Справа № 22-а-5815/11
Суддя: Матвієнко Ю. О.
Дата ухвалення: 2011-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Апеляційний суд Київської області
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2011 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді Олійника В.І.,

суддів Матвієнко Ю.О., Панасюка С.П.,

розглянувши у письмовому провадженні в залі суду в м. Києві справу за апеляційною скаргою управління праці та соціального захисту населення Кагарлицької районної державної адміністрації Київської області на постанову Кагарлицького районного суду Київської області від 05 червня 2009 року по справі за позовом ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення Кагарлицької районної державної адміністрації Київської області про перерахунок допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку,

В С Т А Н О В И Л А:

06.05.2009 року позивач звернулася до суду із вищевказаним позовом, посилаючись на те, що 03.02.2007 року в неї народилася дочка ОСОБА_2, в зв»язку з чим вона перебуває на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення Кагарлицької районної державної адміністрації та отримує допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Однак розмір вищевказаної допомоги, що їй виплачувалася, був значно нижчим ніж це передбачено Законом України «Про державну допомогу сім»ям з дітьми», в зв»язку з чим позивач звернулася до відповідача з проханням провести перерахунок допомоги в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого для дітей віком до шести років, як це передбачено законом, в чому їй було відмовлено. На підставі викладеного просила суд визнати дії відповідача неправомірними, зобов»язати його провести перерахунок допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку в розмірі не менше прожиткового мінімуму, встановленого для дітей віком до шести років, та стягнути з відповідача допомогу за період з травня 2007 року по лютий 2009 року в сумі 7395 грн. 47 коп., а також зобов»язати відповідача в подальшому виплачувати їй вказану допомогу в передбаченому законом розмірі.

Постановою Кагарлицького районного суду Київської області від 05 червня 2009 року позов задоволено частково.

Визнано дії управління праці та соціального захисту населення Кагарлицької районної державної адміністрації Київської області щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку та виплаті допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідно до розміру прожиткового мінімуму на дитину віком до 6 років неправомірними.

Зобов'язано управління праці та соціального захисту населення Кагарлицької районної державної адміністрації Київської області провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 з урахуванням вже виплачених сум по допомозі по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період з 24.05.2007 року по 28.02.2009 року відповідно до ст. 15 Закону України «Про державну допомогу сім»ям з дітьми».

У апеляційній скарзі апелянт просить скасувати рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу в позові, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та невідповідність висновків суду обставинам справи.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 в зв»язку з народженням 03.02.2007 року дитини перебуває на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення Кагарлицької районної державної адміністрації та отримує допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку в порядку, передбаченому Законом України «Про державну допомогу сім»ям з дітьми».

Так, згідно ст. 15 вищевказаного Закону допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років.

Відповідно до п. 3 розділу УІІІ «Прикінцевих положень» Закону України «Про державну допомогу сім»ям з дітьми» розмір державної допомоги сім»ям з дітьми, передбаченої ст. 15 Закону, визначається Верховною Радою України в законі про «Державний бюджет України» на відповідний рік у відсотковому відношенні до прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з поступовим наближенням до прожиткового мінімуму, але при цьому не може бути нижчим за величину, що дорівнює 25 відсоткам зазначеного прожиткового мінімуму, а з 01 січня 2006 року 50 відсоткам прожиткового мінімуму.

Рішенням Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням 46 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статей 29, 36, частини другої статті 56, частини другої статті 62, частини першої статті 66, пунктів 7, 9, 12, 13, 14, 23, 29, 30, 39, 41, 43, 44, 45, 46 статті 71, статей 98, 101, 103, 111 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" (справа про соціальні гарантії громадян) № 6-рп/2007 від 09 липня 2007 року визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) положення пункту 14 статті 71 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" в частині зупинення на 2007 рік дії статті 12, частини першої статті 15 та пункту 3 розділу VIII "Прикінцеві положення" Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" щодо встановлення розміру допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

У 2007 та 2008 роках відповідач при нарахуванні позивачу допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку керувався відповідними положеннями Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів» та Постановою Кабінету Міністрів України від 22.02.2008 року № 57 про внесення змін до Порядку призначення і виплати державної допомоги сім»ям з дітьми, якими розмір допомоги по догляду за дитиною був зменшений у порівнянні з тим, який передбачений ст. 15 Закону України «Про державну допомогу сім»ям з дітьми».

Згідно із ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров»я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов»язком держави.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов»язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, виходячи із пріоритетності Законів України над підзаконними нормативно-правовими актами, суд першої інстанції, з яким погоджується і колегія суддів, дійшов правильного висновку, що при вирішенні даного спору необхідно застосовувати положення ст. 15 Закону України «Про державну допомогу сім»ям з дітьми». Правильність такого висновку також підтверджує Рішення Конституційного Суду України № 6-рп/2007 від 09 липня 2007 року, яким було визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункту 14 статті 71 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" в частині зупинення на 2007 рік дії статті 12, частини першої статті 15 та пункту 3 розділу VIII "Прикінцеві положення" Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" щодо встановлення розміру допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

З огляду на викладене правильними також є висновки суду першої інстанції щодо протиправності дій відповідача при нарахуванні та виплаті допомоги у розмірах, встановлених не Законом України «Про державну допомогу сім»ям з дітьми», а підзаконними нормативними актами, оскільки такі дії призвели до істотного звуження прав позивача, що суперечить змісту ст. 22 Конституції України, в якій зазначено, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Разом з тим суд першої інстанції безпідставно задовольнив вимоги позивачки за період з 24.05.2007 року по 31.12.2007 року, оскільки нею пропущений визначений ст.ст. 99, 100 КАС України річний строк звернення з позовом до суду, а поважних причин пропуску цього строку нею суду надано не було.

Також неправильним є висновок суду першої інстанції про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 за період з 01.01.2008 року по 28.02.2009 року, оскільки положення нормативних актів, якими керувався відповідач при нарахуванні та виплаті позивачці допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку протягом 2008-2009 років неконституційними у встановленому для цього порядку не визнавалися, отже в цій частині рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні цих позовних вимог.

Згідно ст. 202 КАС України підставами для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення судом норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 202, 205 КАС України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу управління праці та соціального захисту населення Кагарлицької районної державної адміністрації - задовольнити.

Постанову Кагарлицького районного суду Київської області від 05 червня 2009 року - скасувати та ухвалити нове рішення:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення Кагарлицької районної державної адміністрації Київської області про перерахунок допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: