Справа № 823/2869/15
Суддя: В.І. Коваленко
Дата ухвалення: 2015-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2015 року справа № 823/2869/15

10 год. 18 хв. м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Коваленка В.І.,

за участю секретаря Савости С.В.,

за участю:

представника позивача не зявився,

відповідача не зявився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом державної податкової інспекції у Черкаському районі Головного управління ДФС у Черкаській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення 1608 грн. 68 коп.,

ВСТАНОВИВ:

Державна податкова інспекція у Черкаському районі Головного управління ДФС у Черкаській області звернулась до суду з адміністративним позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення 1608 грн. 68 коп.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідач, не сплатив заборгованість з єдиного податку за лютий-вересень 2014 року, а тому позивач просить стягнути його в судовому порядку.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, проте подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі та зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не зявився, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Розглянувши наявні матеріали справи, повно, всебічно, обєктивно дослідивши надані у справі докази, надавши їм юридичну оцінку, суд прийшов до такого висновку.

В судовому засіданні суд встановив, що відповідач фізична особа-підприємець ОСОБА_1 зареєстрована як субєкт підприємницької діяльності 07.10.2002р., реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 та перебуває на обліку в контролюючих органах як платник податків.

Вирішуючи спір по суті, суд враховує, що частиною 1 статті 67 Конституції України закріплено обов'язок кожного сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених Законом.

В розумінні підпункту 14.1.156 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковим зобов'язанням визнається сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

В силу положень пункту 54.1 статті 54 Податкового кодексу України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

У відповідності до пункту 56.11 статті 56 Податкового кодексу України не підлягає оскарженню грошове зобов'язання, самостійно визначене платником податків.

За змістом положень пункту 57.1 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Положеннями глави 1 розділу ХIV Податкового кодексу України встановлено правові засади застосування спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності, а також справляння єдиного податку.

Виходячи з положень підпункту 4 пункту 291.4 статті 291 Податкового кодексу України (в редакції, яка діяла протягом 2014 року) до першої групи платників єдиного податку відносяться суб'єкти господарювання фізичні особи - підприємці, які не використовують працю найманих осіб, здійснюють виключно роздрібний продаж товарів з торговельних місць на ринках та/або провадять господарську діяльність з надання побутових послуг населенню і обсяг доходу яких протягом календарного року не перевищує 150000 гривень.

Пунктом 295.1 статті 295 Податкового кодексу України визначено, що платники єдиного податку першої і другої груп сплачують єдиний податок шляхом здійснення авансового внеску не пізніше 20 числа (включно) поточного місяця.

У відповідності до пункту 293.1 статті 293 Податкового кодексу України ставки єдиного податку встановлюються у відсотках (фіксовані ставки) до розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року (далі у цій главі - мінімальна заробітна плата), та у відсотках до доходу (відсоткові ставки).

Фіксовані ставки єдиного податку встановлюються сільськими, селищними та міськими радами для фізичних осіб - підприємців, які здійснюють господарську діяльність, залежно від виду господарської діяльності, з розрахунку на календарний місяць для першої групи платників єдиного податку - у межах від 1 до 10 відсотків розміру мінімальної заробітної плати.

Згідно пункту 293.7 статті 293 Податкового кодексу України у разі здійснення платниками єдиного податку першої і другої груп господарської діяльності на територіях більш як однієї сільської, селищної або міської ради застосовується максимальний розмір ставки єдиного податку, встановлений цією статтею для відповідної групи таких платників єдиного податку.

Аналіз наведених положень Податкового кодексу України дає підстави для висновку, що платник єдиного податку першої групи, який здійснює діяльність на території декількох населених пунктів зобовязаний до 20 числа місяця сплачувати авансові внески за максимальною ставкою, що становить 10% від мінімальної заробітної плати.

Законами України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» від 16.01.2014р. №719-VII та «Про Державний бюджет України на 2015 рік» від 28.12.2014р. № 80-VIII встановлено на 1 січня мінімальну заробітну плату у місячному розмірі 1218 гривень.

Отже, протягом 2014 року відповідач повинен щомісячно сплачувати 121 грн. 80 коп. єдиного податку

Як встановлено в судовому засіданні, станом на 20.02.2014р. за відповідачем рахувалась переплата єдиного податку в сумі 61 грн. 02 коп. При цьому, всупереч наведеним положенням Податкового кодексу України відповідач протягом лютого-вересня 2014 року у визначені строки податкові зобовязання не сплатив, а тому зазначена сума зобовязань в розмірі 974 грн. 40 коп. визнається податковим боргом такого платника податків.

Крім того, за результатами камеральної перевірки своєчасності сплати єдиного податку посадовими особами позивача складено акт №706/23-25-17-008 від 12.03.2014р., яким зафіксовано несвоєчасну сплату єдиного податку з січня 2013 року по лютий 2014 року.

На підставі наведеного акту перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення № від 17.03.2014р., яким відповідачу визначено грошові зобовязання з єдиного податку в сумі 695 грн. 30 коп.

Вказане рішення одержано особисто відповідачем, однак у передбаченому законодавством порядку не оскаржено, а тому визначена в цьому рішенні сума зобовязань визнається податковим боргом такого платника податків.

Таким чином, з урахуванням переплати в сумі 61 грн. 02 коп., податковий борг відповідача з єдиного податку становить 1 608 грн. 68 коп., що також підтверджується даними зворотного боку облікової картки відповідача.

У відповідності до пунктів 59.1, 59.5 статті 59 Податкового кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

У разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

Судом встановлено, що позивачем сформовано податкову вимогу №562-25 від 15.06.2015р., яку направлено відповідачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення та одержано останнім 19.06.2015р.

Підсумовуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що податковий борг відповідача з єдиного податку за лютий-вересень 2014 року становить 1 608 грн. 68 коп.

У відповідності до підпункту 20.1.34 пункту 20.1 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

За вказаних обставин, виходячи з системного аналізу положень законодавства та матеріалів справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах, в яких позивачем є субєкт владних повноважень, а відповідачем фізична чи юридична особа, судові витрати, здійсненні позивачем, з відповідача не стягуються.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 11, 14, 70, 71, 159 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, що зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, селище Сокирна, Чекраський район, Черкаська обл., 19622, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, в дохід бюджету через державну податкову інспекцію в Черкаському районі Головного управління державної фіскальної служби у Черкаській області, що знаходиться за адресою: вул. В. Чорновола, 157, м. Черкаси, Черкаської обл., 18003, ідентифікаційний код 39494893, податковий борг в сумі 1 608 (одна тисяча шістсот вісім) грн. 68 коп.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд у строки та порядку передбаченому статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.І. Коваленко