Справа № 2-а-2859/10
Суддя: Дзюба М. В.
Дата ухвалення: 2010-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

справа № 2 а - 2859/10
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2010 рокум. Маріуполь

Приморський районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Дзюба М.В.,

при секретарі Петрухіной Т.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до УДАІ ГУМВС України в Донецькій області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2010 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив скасувати винесену відносно нього постанову АН 419849 від 05.07.2010 року про притягнення його до відповідальності за ст. 122 ч. 2 КУпАП та накладення на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 450 гривень.

В суді позивач надав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій підтримав адміністративний позов та просив суд задовольнити його в повному обсязі.

Представник відповідача, будучи належним чином повідомленим про дату та час судового засідання, двічі в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. Письмових заперечень проти позову та доказів в обґрунтування правомірності дій субєкта оскарження суду не надав, на вимоги суду про надання доказів, в тому числі копії відеозапису, двічі не відповів. Згідно п. 4 ст. 128 КАС України у разі неприбуття відповідача - суб'єкта владних повноважень, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин або без повідомлення ним про причину неприбуття розгляд справи не відкладається і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає позовні вимоги обґрунтованими та задовольняє позов з наступних підстав.

Згідно ст. 18 ч. 1 п. 1 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Постанова про притягнення фізичних осіб до адміністративної відповідальності є правовим актом індивідуальної дії (п. 3 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 2 від 06.03.2008 року).

Відповідно до п. п. 1, 3 ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачений законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 11.06.2004 № 11 „Про окремі питання, що виникають при застосуванні судами положень ст. 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення ", згідно зі ст. 245 КУпАП суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення має своєчасно, всебічно, повно й об'єктивно з'ясувати обставини справи і вирішити її в точній відповідності із законом.

Як слід з ППВС № 14 „Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", при розгляді цієї категорії справ судам слід звертати увагу на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Постановою АН №419849 від 05.07.2010 року на ОСОБА_1 за скоєння правопорушення, передбаченого ст. 122 ч. 2 КУпАП накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 450 гривень.

Підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності став протокол АН №528266 від 05.07.2010 року про адміністративне правопорушення, з якого слід, що ОСОБА_1, 05.07.2010 року, о 15 годині 45 хвилин, керуючи автомобілем НОМЕР_1, повертаючи праворуч на перехресті пр.Будівельників та вул.Бахчиванджи, не поступився дорогою пішоходу, чим порушив п.16.2 ПДР України.

Відповідно до ч.1,2,4 ст.71 КАС України кожна сторона має довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, окрім випадків, встановлених ст..72 цього кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень обовязок по доведенню правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову. Субєкт владних повноважень зобовязаний надати суду всі наявні в нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази по справі.

На підставі ст..138 КАС України предметом доказування є обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення проти них, або які мають інше значення для вирішення справи та які належить встановити при винесенні судового рішення по справі. Для встановлення цих обставин в судовому засіданні заслуховуються пояснення осіб, які приймають участь у справі, пояснення свідків, досліджуються письмові та речові докази, в тому числі носії інформації із записаною на них інформацією, висновки експертів.

Згідно п.16.2 ПДР України, на врегульованих чи неврегульованих перехрестях водій, який повертає праворуч чи ліворуч, повинен поступитись дорогою пішоходам, які перетинають проїзну частину, на яку він повертає, а також велосипедистам, які рухаються в попутному напрямку.

Разом з тим, під час складання протоколу про адміністративне правопорушення інспектору ДПС було відомо про невизнання позивачем факту скоєння ним правопорушення, однак він не вжив жодних заходів щодо збору доказів на підтвердження наявності вини в діях позивача, особу пішохода також не встановлено. Не довів відповідач і перед судом правомірності своїх дій та не надав ані матеріалів справи про адміністративне правопорушення, ані копії відеозапису правопорушення, для того, щоб суд мав можливість перевірити ці докази та вирішити питання, чи є в діях позивача склад адміністративного правопорушення.

За таких умов суд вважає, що за відсутності належних доказів в діях позивача не має складу правопорушення, у якому визнано винним зазначеною постановою, у зв'язку з чим постанова від 05.07.2010 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 122 ч. 2 КУпАП підлягає скасуванню із подальшим закриттям провадження по справі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 5, 10, 11, 70, 71, 161-163, 167 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати постанову № АН №419849 від 05.07.2010 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 122 ч. 2 Кодексу України про адміністративні правопорушення та провадження по справі закрити.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Дзюба М.В.