Справа № 2-а-132/10
Суддя: Федорова Л. П.
Дата ухвалення: 2010-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-132/2010
ПОСТАНОВА

Іменем України

11 січня 2010 року

Дубенський міськрайонний суд Рівненської області В складі:

головуючого судці Федорової Л.П. при секретарі Шарун В.В.

Розглянувши у віцкритому судовому засіданні в місті Дубно справу за позовом ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення Дубенської райдержадміністрації про визнання дій управління праці та соціального захисту населення неправомірними, стягнення недовиплаченої разової грошової допомоги,

встановив:

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що він нароцився 1922 року і перебуває на обліку в управлінні праці та соціального захисту Дубенської райцержацміністрації як учасник Великої Вітчизняної війни. Віцповідно до ст. 14 ЗУ "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" йому щорічно до 5 травня повинна бути виплачена разова грошова допомога в розмірі трьох мінімальних пенсій за віком. Але допомога протягом 2004-2009 років йому не виплачувалась.

Мінімальна пенсія за віком відповідно цо ст. 28 ЗУ "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування" встановлюється* в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Відповіцно до ЗУ "Про Державний бюджет України на 2009 рік" прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність становить: з 1 жовтня-498 грн.

Таким чином позивач вважає, що сума недоплати за 2009 р. складає - 1494 грн.

В обгрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що рішенням Конституційного сулу України № 20-рп/2004 р. віц 1.12.2004 р. та від 9.07.2007 р. № 6-рп/2007, положення ст. 44 Закону України "Про Державний бюджет України на 2004 р." та статті 29 Закону України "Про державний бюджет України на 2007 p.", які зменшували розмір такої допомоги учасникам війни визнавались неконституційними. Аналогічна позиція висвітлена стосовно цього питання у рішенні Конституційного суду України від 22.05.2008 року № 10-рп/2008.

Також і відповідно до змісту ч.З ст. 22 Конституції України не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав та свобод громадян при прийнятті нових законів і внесенні змін до чинних законів.

З огляцу на вказані доводи позивач вважає, що в цьому випадку відповіцно цо ч.7 ст. 9 КАС України необхіцно застосувати аналогію закону, при існуванні норм, що регулюють поцібні за змістом ацміністративні правовідносини, оскільки законами України "Про державний бюджет України в 2004-2008 роках, які теж є неконституційними обмежувались права учасників війни.

Порядок виплати допомоги встановлено в ст. 17-1 ЗУ "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", де вказано, що органи праці та соціального захисту населення здійснюють щорічну виплату разової грошової допомоги до 5 травня через відділення зв"язку або через установи банку (шляхом перерахування на основний рахунок отримувача) пенсіонерам - за місцем проживання чи одержання грошового утримання.

Позивач просить врахувати те, що він є людиною похилого віку, йому досить важко пересуватись, тому вважає, що у нього є вагомі підстави для визнання причин пропуску звернення до суцу поважними.

Отже позивач просить поновити пропущений процесуальний строк звернення до суду, визнати дії відповідача щодо відмови у проведенні виплат йому, як учаснику війни разової грошової допомоги у розмірі трьох мінімальних пенсій за віком у 2004-2009 роках неправомірними, та стягнути таку недоплачену допомогу за 2009 рік - у розмірі 1494 грн. 00 коп.

В судове засідання позивач не з"явився, подав заяву в якій просить справу слухати в його відсутності, позовні вимоги підтримує.

Представник відповідача позов не визнав, пояснив що позивачем пропущено строк позовної давності, передбачений ст.99 КАС України. Управлінню праці та соціального захисту населення коштів, які вимагає позивач не перераховували, а тому вони і не могли їх виплатити в більшому розмірі, ніж було передбачено на той час бюджетом.

Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, ознайомившись з матеріалами справи вважає, що позов підлягає до часткового задоволення.

Судом встановлено, що позивач має статус учасника війни (а.с.4). Відповідно до ст. 14 Закону України "Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту" позивачу повинно виплачуватися щорічно до 5 травня грошову допомогу в розмірі трьох мінімальних пенсій за віком.

В 2009 році положення ЗУ "Про державний бюджет" на цей рік неконституційними не визнавались, а отже діяли і пріоритетними по відношенню до ЗУ "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" є положення Закону "Про державний бюджет України" на 2009 рік.

Хоча вимоги позивача щодо виплат за 2004-2008 рік є підставними, позивачем пропущено щодо цих вимог строк звернення до суду.

Ст . 99 КАС України встановлено річний строк для звернення до суду особи за захистом своїх прав. Цей строк може бути поновлено, відповідно до ч. 2 ст. 100 КАС України, у випадку, якщо суд визнає причину пропущення строку звернення поважною.

Позивач не навів об"єктивних доказів пропуску строку звернення до суду за 2004-2008 роки, вказавши лише те, що про належні йому, як учаснику війни, права і виплати йому не було повідомлено, а тому про факт порушення прав йому стало відомо лише після висвітлення цих подій у пресі, він є людиною похилого віку і йому важко пересуватися, що не завадило йому звернутись до суду зараз. Не наведено жодних документальних доказів пропуску строку звернення до суду. На пропуск строку звернення до суду щодо вимог за 2004-2008 роки також звертає увагу і відповідач у своєму запереченні.

З огляду на викладену позицію ці вимоги не підлягають до задоволення, оскільки відповідно до змісту ч.І ст. 100 КАС України, пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін. В даному випадку така умова існує.

Щодо вимог за 2009 рік, то на думку суду вони є підставнми і підлягають до задоволення.

Відповідно до ст. 14 Закону України "Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту" позивачці повинно виплачуватися щорічно до 5 травня грошову допомогу в розмірі трьох мінімальних пенсій за віком.

Отже така допомога повинна бути виплачена в розмірі трьох мінімальних пенсій за віком за 2009 рік. Це складає 1494 грн.

Посилання відповідача на те, що він є неналежним відповідачем є необгрунтованими, поскільки позивач вказує, що згідно ст. 17-1 ЗУ "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", де вказано, що ^органи праці та соціального захисту населення здійснюють щорічну виплату разової грошової допомоги до 5 травня через відділення зв"язку або через установи банку.

Керуючись: ст. 14 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", ст. 158 - 163 КАС України,

постановив:

Позов ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Лубенської райдержадміністрації про стягнення невиплаченої в повному обсязі грошової допомоги учаснику війни - задоволити частково.

Визнати неправомірними дії Управління праці та соціального захисту населення Дубенської райдержадміністрації щодо відмови у виплаті разової грошової допомоги як учаснику війни в розмірі трьох мінімальних пенсій за віком за 2009 рік, та зобов'язати провести виплати у зазначеному розмірі.

В решті позовних вимог відмовити за пропуском строку позовної давності.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Дубенський міськрайонний суд з поданням в 10-денний строк заяви про апеляційне оскарження, з наступним поданням у 20-денний строк з дня подання заяви про апеляційне оскарження апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена і без подання заяви про апеляційне оскарження у випадку подання апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення постанови.

У випадку неподання заяви про апеляційне оскарження в 10 денний строк, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Якщо буде подано заяву про апеляційне оскарження, але після цього у 20-денний строк після подання заяви про апеляційне оскарження не буде подано апеляційної скарги, постанова теж набирає законної сили.

В разі подання апеляційної скарги, постанова набирає законної сили у разі її нескасування судом апеляційної інстанції.

Суддя