Справа № 2а-2230/10/2570
Суддя: Соломко І.І.
Дата ухвалення: 2010-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а-2230/10/2570
ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2010 р. м. Чернігів

Чернігівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Соломко І.І.,

за участю секретаря Розмовенко А.О.,

представника відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративний позов субєкта підприємницької діяльності - ОСОБА_2 до Управління Пенсійного Фонду України у Новозаводському районі м. Чернігова про визнання бездіяльності та протиправним рішення,

В С Т А Н О В И В :

06.05.2010 позивач, субєкт господарювання- Литвинено ОСОБА_3, звернулась до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Новозаводському районі м. Чернігова, в якому просить визнати бездіяльність УПФУ в Новозаводському районі м. Чернігова щодо не укладання договору про розстрочення суми штрафу та пені по страховим внескам в сумі 45812грн. 38 коп. та визнати протиправним рішення, викладеного в листі від 09.03.2010 року № 1219.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити їх в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надіслав на адресу суду заперечення на позов та заяву про розгляд справи за його відсутності.

Судом з власної ініціативи поставлено питання щодо закриття провадження у справи, оскільки дану справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства. Позивачем в позовній заяві заявлені вимоги щодо визнання бездіяльності УПФУ в Новозаводському районі м. Чернігова щодо не укладання договору про розстрочення суми штрафу та пені по страховим внескам в сумі 45812грн. 38 коп. та визнання протиправним рішення, викладеного в листі від 09.03.2010 року № 1219, а будь-яких інших вимог щодо скасування, визнання дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень позивачем не заявлено.

Представник позивача залишив вирішення цього питання на розсуд суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Виходячи з положень ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України, справою адміністративної юрисдикції (далі - адміністративна справа) - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з ч. 1 ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України, компетенція адміністративних судів, поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Індивідуальні акти стосуються конкретних осіб та їхніх відносин. Загальною рисою, яка відрізняє індивідуальні акти управління, є їх виражений правозастосовний характер. Головною рисою таких актів є їхня конкретність, а саме: чітке формулювання конкретних юридичних волевиявлень субєктами адміністративного права, які видають такі акти; розвязання за їх допомогою конкретних, а саме індивідуальних, справ або питань, що виникають у сфері державного управління; чітка визначеність адресата конкретної особи або осіб; виникнення конкретних адміністративно-правових відносин, обумовлених цими актами.

Відповідно до п.3 ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України компетенція адміністративних судів поширюється на спори між субєктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень, а також спори з приводу укладання та виконання адміністративних договорі.

Стаття 3 Кодексу адміністративного судочинства України визначає адміністративний договір як дво- або багатосторонню угоду, зміст якої складають права та обовязки сторін, що випливають із владних управлінських функцій субєкта владних повноважень, який є однією із сторін.

Договір, укладений субєктом владних повноважень на реалізацію своєї компетенції у сфері управління, проте на підставі вільного волевиявлення, на засадах рівності сторін, відповідно до норм цивільного законодавства, є цивільним, а не адміністративним, оскільки в змісті такого договору відсутні відносини влади і підпорядкування.

Метою адміністративних договорів є реалізація публічних інтересів, в той час як метою цивільних договорів виступає індивідуальний інтерес.

Предметом позову в даній справі є вимога щодо не укладання договору про розстрочення суми штрафу та пені по страховим внескам в сумі 45812грн. 38 коп. та визнання протиправним рішення, викладеного в листі від 09.03.2010 року № 1219, що в свою чергу не стосується оскарження рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності, а тому виключає його розгляд в порядку адміністративного судочинства.

Справи зазначеної категорії не можуть розглядатися за правилами Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки такі справи не мають публічно-правового характеру навіть, якщо стороною в ньому виступає субєкт владних повноважень.

Суд зазначає, що дана справа може бути розглянута в порядку цивільного судочинства.

За таких обставин суд дійшов висновку, що провадження у справі відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 157 Кодексу адміністративного судочинства України необхідно закрити.

Керуючись статтями 122,136,157-160,165 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В :

Провадження у справі за позовом субєкта підприємницької діяльності - ОСОБА_4 до Управління Пенсійного Фонду України у Новозаводському районі м. Чернігова про визнання бездіяльності та протиправним рішення, - закрити.

Попередити позивача, що повторне звернення з тією самою позовною заявою, не допускається.

Ухвала може бути оскаржена особою, яка подала позовну заяву.

Ухвала відповідно до ч. 1 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом пяти днів з дня її отримання особою, яка оскаржує ухвалу, за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання через суд першої інстанції заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом десяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя Соломко І.І.