Справа № 820/7014/15
Суддя: Дюкарєва С.В.
Дата ухвалення: 2015-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2015 р.Справа № 820/7014/15
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Дюкарєвої С.В.

Суддів: Жигилія С.П., Перцової Т.С.

за участю: секретаря судового засідання - Медяник А.О..

представника позивача - Ємельяненка Д.Д.

представника відповідача - Климчука С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної податкової інспекції у Київському районі м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 27.07.2015 р. по справі № 820/7014/15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю " Флоксар"

до Державної податкової інспекції у Київському районі м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області

про скасування податкового повідомлення-рішень,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Флоксар", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Київському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області, в якому просив суд скасувати податкове повідомлення рішення № від 24.06.2015 року.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 27.07.2015 року адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Флоксар" - задоволено.

Скасовано податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Київському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області від 24.06.2015 року №, прийняте щодо товариства з обмеженою відповідальністю "Флоксар".

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом першої інстанції, при прийнятті оскаржуваної постанови, норм матеріального та процесуального права, відповідач просить постанову Харківського окружного адміністративного суду від 27.07.2015 року скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач, зокрема, посилається на порушення судом першої інстанції приписів п. 198.6 ст. 198, п. 201.8, п. 201.10 ст. 201, п. 184.5 ст. 184, що призвело до неправильного вирішення справи, а також на доводи та обставини викладені в апеляційній скарзі.

Протокольною ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 22.09.2015 року замінено первинного відповідача в порядку процесуального правонаступництва згідно ст. 55 КАС України - Державну податкову інспекцію у Київському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області на Державну податкову інспекцію у Київському районі м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, що 04.06.2015 року фахівцями ДПІ у Київському районі м. Харкова ГУ Міндоходів у Х/о проведено камеральну перевірку даних, задекларованих ТОВ "Фоксар" у податковій звітності з податку на додану вартість за грудень 2014 року.

За результатами проведеної перевірки було складено акт про результати камеральної перевірки даних, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість від 04.06.2015 р. за №1698/20-31-15-01-10/38634372.

У відповідності до висновку акту перевірки ДПІ зазначає, що перевіркою встановлено порушення:

- п.198.6 ст. 198, п.201.8, п.201.10 ст. 201 Податкового Кодексу України та завищено суму податкового кредиту за грудень 2014 р. з урахуванням уточнюючого розрахунку податкових зобов'язань з ПДВ у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок від 29.05.2015 р. № на загальну суму 11 846 000,0 грн., внаслідок чого завищено суму від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду за грудень 2014 року з урахуванням уточнень на загальну суму ПДВ 11 846 000,0 грн.

В мотивувальній частині акту перевірки зазначається, що ТОВ "Флоксар" включено до складу податкового кредиту по Уточнюючому розрахунку податкових зобов'язань з ПДВ у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок від 29.05.2015 р. № за період грудень 2014 р. та додатку №5 до Уточнюючого розрахунку "Розшифровка податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів" від 29.05.2015 р. №, віднесено суму ПДВ 11 846 000,0 грн. по контрагенту з індивідуальним податковим номером 57 ТОВ "Промбуд-монтажінвест".

У даному акті перевірки ДПІ також зазначає, що згідно даних реєстру платників податку на додану вартість ТОВ "Промбуд-монтажінвест" свідоцтво платника податку на додану вартість від 13.03.2010 № 100274387 анульовано 14.10.2011 р. Згідно даних ІС «Податковий блок» на момент складання акту перевірки ТОВ "Промбуд-монтажінвест" не є платником податку на додану вартість.

За результатами проведеної перевірки та складеного акту перевірки податковим органом стосовно позивача було винесено податкове повідомлення-рішення за № від 24.06.2015 року на загальну суму податкового зобов'язання 11846000,00 грн.

Не погодившись з прийнятим відповідачем рішенням, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, рішення про анулювання свідоцтва платника ПДВ відносно контрагента позивача скасовано рішенням суду, а тому позивач мав право на формування податкового кредиту на підставі податкових накладних, ТОВ "Промбуд-монтажінвест".

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Завданням адміністративного суду є перевірка правомірності (легальності) даного рішення з огляду на чіткі критерії, які зазначені у частині 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, передбаченим частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, перевіряється судом з урахуванням закріпленого статтею 9 Кодексу адміністративного судочинства України принципу законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість мотивів, покладених суб'єктом владних повноважень в основу спірного рішення, а також відображених суб'єктом владних повноважень в акті перевірки суджень на відповідність вимогам ч. 3 ст. 2 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

Питання формування податкового кредиту з податку на додану вартість врегульовано статтею 198 ПК України, згідно з п. 198.1. якої право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

В силу п. 198.3 ст. 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу (абз. 1 та 2 п. 198.6 ст. 198 ПК України).

Відповідно до п. 201.4 ст. 201 Податкового кодексу України податкова накладна виписується у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Оригінал податкової накладної видається покупцю, копія залишається у продавця товарів/послуг.

Згідно п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

При цьому, відповідно до п. 201.8 ст. 201 Податкового кодексу України право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Згідно ст. 201 Податкового кодексу України підставою для відповідальності платника податку є не підтвердження сум податку, включеного до податкового кредиту, на момент перевірки платника податку. Інших підстав для не включення до складу податкового кредиту витрат по сплаті податку чинне законодавство не передбачає.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 138 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення або які мають інше значення для вирішення справи (причини пропущення строку для звернення до суду тощо) та які належить встановити при ухваленні судового рішення у справі.

Судом встановлено, що єдиною підставою для винесення податкового повідомлення-рішення слугували висновки податкового органу про відсутність у позивача права на формування податкового кредиту по операціям з ТОВ "Промбуд-монтажінвест", відносно якого анульовано свідоцтво платника податку на додану вартість.

При цьому, первинні документи бухгалтерського та податкового обліку по угодам, за результатами яких позивачем сформовано податковий кредит, контролюючим органом під час камеральної перевірки не досліджувалися.

За таких обставин, предметом дослідження у даній справі є можливість віднесення ТОВ "Флоксар" до складу податкового кредиту у спірному періоді суми ПДВ, сформованої на підставі податкових накладних, виданих ТОВ "Промбуд-монтажінвест", свідоцтво платника податку на додану вартість якого, на думку відповідача, анульовано. Інші обставини щодо правомірності формування позивачем податкового кредиту за грудень 2014 року не є предметом дослідження в межах розгляду даної справи, а тому не підлягають встановленню судом.

Як вбачається з матеріалів справи, 14.10.2011р. ДПІ у Жовтневому районі м. Харкова анульовано свідоцтво реєстрації платника податку на додану вартість ТОВ "Промбуд-Монтажінвест".

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 24.11.2011 у справі №2а-14158/11/2070, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2012, зобов'язано ДПІ в Жовтневому районі м. Харкова поновити реєстрацію ТОВ "Промбуд-монтажінвест" як платника податку на додану вартість шляхом внесення запису про скасування (відміну) анулювання реєстрації до Реєстру платників податку на додану вартість.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 26.03.2012 року відмовлено ДПІ у Жовтневому районі м. Харкова у відкритті касаційного провадження у справі № 2а-14158/11/2070.

Згідно ст.14 КАС України, постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до частини 1 статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Відповідно до п.5.6.1 Наказу Міністерства Фінансів України №1394 від 17.11.2011 року підставою для внесення до Реєстру запису про відміну анулювання реєстрації, що відбулась за ініціативою податкового органу, є рішення суду, яке набрало законної сили, або рішення податкового органу про відміну анулювання реєстрації та скасування рішення про анулювання реєстрації платника ПДВ. Рішення із копіями відповідних документів направляються до центрального органу державної податкової служби для розгляду та внесення відповідних змін до Реєстру.

Колегія суддів зазначає, що у разі набрання законної сили рішенням суду про задоволення позовних вимог про скасування рішення про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість, відповідне рішення податкового органу вважається протиправним з моменту його прийняття. Наведене свідчить про те, що таке рішення податкового органу не створює будь-яких правових наслідків. Тому протиправно анульоване свідоцтво платника податку на додану вартість слід вважати чинним протягом усього часу від моменту його видачі, у тому числі, в період від дати прийняття протиправного рішення про анулювання такого свідоцтва до набрання чинності відповідним рішенням суду.

Оскільки постанова Харківського окружного адміністративного суду від 24.11.2011 року по справі № 2-а-14158/11/2070 за наслідками апеляційного та касаційного оскарження залишена без змін, а рішення ДПІ у Жовтневому районі міста Харкова про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість ТОВ "Промбудмонтажінвест" скасоване та поновлено порушене право ТОВ "Промбуд-Монтажінвест, вказане підприємство є платником ПДВ та вправі видавати податкові накладні контрагентам на загальних підставах з моменту винесення скасованого у судовому порядку рішення про анулювання відповідного свідоцтва.

З наведеного факту випливає, що посилання ДПІ на п. 184.5 ст. 185 Податкового кодексу України, у якому вказано, що з моменту анулювання реєстрації особи як платника податку така особа позбавляється права на віднесення сум податку до податкового кредиту, виписку податкових накладних є безпідставним.

Згідно підпункту 21.1.1 пункту 21.1 статті 21 Податкового кодексу України посадові особи контролюючих органів зобов'язані дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 1 частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що необґрунтованими є доводи контролюючого органу про неправомірність формування позивачем податкового кредиту за грудень 2014 року на суму 11846000 грн. з податку на додану вартість на підставі податкових накладних, виписаних на його адресу ТОВ "Промбуд-монтажінвест", з урахуванням судового рішення по справі № 2а-14158/11/2070, яке набрало законної сили, що є підставою для задоволення позову ТОВ "Флоксар" про скасування податкового повідомлення-рішення 24.06.2015 року №.

У відповідності до ст. 159 КАС України судове рішення повинне бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що постанова Харківського окружного адміністративного суду від 27.07.2015 року відповідає вимогам ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги відповідача колегією суддів не встановлено.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Відповідно до ч.1 ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову чи ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Київському районі м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області - залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 27.07.2015р. по справі № 820/7014/15 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Дюкарєва С.В.
Судді(підпис) (підпис) Жигилій С.П. Перцова Т.С.
Повний текст ухвали виготовлений 28.09.2015 р.