Справа № 875/36/15
Суддя: Чаку Є.В.
Дата ухвалення: 2015-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
875/36/15 Суддя-доповідач Старова Н.Е.
30 вересня 2015 року м. Київ
Судді Київського апеляційного адміністративного суду Чаку Є.В. стосовно постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 30 вересня 2015 року у справі за позовом Київської міської організації політичної партії «Об'єднання «Самопоміч» до Центральної виборчої комісії про визнання протиправною в частині постанову № 362 від 23.09.2015 року та зобов'язання вчинити певні дії.
Київський апеляційний адміністративний суд своєю постановою від 30 вересня 2015 року адміністративний позов Київської міської організації політичної партії «Об'єднання «Самопоміч» до Центральної виборчої комісії про визнання протиправною в частині постанову № 362 від 23.09.2015 року та зобов'язання вчинити певні дії, - задовольнив.
Визнав протиправною постанову Центральної виборчої комісії № 362 від 23.09.2015 року в частині затвердження п. 4 Роз'яснення щодо застосування деяких положень Закону України «Про місцеві вибори» під час реєстрації кандидатів у депутати Верховної Ради Автономної Республіки Крим, кандидатів у депутати обласних, районних, міських, районних у містах, сільських, селищних рад, кандидатів на посаду сільського, селищного, міського голови та старости села, селища, висунутих місцевими організаціями політичних партій на чергових, позачергових та перших місцевих виборах, стосовно застосування ч. 3 ст. 4 Закону України «Про місцеві вибори». В іншій частині позовних вимог відмовити.
Вважаю, що у даній справі суд дійшов необґрунтованого висновку з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 1, 3 ст. 25 Кодексу адміністративного судочинства України, усі питання, що виникають при судовому розгляді адміністративної справи колегією суддів, вирішуються більшістю голосів суддів.
Суддя, не згідний із судовим рішенням за наслідками розгляду адміністративної справи, може письмово викласти свою окрему думку. Цей документ не оголошується в судовому засіданні, приєднується до справи і є відкритим для ознайомлення.
Суд дійшов висновку про те, що Центральна виборча комісія, при наданні оскаржуваного Роз'яснення в п. 4 фактично перебирає на себе функції законодавчого органу, встановлюючи виключення із даного правила, та зазначає про те, що відмова в реєстрації кандидата в депутати, кандидата на посаду сільського, селищного, міського голови, старости на підставі п. 1 ч. 1 ст. 46 Закону України «Про місцеві вибори» не допускається, оскільки даною нормою не передбачена відмова в реєстрації при недотриманні вимог ч. 3 ст. 4 вказаного Закону.
Судова колегія зазначає, що положення ч. 3 ст. 4 Закону України «Про місцеві вибори» є імперативними, та носять загальнообов'язковий характер, а відтак ЦВК при прийнятті п. 4 Роз'яснення діяла всупереч вимог закону.
Крім того, Роз'яснення щодо застосування положень Закону України «Про місцеві вибори» призводить до порушення засад виборчого права, закріплених в ст. 11 Закону, а також до нівелювання принципу рівного виборчого права.
Недопустимим є й те, що суб'єкт виборчого права на власний розсуд приймає рішення щодо необхідності дотримання встановленої Законом норми, що визначає обов'язкову для всіх кандидатів у депутати місцевих рад у багатомандатних виборчих округах вимогу.
З огляду на це, суд дійшов висновку про те, що п. 4 Роз'яснення Центральної виборчої комісії щодо застосування деяких положень Закону України «Про місцеві вибори», затверджений Постановою Центральної виборчої комісії № 362 від 23.09.2015 року суперечить вимогам закону.
Не можу погодитися з таким висновком з огляду на наступне.
Комісія відповідно до своїх повноважень забезпечує дотримання передбачених Конституцією України та законами України принципів і засад виборчого і референдумного процесів, реалізацію виборчих прав громадян України та права на участь у референдумі, однакове застосування законодавства України про вибори і референдуми на всій території України (частина перша статті 2, пункти 1 - 4 статті 17 Закону України «Про Центральну виборчу комісію»).
До передбачених статтею 21 указаного Закону повноважень Комісії щодо організації підготовки і проведення виборів депутатів Верховної Ради Автономної Республіки Крим, депутатів місцевих рад, сільських, селищних, міських голів віднесено здійснення контролю за організацією підготовки і проведення виборів депутатів Верховної Ради Автономної Республіки Крим, депутатів місцевих рад, сільських, селищних, міських голів; здійснення контролю за дотриманням виборчого законодавства України, забезпечення його однакового застосування на всій території України під час підготовки і проведення виборів депутатів Верховної Ради Автономної Республіки Крим, депутатів місцевих рад, сільських, селищних, міських голів.
Згідно з частиною першою статті 13 Закону України «Про Центральну виборчу комісію» рішення Комісії, прийняте в межах її повноважень, є обов'язковим для виконання всіма суб'єктами відповідного виборчого процесу чи процесу референдуму, в тому числі відповідними виборчими комісіями і комісіями з референдумів нижчого рівня, а також органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами, об'єднаннями громадян, підприємствами, установами, організаціями усіх форм власності та громадянами України.
Частиною другою статті 16 Закону України «Про Центральну виборчу комісію» визначено, що Комісія у разі необхідності може за власною ініціативою розглянути та прийняти у встановленому цим Законом порядку рішення стосовно надання виборчим комісіям, комісіям з референдумів роз'яснень і рекомендацій щодо застосування законодавства України про вибори та референдуми.
Так, згідно з пунктом 20 частини першої статті 92 Конституції України організація і порядок проведення виборів і референдумів визначаються виключно законами України.
Спеціальним законом, який регламентує порядок підготовки та проведення виборів депутатів Верховної Ради Автономної Республіки Крим, обласних, районних, міських, районних у містах, сільських, селищних рад, сільських, селищних, міських голів та старост, є Закон України «Про місцеві вибори» (далі - Закон).
Порядок висування кандидатів у депутати Верховної Ради Автономної Республіки Крим, кандидатів у депутати обласних, районних, міських, районних у містах, сільських, селищних, рад, кандидатів на посаду сільського, селищного, міського голови, старости села, селища регламентовано розділом VI Закону.
З метою забезпечення однакового застосування окремих положень Закону постановою Центральної виборчої комісії № 362 від 23 вересня 2015 року затверджено Роз'яснення щодо застосування деяких положень Закону України «Про місцеві вибори» під час реєстрації кандидатів у депутати Верховної Ради Автономної Республіки Крим, кандидатів у депутати обласних, районних, міських, районних у містах, сільських, селищних рад, кандидатів на посаду сільського, селищного, міського голови та старости села, селища, висунутих місцевими організаціями політичних партій на чергових, позачергових та перших місцевих виборах.
Відповідно до частини першої статті 36 Закону висування кандидатів у депутати та на посаду сільського, селищного, міського голови, старости місцевою організацією партії відбувається на підставі Закону, статуту політичної партії за рішенням вищого керівного органу партії про участь її місцевих організацій у відповідних чергових та/або позачергових, перших виборах, прийнятого після початку виборчого процесу відповідних чергових та/або позачергових, перших виборів.
Територіальна виборча комісія реєструє кандидатів в депутати та на посаду сільського, селищного, міського голови, старости за умов дотримання, зокрема, встановленого Законом порядку висування.
Водночас, вичерпний перелік підстав для відмови в реєстрації кандидата в депутати, кандидата на посаду сільського, селищного, міського голови, старости села, селища, висунутих на місцевих виборах, у тому числі місцевою організацією партії, встановлено частиною першою статті 46 Закону.
Так, відповідно до частини першої статті 46 Закону та пункту 3 Роз'яснення територіальна виборча комісія відмовляє в реєстрації кандидата в депутати, кандидата на посаду сільського, селищного, міського голови, старости в разі:
1) порушення встановленого Законом порядку висування
кандидата, в тому числі перевищення встановленої частинами третьою -
сьомою статті 36 Закону кількості кандидатів у депутати, які можуть бути
висунуті у відповідному виборчому окрузі або закріплені за ним;
відсутності передбачених Законом документів для реєстрації особи кандидатом;
припинення громадянства України особи;
визнання судом особи недієздатною, набрання щодо неї законної сили обвинувальним вироком суду за вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину, злочину проти виборчих прав громадян чи корупційного злочину;
виявлення територіальною виборчою комісією обставин, за яких особу не може бути обрано депутатом або сільським, селищним, міським головою, старостою відповідно до статті 9 Закону;
висування кандидата в депутати, кандидата на посаду сільського, селищного, міського голови, старости від місцевої організації партії, щодо якої центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державної реєстрації юридичних осіб, реєстрації (легалізації) об'єднань громадян, громадських спілок, інших громадських формувань, прийнято у визначеному Кабінетом Міністрів України порядку рішення про невідповідність її або партії в цілому діяльності, найменування та/або символіки вимогам Закону України «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки».
Згідно з частиною третьою статті 4 Закону представництво осіб однієї статі у виборчих списках кандидатів у депутати місцевих рад у багатомандатних виборчих округах має становити не менше 30 відсотків загальної кількості кандидатів у виборчому списку.
Проте, серед передбачених частиною першою статті 46 Закону підстав для відмови в реєстрації кандидата в депутати, кандидата на посаду сільського, селищного, міського голови, старости села, селища, висунутих на місцевих виборах, указане положення відсутнє.
З огляду на це відмова в реєстрації кандидатів у депутати у багатомандатному виборчому окрузі з виборів депутатів Верховної Ради Автономної Республіки Крим, обласних, районних, міських, районних у містах рад з підстав недотримання положення Закону щодо представництва осіб однієї статі у виборчих списках кандидатів у депутати місцевих рад у багатомандатних виборчих округах на підставі пункту 1 частини першої статті 46 Закону не допускається.
Вважаю, що саме такий порядок правозастосування, який передбачений у пунктах 3, 4 Роз'яснення, відповідає змісту положень Закону і волі законодавця.
Суд, також, вказує на положення ч. 3 ст. 4 Закону України «Про місцеві вибори», якими серед іншого передбачено, що усі кандидати у депутати Верховної Ради Автономної Республіки Крим, обласних, районних, міських, районних у містах, сільських, селищних рад, кандидати на посаду сільського, селищного, міського голови, старости, зареєстровані у встановленому цим Законом порядку, мають рівні права і можливості брати участь у виборчому процесі відповідних місцевих виборів.
Представництво осіб однієї статі у виборчих списках кандидатів у депутати місцевих рад у багатомандатних виборчих округах має становити не менше 30 відсотків загальної кількості кандидатів у виборчому списку.
Одним із основних принципів проведення виборів, який закріплений положеннями ст. 70 Конституції України, ст. 4 Закону України «Про місцеві вибори» є принцип рівного виборчого права. Важливим елементом забезпечення реалізації принципу рівного виборчого права та забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків є визначена у ч. 3 ст. 4 Закону вимога щодо тендерної квоти у представницьких органах влади.
На підставі аналізу вказаних положень, суд приходить до висновку, що вказані засади щодо представництва у виборчих списках осіб однієї статі не менше 30 відсотків поширюються на усі правовідносини при проведенні місцевих виборів усіх рівнів, та без виключень.
Не можу погодитися з такими доводами, та зазначаю, що ч. 3 ст. 4 Закону України «Про місцеві вибори» має декларативний характер, оскільки дана стаття не містить санкцію, яка б застосовувалася до суб'єкта виборчого права в результаті її недодержання (невиконання). У зв'язку з чим, вважаю, що постанова Центральної виборчої комісії № 362 від 23 вересня 2015 року жодним чином не суперечить вимогам ч. 3 ст. 4 Закону України «Про місцеві вибори», а навпаки підтверджує те, що Центральна виборча комісія при прийнятті оскаржуваної постанови діяла на підставі, в межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією України та законами України, а відтак правові підстави для задоволення позовних вимог відсутні.
З огляду на викладене, вважав би правильним та законним висновок суду про відмову у задоволенні адміністративного позову Київської міської організації політичної партії «Об'єднання «Самопоміч» до Центральної виборчої комісії про визнання протиправною в частині постанову № 362 від 23.09.2015 року та зобов'язання вчинити певні дії, в повному обсязі.
Суддя Є.В. Чаку