Справа № 22-а-4321/11
Суддя: Матвієнко Ю. О.
Дата ухвалення: 2011-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Апеляційний суд Київської області
ПОСТАНОВА

Іменем України

21 квітня 2011 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді: Олійника В.І.,

суддів: Матвієнко Ю.О., Панасюка С.П.,

розглянувши в письмовому провадженні в приміщенні апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою управління праці і соціального захисту населення Вишгородської районної державної адміністрації Київської області на постанову Вишгородського районного суду Київської області від 19 серпня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_1 до управління праці і соціального захисту населення Вишгородської районної державної адміністрації Київської області, третя особа відділ культури і туризму Вишгородської районної державної адміністрації, про стягнення недоотриманих сум щомісячної доплати працюючому пенсіонеру в зоні посиленого радіологічного контролю,

В С Т А Н О В И Л А :

12.06.2009 року ОСОБА_1 звернулася до Вишгородського районного суду Київської області з адміністративним позовом до управління праці і соціального захисту населення Вишгородської районної державної адміністрації Київської області про зобовязання провести перерахунок щомісячної грошової доплати за роботу на території зони посиленого радіологічного контролю в розмірі однієї мінімальної заробітної плати за період 1999 2008 років та стягнути з відповідача недоотриману суму щомісячної грошової доплати в розмірі 25905 грн. 44 коп.

Постановою Вишгородського районного суду Київської області від 19 серпня 2009 року позовні вимоги задоволено. Визнано дії управління праці і соціального захисту населення Вишгородської районної державної адміністрації Київської області щодо відмови у виплаті ОСОБА_1 недоплаченої суми щомісячної доплати за роботу в зоні посиленого радіологічного контролю неправомірними. Зобов»язано управління праці і соціального захисту населення Вишгородської районної державної адміністрації Київської області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоотриману суму щомісячних доплат за роботу в зоні посиленого радіологічного контролю за період з січня 1999 року по червень 2009 року відповідно до ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати незаконну, на його думку, постанову суду першої інстанції та постановити нову, якою відмовити в позові в повному обсязі. В своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на необґрунтованість та необєктивність рішення суду, неповне зясування обставин, що мають значення для вирішення справи, порушення Вишгородським районним судом Київської області норм матеріального права, що є підставою для скасування судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 є працюючою в зоні посиленого радіологічного контролю, оскільки згідно Постанови Кабінету Міністрів Української РСР № 106 від 23.07.1991 року Вишгородський район віднесено до зони посиленого радіоекологічного контролю.

Відповідно до ч. 1 ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення, провадиться оплата в таких розмірах: - у зоні посиленого радіоекологічного контролю одна мінімальна заробітна плата.

Вказане підвищення оплати праці виплачувалося позивачці за місцем її роботи у 1999-2008 р. на підставі постанови КМУ № 836 від 26.07.1996 р. у меншому розмірі.

Задовольняючи позов, суд виходив з того, що виплата підвищення до заробітку пенсіонеру, працюючому в зоні радіоактивного забруднення, проводиться за місцем його проживання органами соціального захисту населення.

З висновками суду не можна погодитись, оскільки вони зроблені з порушенням норм матеріального права.

Судом не враховано, що віповідно до п.5 "Порядку використання коштів державного бюджету для виконання програм, пов"язаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", затвердженим постановою КМ України № 936 від 20.09.2005 р., соціальні виплати, доплати, в тому числі, передбачені ст.39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", проводяться за місцем основної роботи громадян підприємствами, установами організаціями.

Відповідно до п.6 вказаного Порядку підприємства до 25 числа місяця, за який здійснюється нарахування, подають до уповноваженого органу соціального захисту документи щодо розрахункових витрат, пов"язаних з виплатою компенсацій та допомоги певних видів та реєстр отримувачів компенсаційних виплат. Керівники підприємств несуть персональну відповідальність за своєчасність подання розрахункових документів та правильність призначення і нарахування компенсаційних виплат. Уповноважений орган перевіряє, реєструє, обліковує розрахунки та подає органам Держказначейства платіжні документи для здійснення відповідних видатків.

Правовий аналіз наведених норм свідчить про те, що обов"язок нарахування і виплати працюючим пенсіонерам компенсацій, передбачених ст.39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", покладений на підприємства, установи, організації, керівники яких несуть персональну відповідальність за правильність призначення і нарахування компенсаційних виплат. Проведені підприємствами компенсаційні виплати відшкодовуються цим підприємствам органами Держказначейства.

З урахуванням наведеного вимоги позивачки задоволенню не підлягають, оскільки відповідач як орган соціального захисту населення не має обов'язку проводити працюючій особі компенсаційні виплати, передбачені ст.39 вказаного Закону.

Враховуючи, що постанова суду першої інстанції ухвалена судом з порушенням норм матеріального права, колегія суддів вважає за необхідне скасувати постанову і прийняти нову постанову про відмову в позові.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 201, 205 КАС України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу управління праці і соціального захисту населення Вишгородської районної державної адміністрації Київської області - задовольнити.

Постанову Вишгородського районного суду Київської області від 19 серпня 2009 року скасувати та ухвалити нове рішення:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до управління праці і соціального захисту населення Вишгородської районної державної адміністрації Київської області, третя особа відділ культури і туризму Вишгородської районної державної адміністрації, про стягнення недоотриманих сум щомісячної доплати працюючому пенсіонеру в зоні посиленого радіологічного контролю відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: