Справа № 22-а-22316/11
Суддя: Матвієнко Ю. О.
Дата ухвалення: 2011-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Апеляційний суд Київської області
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 жовтня 2011 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:
Головуючого судді : Волохова Л.А.,
суддів Матвієнко Ю.О., Панасюка С.П.,
розглянувши у письмовому провадженні в приміщенні апеляційного суду Київської області справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного Фонду України в Чернігівській області на постанову Васильківського міськрайонного суду Київської області від 29 червня 2006 року по справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , ОСОБА_41 , ОСОБА_42 , ОСОБА_43 , ОСОБА_44 , ОСОБА_45 , ОСОБА_46 , ОСОБА_47 , ОСОБА_48 , ОСОБА_49 , ОСОБА_50 , ОСОБА_51 , ОСОБА_52 , ОСОБА_53 , ОСОБА_54 , ОСОБА_55 , ОСОБА_56 , ОСОБА_57 , ОСОБА_58 , ОСОБА_59 , ОСОБА_60 , ОСОБА_61 , ОСОБА_62 , ОСОБА_63 , ОСОБА_64 , ОСОБА_65 , ОСОБА_66 , ОСОБА_67 , ОСОБА_68 , ОСОБА_69 , ОСОБА_70 , ОСОБА_71 , ОСОБА_72 , ОСОБА_73 , ОСОБА_74 , ОСОБА_75 , ОСОБА_76 , ОСОБА_77 , ОСОБА_78 , ОСОБА_79 , ОСОБА_80 , ОСОБА_81 , ОСОБА_82 , ОСОБА_83 , ОСОБА_84 , ОСОБА_85 , ОСОБА_86 , ОСОБА_87 , ОСОБА_88 , ОСОБА_89 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити дії з донарахування розміру пенсії військовослужбовців до рівня, визначеного чинними нормативно-правовими актами України, прийнятими з жовтня 1996 року,

ВСТАНОВИЛА:
В червні 2006 року позивачі ОСОБА_1 та ін. звернулися до Васильківського міськрайонного суду Київської області з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про зобов`язання суб`єкту владних повноважень вчинити дії з перерахування розміру пенсійного забезпечення як військовослужбовців. Вимоги мотивували тим, що служили у Збройних Силах та на даний час звільнені в запас. Після звільнення в запас кожному з них призначена пенсія, яка була перерахована за нормами Закону України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців і осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб". В період 1995-2003 років у діючі законодавчі акти з питань обчислення пенсії військовослужбовцям було внесено ряд змін, в зв`язку з чим вони звертались до відповідача і просили провести перерахунок їхньої пенсії відповідно до вимог діючого законодавства, однак їм в цьому було відмовлено, тому вони в судовому порядку просили зобов`язати відповідача перерахувати призначену їм пенсію з урахуванням:

- преміювання у розмірі 33,3% згідно з п.1.1. "Положення про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України" та п. 3 Постанови КМУ від 22.05.2000 року з 05.03.2001 року;

- 100% надбавки, передбаченої Указом Президента України № 173 від 23.02.2002 року з 01.01.2003 року;

- надбавки за безперервну службу згідно Указу Президента України від 05.05.2003 року №389 з 01.05.2003 року;

- 40% надбавки до посадового окладу згідно Указу Президента України від 14.09.1999 року №847/99 з 01.09.1999 року по 31.12.2002 року.
Постановою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 29 червня 2006 року вищевказаний позов задоволено в повному обсязі.
26 грудня 2008 року Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, не погоджуючись з вказаним рішенням суду, подало на нього апеляційну скаргу в частині задоволення позовних вимог позивача ОСОБА_45 та посилаючись на незаконність та необґрунтованість оскаржуваного рішення, неповне з`ясування всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просило його в частині задоволення вимог ОСОБА_45 скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні вимог останнього.
Заслухавши доповідь судді доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, таким чином колегія суддів переглядає постанову Васильківського міськрайонного суду Київської області від 29 червня 2006 року лише в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_45 .

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_45 проходив військову службу у Збройних Силах, з якої був звільнений в запас 22.09.2003 року, його безперервна служба складає понад 20 років.

Після звільнення в запас ОСОБА_45 нарахована пенсія, яка в подальшому перераховувалась відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб".

Задовольняючи позовні вимоги позивача, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до Указу Президента України "Про надбавки військовослужбовцям Збройних Сил України, Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України та Управління державної охорони України за безперервну службу" № 389/2003 від 05.05.2003 року, позивачу повинна була виплачуватись надбавка в розмірі 70% від грошового забезпечення, як таким, що мають понад 20 років безперервної військової служби.

Згідно п. 1 Указу Президента України "Про надбавки військовослужбовцям Збройних Сил України, Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України та Управління державної охорони України за безперервну службу" № 389 від 5 травня 2003 року Міністрові оборони України, Міністрові внутрішніх справ України, Голові Державної прикордонної служби та Начальнику Управління державної охорони України надано право встановлювати військовослужбовцям відповідно Збройних Сил України, внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України та Управління державної охорони України щомісячні надбавки за безперервну службу в Збройних Силах України, внутрішніх військах, у Державній прикордонній службі та Управління державної охорони України у відсотках до грошового забезпечення, які мають високі результати у службовій діяльності, залежно від стажу служби в таких розмірах: понад 5 років - до 10 відсотків; понад 10 років - до 30 відсотків; понад 15 років - до 50 відсотків; понад 20 років - до 70 відсотків; понад 25 років - до 90 відсотків.

Порядок і умови виплати зазначених надбавок визначаються Міністром оборони України, Міністром внутрішніх справ України, Головою Державної прикордонної служби України та Начальником Управління державної охорони України.

На виконання цього Указу наказом Міністра оборони України від 26 травня 2003 року з урахуванням змін, внесених наказом Міністра оборони України від 31 жовтня 2003 року, затверджено інструкцію про порядок і умови виплати щомісячної надбавки за безперервну військову службу в Збройних Силах України, якою визначаються її розміри, порядок і умови виплати.

18.12.2007 року Президент України скасував Указ "Про надбавки військовослужбовцям Збройних Сил України, Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України та Управління державної охорони України за безперервну службу" № 389 від 5 травня 2003 року, проте суд при вирішенні спору керується нормами законодавчих актів, які діяли на момент виникнення спірних правовідносин.

Розміри щомісячної надбавки за безперервну службу в Збройних Силах України щорічно встановлюються, виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, за рішенням Міністра оборони України (п. 2 наказу Міністра оборони України від 26.05.2003 року № 149 "Про затвердження Інструкції про порядок і умови виплати щомісячної надбавки за безперервну військову службу в Збройних Силах України").

Особам офіцерського складу, прапорщикам (мічманам), а також особам рядового, сержантського (старшинського) складу, які проходять військову службу за контрактом і які мають високі результати в службовій діяльності, виплачується щомісячна надбавка за безперервну військову службу у відсотках до грошового забезпечення залежно від стажу служби у таких розмірах: понад 5 років - до 10; понад 10 років - до 30; понад 15 років - до 50; понад 20 років - до 70; понад 25 років - до 90 (п. 1.2 наказу Міністра оборони України від 26.05.2003 року № 149 "Про затвердження Інструкції про порядок і умови виплати щомісячної надбавки за безперервну військову службу в Збройних Силах України").

На день видання Указу Президента України "Про надбавки військовослужбовцям Збройних Сил України, Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України та Управління державної охорони України за безперервну службу" № 389 від 05 травня 2003 року позивач отримував надбавку в розмірі, меншому ніж 70%.

Колегія суддів не погоджується з думкою позивача, що дії відповідача, які виразились в нарахуванні та виплаті надбавки в меншому розмірі, ніж 70 %, є неправомірними, з наступних підстав.

Як вбачається з Указу Президента України № 389 від 5 травня 2003 року, Міністру оборони України, Міністру внутрішніх справ України, Голові Державної прикордонної служби та Начальнику Управління державної охорони України надано право встановлювати військовослужбовцям, які прослужили в Збройних Силах України понад 20 років надбавку в розмірі до 70 %.

Таким чином, чинним законодавством України не передбачено обов`язку відповідача виплачувати даним особам надбавку в розмірі саме 70 %, отже виплата даної надбавки в меншому розмірі є цілком правомірною.

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає, що позивачам правомірно виплачувалася надбавка до грошового забезпечення за безперервну службу на підставі відповідного розпорядження Міністра оборони України, яким встановлювалися конкретні розміри надбавки за безперервну службу з огляду на наявність бюджетних коштів, передбачених на утримання Збройних Сил України. Тобто Міністр оборони України вживав заходів щодо поліпшення матеріального забезпечення військовослужбовців шляхом реалізації наданого йому права на встановлення надбавки, при цьому будучи змушеним встановлювати її розмір нижчим від максимально можливого, внаслідок відсутності достатньої кількості коштів. Відповідно, на місцях надбавка військовослужбовцям, в тому числі і позивачу, виплачувалася у максимальних розмірах, встановлених Міністром оборони України на відповідний період.

Колегія суддів враховує, що протягом 1996-2003 років було прийнято ряд нормативних актів, якими були введені додаткові види грошового забезпечення військовослужбовців.

До 01 січня 2005 року перерахунок пенсій військовослужбовцям здійснювався відповідно до вимог ст. 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького та рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб", відповідно до якої перерахунок призначених пенсій військовослужбовцям здійснюється у зв`язку зі змінами, що сталися після звільнення зі служби, розмірів грошового забезпечення, виходячи з якого обчислювалась раніше призначена пенсія.

15.06.2004 року Верховною Радою України прийнято Закон України "Про внесення змін до ст. 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького та рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб" № 1769-ІV, який набув чинності 01.01.2005 року, яким введено нові види грошового забезпечення для обчислення пенсії.

Пунктом 2 Прикінцевих положень згаданого Закону встановлено, що особи, яким раніше призначено пенсії відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб", мають право на перерахунок пенсій з урахуванням положень цього Закону та виплату 50 відсотків перерахованої пенсії з 1 січня 2005 року, а з 1 січня 2006 року - 100 відсотків перерахованої пенсії. У разі, якщо внаслідок перерахунку за нормами цього Закону розмір пенсії або виплачуваної в період з 1 січня 2005 року до 1 січня 2006 року її частини зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.

Отже, враховуючи вищевикладене, позивач має право на перерахунок пенсії у зв`язку з введенням нових видів грошового забезпечення і після звільнення, лише з 01.01.2005 року, оскільки закони України не мають зворотної дії у часі.

Аналогічні положення відображені і в абз. 3 п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 15 квітня 2005 р., де зазначено, що законодавством з питань пенсійного забезпечення, яке діяло до 1 січня 2005 року, не було передбачено можливості перерахунку раніше призначених пенсій у зв`язку із запровадженням після звільнення військовослужбовців та осіб, котрі мають право на пенсію згідно із Законом N 2262-XII, нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, яких вони не отримували під час служби, а також премій. Закон N 1769-IV, який набув чинності 1 січня 2005 року, не має зворотної сили, тому вимоги щодо перерахунку пенсії з урахуванням запроваджених після звільнення зі служби нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премій за минулий час, тобто до 1 січня 2005 року, задоволенню не підлягають.

Крім того, 14 червня 2007 року Конституційним судом України по справі № 3-рп/2007 ухвалено рішення, яким визнано таким, що відповідає Конституції України, перше речення пункту 2 розділу II "Прикінцеві положення" Закону України "Про внесення змін до ст. 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького та рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб" від 15 червня 2004 року № 1769-IV.

У рішенні зазначено, що особи, які мають право на пенсійне забезпечення згідно з цим Законом мають право на перерахунок раніше призначеної пенсії та виплату 50 % перерахованої пенсії з 01 січня 2005 pоку, а з 01 січня 2006 року - 100 % перерахованої пенсії.

Оскільки пенсія позивачу ОСОБА_45 була призначена до прийняття нормативних актів, якими були введені додаткові види грошового забезпечення військовослужбовців, а саме: Указу Президента України від 14.07.1999 року № 847 "Про додаткові заходи щодо впорядкування грошового забезпечення військовослужбовців Збройних сил України", яким з 01.09.1999 року впроваджено щомісячну надбавку у розмірі 40 % посадового окладу, Указів Президента України № 615/95 від 14.07.1995 р. та № 923 від 04.10.1996 р., Постанови КМУ від 22.05.2000 р. № 829 та Наказу Міністерства Оборони України від 05.03.2001 р., № 75 про затвердження "Положення про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних сил України", зареєстрованого в Мінюсті України 20.03.2001р. № 251/5442, якими введено щомісячну премію 33,3 %, тобто під час проходження служби позивач не отримував вищевказаних додаткових видів грошового забезпечення, відповідно підстави для перерахунку пенсії за вислугу років з урахуванням вказаних надбавок до 01.01.2005 року відсутні.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що зазначені надбавки приймаються в розрахунок при нарахуванні пенсії лише особам, які отримували їх під час проходження служби й звільнені після їх запровадження.

Право на перерахунок пенсії колишнім військовослужбовцям, які до звільнення з військової служби не отримували надбавок, запроваджених зазначеними Указами, не передбачено як цими Указами, так і діючим військовим пенсійним законодавством.

ОСОБА_45 звільнений зі служби до запровадження цих надбавок, а тому відповідач законно відмовив йому у проведенні перерахунку пенсії.

Згідно ст. 202 КАС України підставами для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення судом норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 202, 205 КАС України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного Фонду України у Чернігівській області - задовольнити.
Постанову Васильківського міськрайонного суду Київської області від 29 червня 2006 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_45 скасувати та ухвалити в цій частині рішення, яким в задоволенні вимог ОСОБА_45 відмовити.
В іншій частині постанову Васильківського міськрайонного суду Київської області від 29 червня 2006 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.
Головуючий :
Судді :