівською ОДПІ вказано, що в ході проведення перевірки встановлено, що до складу доходів за 2013-2014 роки підприємцем було включено суми податку на додану вартість, що надійшли у вартості товарів (виконаних робіт, наданих послуг), суми коштів (аванс, передоплата), що повертаються продавцю товару (робіт, послуг) та суми отриманого кредиту. Дане порушення виявлено в результаті співставлення банківських документів з даними податкових декларацій про майновий стан і доходи за 2013-2014 роки.

Слід зазначити, що в акті перевірки немає жодних посилань, що саме було взято як підстава для збільшення доходу, немає посилання на первинні документи та їх характеристика щодо включення їх до витрат. На сторінці 15 акту п.5.4 зазначено про порушення п. 8.11 ст. 8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування», однак в чому це полягає та якими документами підтверджується не зазначено. Також з акту не зрозуміло з якої реалізації суми товарів (надання послуг) нараховано ПДВ.

Отже, з наведених вище підстав акт перевірки №810/1700/НОМЕР_1 від 25.06.2015 року не може бути взятий до уваги судом як доказ порушення позивачем вимог податкового законодавства.

Крім того, в акті перевірки вказано про порушення ФОП ОСОБА_1 ст. 187 ПК України яка встановлює, що датою виникнення податкових зобовязань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає не податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше, дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої дата інкасації готівки у банківські установі, що обслуговує платника податку.

Тобто контролюючий орган порахував доходом всі кошти які надійшли на рахунок позивача. Проте Ківерцівська ОДПІ не взяла до уваги, що частина коштів згідно з банківських виписок надійшли як помилкові і були повернуті позивачем в пятиденний термін і не брали участь в господарській діяльності, що підтверджується оглянутими судом банківськими виписками (том 1 а.с. 118-250, том 2 а.с. 1-107).

Крім того, слід зазначити, що дані кошти не відображалися в поданих деклараціях за 2013-2014 роки, що підтверджується оглянутими судом копіями декларацій з ПДВ (том 1 а.с. 25-117).

Незважаючи на це позивачу збільшено дохід і відповідно донараховано ПДВ, податок з доходів фізичних осіб та єдиний внесок.

Порядок зарахування коштів на розрахунковий рахунок регулюється Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» від 05.04.2001 р. № 2346-ІІІ (далі - Закон № 2346) та Інструкцією про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затверджена постановою правління НБУ від 21.01.2004 р. № 22 (далі - Інструкція № 22).

Відповідно до ст. 1 Закону № 2346 помилковий переказ це рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини банку або іншого суб'єкта переказу відбувається її списання з рахунка неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому цієї суми у готівковій формі.

Відповідно до п. 2.35 Інструкції № 22 кошти, що помилково зараховані на рахунок неналежного отримувача, мають повертатися ним у строки, встановлені законодавством України, за порушення яких неналежний отримувач несе відповідальність згідно із законодавством України. У разі неповернення неналежним отримувачем з будь-яких причин коштів у зазначений строк, вони повертаються у судовому порядку.

Помилково перерахована сума коштів не може бути визначена як сума, отримана в результаті продажу товарів (робіт, послуг), здійснення господарської діяльності.

Тобто, якщо помилково отримана фізичною особою підприємцем на його розрахунковий рахунок сума коштів була повернута, то вона не включається до складу доходу субєкта господарювання. Як встановлено судом за перевіряємий період позивачем отримано помилково сплачених коштів та повернуто без їх використання на суму 1 862 828 грн.

Отже, якщо зарахування та повернення коштів, які помилково надійшли на розрахунковий рахунок фізичної особи підприємця платника податку, відбулися в одному звітному періоді (за умови наявності письмового пояснення установи банку або іншого субєкта господарювання про помилкове зарахування коштів), такі кошти не включаються до доходу платника податку.

Відповідно до частини 2 статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, беручи до уваги досліджені в судовому засіданні обставини та письмові докази, в їх сукупності, суд приходить до висновку про безпідставність встановлених Ківерцівською ОДПІ в акті документальної планової виїзної перевірки ФОП ОСОБА_1 обставин, з огляду на що оскаржувані податкові повідомлення рішення від 14.08.2015 року №, яким збільшено суму грошового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 78 989 грн. та штрафні (фінансові санкції) на суму 19 748 грн., всього 98 737 грн.; №, яким збільшено суму грошового зобовязання з податку на додану вартість на суму 210 798 грн. грн. та штрафні (фінансові санкції) на суму 52 700 грн., всього 263 498 грн. слід визнати протиправними та скасувати.

Також, оскільки підлягають скасуванню податкові повідомлення-рішення №0, № від 14.08.2015 року на підставі яких контролюючий орган пришов до висновку про заниження податкового доходу та відповідно податку на доходи фізичних осіб, то суд приходить до висновку, що слід визнати протиправними та скасувати вимоги про сплату боргу від 14.08.2015 року № на суму 82 946,57 грн., № на суму 66 226,24 грн., рішення про застосування штрафних санкцій від 14.08.2015 року № в сумі 3 311,31 грн. та № в сумі 8 294,66 грн., якими донараховано загальну суму єдиного внеску із нарахованого чистого оподатковуваного доходу за 2013-2014 роки, які прийняті на підставі вказаних вище податкових повідомлень-рішень.

Відповідно до частини 1 статті 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Оскільки позивач в судовому засіданні відмовився від стягнення сплаченого судового збору, тому судовий збір не стягується.

Керуючись статтями 11, 17, 71, 94, 158, 160, 162, 163, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі статтей 1, 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», статтей 138, 139, 185, 186, 198, 200 Податкового кодексу України, статтей 216, 228, 639 Цивільного кодексу, статті 207 Господарського кодексу, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення рішення Ківерцівської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області від 14.08.2015 року №, №, вимоги про сплату боргу від 14.08.2015 року №, №, рішення про застосування штрафних санкцій від 14.08.2015 року № та №.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, повний текст якої буде виготовлено 30 вересня 2015 року. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Головуючий С.Ф. Костюкевич