Справа № 826/11309/15
Суддя: Качур І.А.
Дата ухвалення: 2015-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

24 вересня 2015 року № 826/11309/15

Окружний адміністративний суд міста Києва в складі головуючого судді Качура І.А., суддів Келеберди В.І., Данилишина В.М., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Рамбурс-Трайгон» до Державної казначейської служби України про визнання протиправною бездіяльності, зобов'язання вчинити певні дії.

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Рамбурс-Трайгон» (далі по тексту також - позивач) з позовом до Державної казначейської служби України (надалі також - відповідач), в якому просило:

- визнати протиправною бездіяльність Державної казначейської служби України щодо несвоєчасного виконання постанови Окружного адміністративного суду м. Києва від 30.07.2012 р. по справі №2а-10425/11/2670 про стягнення на користь ТОВ «Рамбурс Трайгон» з Державного Бюджету України суми бюджетного відшкодування розміром 1 617 647,00 грн.

- зобов'язати Державну казначейської служби України, відповідно до частини першої статті 4 закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», нарахувати та виплатити ТОВ «Рамбурс-Трайгон» із Державного бюджету України компенсацію у розмірі трьох відсотків річних від несплаченої суми, починаючи з 03 березня 2014 року по 13 березня 2015 року

- стягнути із Державної казначейської служби України на користь ТОВ «Рамбурс-Трайгон» судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 146,16 грн.

15.07.2015 в судовому засіданні за згодою сторін ухвалено про продовження вирішення справи у письмовому провадженні відповідно до ч. 4 ст. 122 КАС України.

Розглянувши документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про те, що позов задоволенню не підлягає з огляду про наступне.

В обґрунтування позовних вимог покликався на те, що відповідачем допущено бездіяльність, що виражена у невжитті належних та необхідних заходів, направлених на виконання постанови Окружного адміністративного суду м. Києва від 30.07.2012 р. по справі №2а-10425/11/2670, що суперечить приписам статті 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень».

Відповідач проти задоволення позову заперечив з огляду на відсутність з його боку порушень приписів чинного законодавства у межах спірних правовідносин. При цьому, звертав увагу суду на те, що у даному спорі підлягають застосуванню норми Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, а не приписи Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», з огляду про що у задоволенні позову просив відмовити.

Розглянувши документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, що позов не підлягає задоволенню з огляду про наступне.

Фактичні обставини справи свідчать, що постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 30.07.2012 р. по справі №2а-10425/11/2670, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 25.04.2013 р. та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 23.09.2013 р., за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Рамбурс-Трайгон» до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Києва ДПС та Управління Державної казначейської служби України у Шевченківському районі м. Києва про визнання бездіяльності протиправною та стягнення коштів, позовні вимоги задоволено, зокрема, вирішено:

«Стягнути на користь ТОВ «Рамбурс-Трайгон» з Державного Бюджету України суми бюджетного відшкодування розміром 1 617 647, 00 грн.»

На виконання вказаної постанови Окружним адміністративним судом міста Києва14 травня 2013 року було видано виконавчий лист №2а-10425/11/26170 2013 р.

В подальшому, 18.10.2013р. позивачем до Управління Державної казначейської служби України у Шевченківському районі м. Києва було подано заяву про виконання рішення суду про стягнення коштів із Державного Бюджету України.

Як свідчать матеріали справи, 09.01.2014р. позивачем до Державної казначейської служби України було направлено запит щодо стану розгляду заяви ТОВ «Рамбурс - Трайгон» про виконання рішення суду про стягнення коштів із Державного Бюджету України у розмірі 1 617 647,00 грн., рішень (дій) прийнятих (вчинених) відповідачем на виконання постанови Окружного адміністративного суду м.Києва від 30.07.2012р. у справі №2а-10425/11/2670, а також дати здійснення. позивачу бюджетного відшкодування податку на додану вартість.

Листом №7-14/70-1593 від 20.01.2014р. відповідач повідомив, що на момент надходження виконавчого листа №2а-10425/11/2670 та на момент надання відповіді у Казначействі України знаходилися на виконанні судові рішення про здійснення відшкодування податку на додану вартість, які надійшли раніше. Також відповідач зазначив, що після виконання виконавчих документів, які надійшли раніше виконавчого листа №2а-10425/11/2670, Казначейством України буде здійснено заходи щодо перерахування коштів на користь позивача.

10.10.2014 р. позивачем направлено запит про отримання публічної інформації, в якому представник ТОВ «Рамбурс-Трайгон» просив надати інформацію щодо стану виплати бюджетного відшкодування податку на додану вартість відповідачем позивачу.

24.10.2014 р. відповідачем було надано відповідь за №5- 13/6622-24206, із якої вбачається, що на день надання відповіді на виконанні у Державній казначейській службі України знаходилося понад 250 судових рішень, що надійшли та зареєстровані раніше виконавчого листа, виданого 14.05.2013 Окружним адміністративним судом м.Києва по справі №2а-10425/11/2670, у зв'язку з чим конкретну дату здійснення виплати коштів на користь ТОВ «Рамбурс-Трайгон» Державна казначейська служба України повідомити не має можливості.

Позивач вважав наведені доводи відповідача необґрунтованими, що свідчать про протиправну бездіяльність щодо невиконання рішення суду по справі №2а-10425/11/2670 порядку та строк, передбачені Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», з огляду про що звернувся з даним позовом до суду.

Вирішуючи спір по суті, суд виходив із наступного.

Предметом судового розгляду в даній адміністративній справі, є, зокрема, визначення правомірності дій відповідача при виконанні рішення суду по справі №2а-10425/11/2670 з огляду на чіткі критерії, які зазначені у частині 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлені критерії, якими керується адміністративний суд при перевірці рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень. Відповідність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень передбаченим частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям перевіряється судом з урахуванням закріпленого статтею 9 Кодексу адміністративного судочинства України принципу законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

«На підставі» означає, що суб'єкт владних повноважень: 1) повинен бути утвореним у порядку, визначеному Конституцією та законами України; 2) зобов'язаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним.

«У межах повноважень» означає, що суб'єкт владних повноважень повинен приймати рішення, а дії вчиняти відповідно до встановлених законом повноважень, не перевищуючи їх.

«У спосіб» означає, що суб'єкт владних повноважень зобов'язаний дотримуватися встановленої законом процедури і форми прийняття рішення або вчинення дії і повинен обирати лише визначені законом засоби.

Зазначені критерії, хоч і адресовані суду, але одночасно вони є і вимогами для суб'єкта владних повноважень, який приймає відповідне рішення, вчиняє дії чи допускається бездіяльності.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно Положення про Казначейство України, затвердженого Указом Президента України 13.04.2011р. № 460/2011, Державна казначейська служба України забезпечує казначейське обслуговування державного та місцевих бюджетів на основі ведення єдиного казначейського рахунка та управління наявними фінансовими ресурсами, що ним обліковуються.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку регламентовані приписами Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Разом з тим, згідно з положеннями абз. 2 пп. 1 п. 9 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України, безспірне списання коштів державного бюджету (місцевих бюджетів) здійснюється Казначейством України у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, за черговістю надходження таких рішень, щодо видатків бюджету - в межах відповідних бюджетних призначень та наданих бюджетних асигнувань.

На виконання ч. 2 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» і п. 9 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2011 року № 845 затверджено Порядок виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників (надалі також - Порядок № 845).

Так, Порядок визначає механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників (далі - рішення про стягнення коштів), прийнятих судами, а також іншими державними органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення.

За змістом абз. 3 п. 2 Порядку №845 у тексті цього документа термін «боржник» вживається у такому значенні - визначені в рішенні про стягнення коштів розпорядники (бюджетні установи) та одержувачі бюджетних коштів, а також підприємства, установи та організації, рахунки яких відкриті в органах Казначейства.

Згідно з п. 3 Порядку рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій).

Пунктом 24 Порядку встановлено, що стягувачі, на користь яких прийняті рішення про стягнення коштів з рахунків боржника, подають до органу Казначейства, в якому обслуговується боржник, документи, зазначені у п. 6 цього Порядку.

Поряд з цим, гарантії держави щодо виконання судових рішень та виконавчих документів, визначених «Про виконавче провадження», та особливості їх виконання визначені положеннями Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень».

Проте, в розрізі вказаного, суд звертає увагу на те, що статтею 2 Закону «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», визначено, що держава гарантує виконання рішення суду про стягнення суду стягнення коштів та зобов'язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є:

1) державний орган;

2) державні підприємство, установа, організація;

3) юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства.

Таким чином, Закон України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» поширюється виключно на обмежене коло рішень про суду про стягнення коштів, а саме тих, де стягнення відбувається з визначеного статтею кола суб'єктів.

Водночас, згідно виконавчого документа №2а-10425/11/2670, у межах виконавчого провадження здійснювалась сума «бюджетної заборгованості з ПДВ з Державного бюджету», а не з державного органу, підприємства чи юридичної особи у розумінні Закону «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень».

Таким чином, у межах спірних правовідносин списання коштів здійснюється виключно за рахунок надходжень бюджету, а не видатків бюджету, як це передбачає Закон України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень».

Також слід зазначити, згідно з п.16 Порядку органи Казначейства за судовими рішеннями про стягнення надходжень бюджету здійснюють безспірне списання коштів державного та місцевих бюджетів для повернення надмірно та/або помилково сплачених податків і зборів або що надійшли в інший установлений законодавством спосіб.

Відповідно до п.23 Порядку стягувач, на користь якого прийняті судові рішення про бюджетне відшкодування податку на додану вартість та/або пені, нарахованої заборгованості державного бюджету з відшкодування такого податку, подає документи, зазначені у пункті б цього Порядку, до органу Казначейства за місцем реєстрації стягувана в органі державної податкової служби.

Позивач згідно з п.23 Порядку 18.10.2013 звернувся до Управління Казначейства України у Шевченківському районі м. Києва (далі - Управління Казначейства) із заявою про прийняття до виконання виконавчого листа про стягнення ПДВ.

Управління Казначейства, опрацювавши заяву з додатками, направило пакет документів до Казначейства для списання коштів відповідно до вимог Порядку.

Виконавчий лист про стягнення ПДВ із доданими документами у листопаді 2013 року надійшов та зареєстрований у Казначействі.

Відповідно до Бюджетного кодексу України та пунктів 3, 23 Порядку, безспірне списання коштів державного бюджету здійснюється Казначейством, зокрема, за черговістю надходження таких рішень (виконавчих документів).

Матеріали справи свідчать, що 13.03.2015 в порядку черговості Казначейством були перераховані на користь позивача на виконання рішення по справі № 2а-10425/11/2670 кошти у сумі 1 617 647, 00 гривень.

При цьому, під бездіяльністю суб'єкта владних повноважень суд розуміє пасивну поведінку, яка може мати вплив на реалізацію прав, свобод, інтересів фізичної чи юридичної особи.

Зважаючи на вищевикладене, приймаючи до уваги той факт, що боржником у межах виконавчого провадження, відкритого на підставі виконавчого листа по справі 2а-10425/11/2670, списання суми заборгованості з ПДВ мало відбуватись з Державного бюджету, а не з рахунків відповідного державного органу, суд звертає увагу на те, що дія Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» на зазначене судове рішення не поширюється, а отже дії відповідача щодо виконання рішення суду справі 2а-10425/11/2670 по справі у порядку черговості здійснені на підставі приписів Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, є такими, що у повній мірі відповідають приписам чинного законодавства України.

Таким чином, у ході судового розгляду справи спростовані доводи позивача щодо протиправної бездіяльності відповідача.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд прийшов до висновку про те, що позовні вимоги є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч. 1 статті 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, керуючись статями 9, 69, 70, 71, 128, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити в задоволенні позовних вимог.

Постанова набирає законної сили згідно ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст. ст. 185 -187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І.А. Качур

Судді В.І. Келеберда

В.М. Данилишин