Справа № 623/2125/15-а
Суддя: Дюкарєва С.В.
Дата ухвалення: 2015-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2015 р. Справа № 623/2125/15-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Дюкарєвої С.В.

Суддів: Жигилія С.П., Перцової Т.С.

за участю секретаря судового засідання Мороз Є.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Ізюмському районі Харківської області на постанову Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 22.07.2015р. по справі № 623/2125/15-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду України в Ізюмському районі Харківської області

про визнання неправомірною відмови в перерахунку пенсії та зобов'язання здійснити перерахунок та виплату пенсії,

ВСТАНОВИЛА

Позивач - ОСОБА_1, звернулась до Ізюмського міськрайонного суду Харківської області з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Ізюмському районі Харківської області в якому просила суд:

- визнати неправомірною відмову відповідача в перерахунку пенсії з урахуванням нарахованих та виплачених сум матеріальної допомоги на оздоровлення, вирішення соціально-побутових питань, індексації заробітної плати;

- зобов'язати відповідача провести з 20.02.2012 року - моменту врегулювання цього питання Верховним Судом України - перерахунок та виплату пенсії з урахуванням сум матеріальної допомоги на оздоровлення, вирішення соціально-побутових питань, індексації заробітної плати, які враховуються при обчисленні пенсії та з яких сплачено страхові внески з урахуванням фактично отриманих сум відповідно до Закону України «Про державну службу», в розмірах, на які вона мала право в момент виходу на пенсію, а саме: 84 % загального сукупного доходу та стажу на державній службі.

Постановою Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 22.07.2015 року адміністративний позов ОСОБА_1 - задоволено.

Визнано дії Управління Пенсійного фонду України в Ізюмському районі Харківської області у перерахунку пенсії ОСОБА_1 - незаконною.

Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Ізюмському районі Харківської області здійснити перерахунок пенсії з урахуванням сум матеріальної допомоги на оздоровлення, на вирішення соціально-побутових питань, індексації заробітної плати та виплатити вказану суму позивачу.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом першої інстанції, при прийнятті оскаржуваної постанови, норм матеріального та процесуального права, позивач просить постанову Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 22.07.2015 року скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач, зокрема, посилається на порушення судом першої інстанції приписів ст. ст. 33, 37 "Про державну службу", Порядку обчислення заробітної плати для перерахунку пенсії державного службовця, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 року № 865, що призвело до неправильного вирішення справи, а також на доводи та обставини викладені в апеляційній скарзі.

Сторони в судове засідання суду апеляційної інстанції не з'явились, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час та місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України, суд під час судового розгляду адміністративної справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. У разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для вирішення справи, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не визнана судом обов'язковою, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін, без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Ізюмському районі Харківської області та з 04.08.2009 року отримує пенсію у відповідності до Закону України "Про державну службу".

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості.

Переглянувши рішення суду першої інстанції колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач - ОСОБА_1, звернулась до суду з позовом 12.05.2015 року із вимогами із вимогами щодо захисту її порушеного права, починаючи з 20.02.2012 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Тобто, чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа "Стаббігс на інші проти Великобританії", справа "Девеер проти Бельгії").

Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Таким чином, дотримання строку звернення з позовом є однією з умов для реалізації права на подання позову у публічно-правових відносинах.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 107 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи подано адміністративний позов у строк, установлений законом (якщо адміністративний позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Згідно з ч.2 ст. 99 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

З наведених вище приписів КАС України випливає, що адміністративний позов може бути поданий у межах строку звернення до адміністративного суду визначеного цим Кодексом або іншими законами, який обчислюється з моменту коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав.

Предметом адміністративного позову у цій справі є перерахунок пенсії, для звернення з яким чинним законодавством України спеціальних строків не встановлено, а тому такий позов має бути поданий в межах визначеного ч. 2 ст. 99 КАС України шестимісячного строку, перебіг якого починається з дня коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав.

Отже, враховуючи дату звернення позивача до суду з адміністративним позовом (12.05.2015 р.), шестимісячний строк на звернення до суду з позовом та період, за який позивач просить суд захистити його права, колегія суддів приходить до висновку, що права позивача підлягають захисту в межах шестимісячного строку, починаючи з 12.11.2014 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 100 КАС України, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Відповідно до п. 9 ст. 155 КАС України суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, якщо позовну заяву подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду і суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

Слід зазначити, що поважними причинами пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, які повинні бути підтверджені належними доказами.

Однак, позивачем ні до суду першої інстанції, ні до суду апеляційної інстанції не надано доказів поважності пропуску строку для звернення до адміністративного суду з позовом щодо перерахунку пенсії за період з 20.02.2012 року по 11.11.2014 року.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що судом при ухваленні рішення порушено приписи ст.ст. 99, 100 КАС України, а тому постанова суду першої інстанції в частині позовних вимог за період з 20.02.2012 року по 11.11.2014 року підлягає скасуванню, з залишенням цієї частини позовної заяви без розгляду.

Переглянувши рішення суду першої інстанції в частині позовних вимог, що стосується періоду з 12.11.2014 року, колегія суддів зазначає наступне.

З наявних у матеріалів справи доказів та оригіналу пенсійної справи позивача колегією суддів встановлено, що на підставі заяви ОСОБА_1 від 04.08.2009 року, Управлінням Пенсійного фонду України в Ізюмському районі Харківської області призначено пенсію позивачеві за віком згідно Закону України «Про державну службу».

Для обчислення розміру пенсії серед інших документів, які були подані до Управління Пенсійного фонду України в Ізюмському районі Харківської області, позивачем надано довідки Ізюмського управління Державного казначейства Головного управління Державного казначейства України у Харківській області № 14-4-60/818 від 03.08.2009 року про заробіток для обчислення пенсії державним службовцям згідно Закону України «Про державну службу», № 14-4-60/817 від 03.09.2009 року про складові заробітної плати, архівного відділу Виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області від 12.12.2006 року №№ 1329, 1330 про заробіток для обчислення пенсії. У вказані довідки не було включено виплати одноразового характеру, не обумовлені діючою системою оплати праці, перелік яких затверджується Кабінетом Міністрів України, а саме: суми виплаченої матеріальної допомоги на оздоровлення та для вирішення соціально-побутових питань, а також індексацію заробітної плати.

На підставі поданих довідок Управлінням Пенсійного фонду України в Ізюмському районі Харківської області ОСОБА_1 було нараховано пенсію.

Як вказує позивач та не заперечується відповідачем по справі, що 07.04.2015 року ОСОБА_1 звернулась до Управлінням Пенсійного фонду України в Ізюмському районі Харківської області із заявою про перерахунок пенсії з урахуванням матеріальної допомоги та індексації заробітної плати згідно довідки Ізюмського управління Державної казначейської служби України Харківської області від 03.04.2015 року № 04-42/314.

Листом від 20.04.2015 року № 44/С-14 Управлінням Пенсійного фонду України в Ізюмському районі Харківської області було відмовлено ОСОБА_1 у проведенні перерахунку пенсії, посилаючись на ст. ст. 33, 37 Закону України "Про державну службу".

Не погодившись з діями відповідача щодо відмови у здійсненні перерахунку пенсії, позивач звернулась з даним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам колегія суддів виходить з наступного.

Так, постановою правління Пенсійного фонду України від 30 жовтня 2008 року № 19-11 "Про затвердження форм довідок про заробітну плату, що подаються для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу", зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 04 грудня 2008 року за N 1161/15852, було передбачено обов'язкові реквізити довідки про заробітну плату, в тому числі встановлено складові заробітної, які враховуються під час призначення (перерахунку) пенсії. Дана постанова була зареєстрована в Міністерстві юстиції України 04.12.2008 року за № 1161/15852.

Постановою правління Пенсійного фонду України від 14 лютого 2011 року № 5-1 "Про виконання рішення окружного адміністративного суду міста Києва по справі №2а- 4753/2670" затверджена нова форма довідки про складові заробітної плати, яка подається для призначення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу" (далі - форма № 5-1), в якій передбачена графи - премії, премії до державних, професійних свят та ювілейних дат, та "інші виплати", до якої включається матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, допомога на оздоровлення, грошові винагороди, індексація та інші надбавки, на які нараховані були страхові внески. При цьому чітко передбачено, що із усіх виплат, які вказані в цій довідці нараховуються і сплачуються страхові внески, а з 01.01.2011 - єдиний внесок на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Як свідчать матеріали справи, Ізюмським управлінням Державної казначейської служби України Харківської області ОСОБА_1 було видано нову довідку про складові заробітної плати за останні 24 календарні місяці роботи, що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу" № 04-42/314 від 03.04.2015 року за формою, затвердженою постановою правління Пенсійного фонду України від 14 лютого 2011 року № 5-1 "Про виконання рішення окружного адміністративного суду міста Києва по справі №2а- 4753/2670", з урахуванням надбавок, премій та інших виплат - матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на соціально побутові потреби, індексації, за період з серпня 2007 року по липень 2009 року. Згідно даної довідки, на всі виплати, включені в довідку, нараховано страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування. ( а.с. 112).

Відмовляючи позивачу у здійсненні перерахунку пенсії, відповідач зазначив, що при визначенні розміру пенсії державним службовцям у заробітну плату не враховується матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, матеріальна допомога на оздоровлення та індексація заробітної плати, оскільки ці виплати не належать до складових заробітної плати, передбачених статтею 33 Закону України "Про державну службу", а тому підстав для врахування в заробітну плату для обчислення пенсії позивачеві відповідно до Закону України "Про державну службу" вказаних виплат немає.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно статті 37 Закону України "Про державну службу" (в редакції, чинній на час призначення пенсії позивачу) пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування. За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі розмір пенсії збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90% заробітної плати.

Статтею 37-1 Закону України "Про державну службу" передбачено, що умови та порядок перерахунку пенсій державним службовцям визначається Кабінетом Міністрів України.

Порядок обчислення заробітної плати для перерахунку пенсії державного службовця встановлено постановами Кабінету Міністрів від 31 травня 2000 року № 865 та від 23 квітня 2003 року № 581.

Пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 31 травня 2000 року № 865 (із змінами і доповненнями) передбачено, що особи, які вийшли на пенсію згідно Закону № 3723-ХІІ мають право на перерахунок пенсій, але лише за умови підвищення заробітної плати державним службовцям після набрання чинності Законом України від 16 січня 2003 року № 432-ІV "Про внесення змін до Закону № 3723-ХІІ" (далі - Закон № 432-ІV).

Постановою Кабінету Міністрів України від 23 квітня 2003 року № 581 встановлено, що у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям відповідно до рішень Кабінету Міністрів України після набрання чинності Законом України від 16 січня 2003 року № 432-IV "Про внесення змін до Закону № 3723-ХІІ" заробітна плата для перерахунку пенсії пенсіонерам, яким пенсія призначена з дня набрання чинності Законом № 3723-ХІІ, визначається в такому порядку: 1) пенсіонерам, які на момент перерахунку пенсії продовжують працювати на посаді, з якої призначено пенсію, - на підставі поданої довідки про одержувану заробітну плату на момент перерахунку; 2) іншим пенсіонерам - на підставі документів, поданих на час перерахунку, виходячи із сум заробітної плати, яку одержує працюючий державний службовець на відповідній посаді, з якої призначено (перераховано) пенсію, на момент виникнення права на перерахунок. При цьому, премія та інші надбавки враховуються в середніх розмірах стосовно визначених законодавством таких виплат у відповідному державному органі, з якого особа вийшла на пенсію, на момент виникнення права на перерахунок, якщо вони були фактично їй встановлені.

Відповідно до п. 3 Постанови Кабінету Міністрів України "Про деякі питання вдосконаленні визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії" від 31.05.2000 року № 865, посадовий оклад, надбавка за ранг або кваліфікаційні класи, класний чин або спеціальні звання, вислугу років при призначенні пенсії, відповідно до Закону України "Про державну службу", враховуються в розмірах, що виплачуються на день звільнення з роботи, що дає право на відповідний вид пенсії, а, згідно пп. 2 п. 4 цієї ж постанови, посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років враховуються в розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України на момент виникнення права на перерахунок за відповідною посадою та рангом на момент призначення (перерахунку) пенсії.

На всі виплати, включені в довідки, нараховані страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Частиною 1 статті 1 Закону України "Про оплату праці" (Закон №108) встановлено, що заробітна плата - це винагорода , обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Відповідно до ст. 2 цього Закону, структура заробітної плати складається з основної, додаткової та інших заохочувальних та компенсаційних виплат, до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства, або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Відповідно до ст. 33 Закону України "Про державну службу" заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплат за ранги, надбавок за вислугу років на державній службі та інших надбавок. Посадові оклади державних службовців установлюються залежно від складності та рівня відповідальності виконуваних службових обов'язків. Умови оплати праці державних службовців, розміри їх посадових окладів, надбавок, доплат і матеріальної допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України.

Аналіз наведених норм чинного законодавства дає підстави для висновку, що матеріальна допомога на оздоровлення, допомога для вирішення соціально-побутових питань та індексація заробітної плати входили до системи оплати праці державного службовця.

Крім того, статтею 66 Закону України від 5 листопада 1991 року № 1788-XII "Про пенсійне забезпечення" врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій.

Відповідно до частини 1 статті 66 вказаного Закону до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-IV "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон № 1058-IV) визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, зокрема до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Наведена правова позиція була висловлена Верховним Судом в постановах від 20 лютого 2012 року, 14, 28 травня 2013 року (справи №№ 21-430а11, 21-125а13, 21-97а13 відповідно) прийнятих в порядку перегляду судового рішення з підстав неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що відмова відповідача щодо у здійсненні перерахунку пенсії позивачу з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на соціально-побутові послуги та індексації, з яких сплачено страхові внески, є неправомірною.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що судом першої інстанції не було надано оцінку позовним вимогам в частині зобов'язання пенсійного фонду здійснити позивачу перерахунок та виплату пенсії державного службовця з урахуванням того, що пенсія їй призначена в розмірі 84 % суми заробітної плати.

З матеріалів пенсійної справи позивача вбачається, що ОСОБА_1 має стаж державної служби 14 років 4 місяці 9 днів, у зв'язку з чим пенсія позивачеві була обрахована з розрахунку 84 % від суми місячного (чинного) заробітку.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу", в редакції чинній на час призначення пенсії, за кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків заробітної плати.

З 01 жовтня 2011 року положення ст.37 Закону України «Про державну службу» щодо призначення державним службовцям пенсії у розмірі не більше 90 % від суми місячного (чинного) заробітку втратили чинність та внесено зміни до розміру відсотків суми заробітної плати державних службовців при призначенні пенсії, тобто 80 %, у зв'язку з внесенням змін до редакції цієї статті Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 року.

З 01 травня 2014 року вдруге змінено розмір відсотку суми заробітної плати при призначенні на 70 % від суми заробітної плати державного службовця, у зв'язку з внесенням змін до редакції цієї статі Законом України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для створення економічного зростання в Україні», а з 01 січня 2015 року розмір відсотку суми заробітної плати зменшено до 60 %.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що при перерахунку пенсії державним службовцям має застосуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії, а тому, внесені Законами України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для створення економічного зростання в Україні», та Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», зміни до ст.37 Закону України «Про державну службу» щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії державним службовцям у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії.

Крім того, згідно із ст. 22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Таким чином, при здійсненні перерахунку раніше призначеної позивачу пенсії, відповідачу слід врахувати суми матеріальної допомоги на оздоровлення та суми індексації заробітної плати, згідно наданої нею довідки, в призначеному розмірі 84%.

Також судом першої інстанції не надано правової оцінки та не вирішено позовні вимоги позивача з приводу дати перерахунку пенсії.

Згідно ч. 4 ст. 45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" перерахунок призначеної пенсії провадиться у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяці, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено під час розгляду справи, 07.04.2015 року позивач звернулась до відповідача із заявою про проведення перерахунку пенсії на підставі довідки, наданої Державною казначейською службою України Харківської області про складові заробітної плати № 04-42/314 від 03.04.2015 року. Зазначене свідчить про те, що до 07 квітня 2015 року у відповідача були відсутні будь-які правові підстави для врахування інших виплат, оскільки попередні довідки про складові заробітної плати позивача, що надавались до пенсійного фонду таких відомостей не містили.

Тобто, враховуючи дату звернення до відповідача із заявою та наданням нових документів, які стали підставою для перерахунку пенсії за заробітною платою, позовні вимоги про зобов'язання відповідача здійснити перерахунок пенсії позивача в розмірі 84% від заробітної плати з врахуванням виплачених сум матеріальної допомоги на оздоровлення, вирішення соціально-побутових питань, індексації заробітної плати, які зазначені в довідці Державної казначейської служби України Харківської області про складові заробітної плати № 04-42/314 від 03.04.2015 року підлягають задоволенню з 1 квітня 2015 року.

У відповідності до ст. 159 КАС України судове рішення повинне бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції не відповідає вимогам ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки є необґрунтованою, прийнята судом першої інстанції з порушенням норм матеріального та процесуального права, при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 198 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Відповідно до п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 202 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Згідно ч. 2 ст. 205 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги може своєю постановою змінити постанову суду першої інстанції або прийняти нову постанову, якими суд апеляційної інстанції задовольняє або не задовольняє позовні вимоги.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції внаслідок вищезазначених порушень, які призвели до ухвалення неправильного рішення, підлягає скасуванню з прийняттям в нової постанови про часткове задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 99, 100, 155, 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 198, п. 4 ч.1 ст. 202, 203, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Ізюмському районі Харківської області - задовольнити частково.

Постанову Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 22.07.2015р. по справі № 623/2125/15-а - скасувати.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Ізюмському районі Харківської області про визнання неправомірною відмови в перерахунку пенсії та зобов'язання здійснити перерахунок та виплату пенсії в частині позовних вимог за період з 20.02.2012 року по 11.11.2014 року - залишити без розгляду.

Прийняти нову постанову, якою позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати неправомірною відмову Управління Пенсійного фонду України в Ізюмському районі Харківської області у перерахунку пенсії ОСОБА_1 з урахуванням нарахованих та виплачених сум матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, індексації заробітної плати.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України Ленінського району в м. Полтаві здійснити перерахунок призначеної ОСОБА_1 на підставі ст. 37 Закону України "Про державну службу" пенсії у розмірі 84 % від суми заробітної плати, з урахуванням сум, вказаних у довідці Державної казначейської служби України Харківської області про складові заробітної плати № 04-42/314 від 03.04.2015 року, а саме: матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, суми індексації заробітної плати, за період з 01.04.2015 року, а також нарахувати та провести відповідні виплати з урахуванням виплачених сум.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Дюкарєва С.В.
Судді(підпис) (підпис) Жигилій С.П. Перцова Т.С.
Повний текст постанови виготовлений та підписаний 28.09.2015 р.