Справа № 313/1984/14-а
Суддя: Нагорний А. О.
Дата ухвалення: 2015-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 313/1984/14-а
Провадження № 2-а/313/2/2015
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.03.2015 р. смт. Веселе

Веселівський районний суд Запорізької області у складі: головуючого - судді Нагорного А.О., при секретарі судового засідання Сафоновій І.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний позов ОСОБА_1 до Веселівської селищної ради Запорізькій області про визнання недійсним рішення Веселівської селищної ради Запорізької області від 11.11.2014 року № 8,

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся в суд з адміністративним позовом до Веселівської селищної ради Запорізькій області про визнання недійсним рішення Веселівської селищної ради Запорізької області від 11.11.2014 р. № 8, в якому просив суд постановити рішення, яким визнати оскаржуване рішення недійсним.

Позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що він у зв'язку із наявністю земельного спору із суміжним землевласником, а саме ОСОБА_2, з метою його вирішення 05.11.2014 р. звернувся із відповідною заявою до Веселівської селищної ради Запорізької області.

11.11.2014 р. на пленарному засіданні сесії Веселівської селищної ради Запорізької області було прийнято рішення № 8, відповідно до якого рада вирішила, що відповідно до п.2, п.5 ст.158 ЗК України, земельний спір щодо встановлення меж між суміжними землекористувачами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вирішувати у судовому порядку. Про факт винесення відповідачем оскаржуваного рішення він був повідомлений лише 12.11.2014 р. коли на його адресу надійшов лист із його копією.

З даним рішенням позивач не погоджується, вважає його таким, що винесене із порушенням норм діючого законодавства.

ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_3 про час і місце судового засідання повідомлялися належним чином, про що свідчать матеріали у справі, але у судове засідання не з'явилися. На адресу суду надіслали заяву у якій поставили суд до відома, що у судове засідання не зможуть з'явитися, просять суд розглянути справу без їхньої участі, позов підтримують.

Відповідач про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчать матеріали у справі, але у судове засідання не з'явився, заперечення щодо позовних вимог суду не надав.

Частиною 4 ст.128 КАС України передбачено, що у разі неприбуття відповідача - суб'єкта владних повноважень, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин або без повідомлення ним про причини неприбуття розгляд справи не відкладається і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

У зв'язку з неприбуттям відповідача у судове засідання, перешкод для розгляду справи у судовому засіданні немає, тому суд, відповідно до ч.6 ст.128 КАС України розглядає справу у письмовому провадженні.

Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 159 ЗК України передбачено порядок розгляду земельних спорів органами місцевого самоврядування. Відповідно до якого земельні спори розглядаються в присутності заінтересованої особи, у місячний термін з дня подачі відповідної заяви. У разі відсутності однієї із сторін при першому вирішенні питання і відсутності офіційної згоди на розгляд питання розгляд спору переноситься.

Згідно ст.160 ЗК України сторони, які беруть участь у земельному спорі, мають право знайомитися з матеріалами щодо цього спору, робити з них виписки, брати участь у розгляді земельного спору, подавати документи та інші докази, порушувати клопотання, давати усні і письмові пояснення, заперечувати проти клопотань та доказів іншої сторони, одержувати копію рішення щодо земельного спору, і, у разі незгоди з цим рішенням, оскаржувати його.

Рішенням сесії Веселівської селищної ради Запорізької області від 29.12.2012 р. № 15 було затверджено Положення по вирішенню земельних спорів відносно меж земельних ділянок та додержання громадянами правил добросусідства виконкомом Веселівської селищної ради.

Пунктами 1.4., 3.5., 3.6., 3.9. наведеного Положення визначено, що розгляд земельних спорів здійснюється колегіально у складі непарної кількості членів комісії в присутності сторін. Сторони земельного спору письмово за 5 днів повідомляються про час і місце проведення засідання в комісії. У разі відсутності однієї із сторін при першому засіданні комісії і відсутності офіційної згоди на розгляд питання без неї, розгляд спору переноситься.

В порушення вищенаведених норм діючого законодавства та Положення відповідач належним чином не повідомив його про час і місце розгляду земельного спору земельною комісією, на пленарне засідання сесії Веселівської селищної ради Запорізької області, яка відбулася 11.11.2014 р., не запросили. Розгляд земельного спору відбувся за його відсутності чим позбавили його можливості надати пояснення та належні докази, які підтверджують певні обставини у справі.

Протоколом засідання комісії з питань бюджету, соціально-економічного розвитку та земельних відносин Веселівської селищної ради Запорізької області від 10.11.2014 р. № 7 зафіксовано кількість запрошених осіб, до яких позивач не відноситься (а.с.23-24).

Відповідно до частини першої статті 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Згідно з частинами першою, другою статті 24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом; не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Рівність та недопустимість дискримінації особи є не тільки конституційними принципами національної правової системи України, а й фундаментальними цінностями світового співтовариства, на чому наголошено у міжнародних правових актах з питань захисту прав і свобод людини і громадянина, зокрема у Міжнародному пакті про громадянські і політичні права 1966 року (статтях 14, 26), Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (статті 14), Протоколі № 12 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (статті 1), ратифікованих Україною та у Загальній декларації прав людини 1948 року (статтях 1, 2, 7).

Гарантована Конституцією України рівність усіх людей в їх правах і свободах означає необхідність забезпечення їм рівних правових можливостей як матеріального, так і процесуального характеру для реалізації однакових за змістом та обсягом прав і свобод.

Отже, ніхто не може бути обмежений у захисті порушених прав, що охоплює можливість особи ініціювати розгляд спору та брати безпосередню участь при його вирішенні, або позбавлений такого права.

Тому, відповідач, не повідомивши ОСОБА_1 про час і місце розгляду земельного спору земельною комісією та не запросивши його на пленарне засідання сесії Веселівської селищної ради Запорізької області, порушив визначений чинним законодавством порядок розгляду земельного спору та фактично позбавили позивача гарантованого Конституцією України права на захист.

Щодо підстав винесення відповідачем оскаржуваного рішення суд вважає за необхідне вказати наступне.

З матеріалів справи вбачається, що з грудня 2010 року між позивачем та його сусідом ОСОБА_2 почали виникати суперечки з приводу межі земельних ділянок на яких розташовані житлові будинки. А саме, ОСОБА_2 встановив новий межовий паркан, самовільно перенісши його в бік позивача на 0,75 метра. В результаті паркан став в притул до стіни будинку, перекривши доступ до відмостки та бокової стіни, виключивши можливість їх належно обслуговувати.

Отже, оскільки позивач звертаючись до Веселівської селищної ради Запорізької області ставив питання щодо перенесення встановленого ОСОБА_2 межового паркану, між сторонами наявний саме межовий спір, а не спір з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб.

Відповідно до ч.3 ст.158 ЗК України органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах.

Аналіз вказаних вище положень законодавства дає підстави дійти до висновків, що межовий спір між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мав розглядатися саме Веселівською селищною радою Запорізької області. Тому, відповідач в оскаржуваному рішенні невірно застосував положення ст.158 ЗК України та безпідставно самоусунувся від виконання покладеного на нього законом обов'язку щодо розгляду земельного спору.

Згідно положень частини 2 статті 8 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини. Суд акцентує увагу на тому, що відповідно до частини 2 статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем не надано суду будь-яких належних та допустимих доказів на спростування викладених в позовній заяві та встановлених судом фактів порушення відповідачем норм земельного законодавства.

Згідно до ч.3 ст.152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Згідно до ч.1 ст.155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Відповідно ч.10 ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Таким чином, аналізуючи обставини справи та правові норми, суд приходить до висновку про наявність підстав визнати недійсним рішення Веселівської селищної ради Запорізької області від 11.11.2014 р. № 8 «Про вирішення земельного спору».

На підставі ст.ст.19, 24, 64 Конституції України, ст.ст.152, 155, 158, 160 ЗК України, ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», керуючись ст.ст.7-11, 17-19, 70, 71, 122, 158-163 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ :

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Веселівської селищної ради Запорізької області від 11.11.2014 р. № 8 «Про вирішення земельного спору» - визнати недійсним.

Стягнути з Веселівської селищної ради Запорізької області судовий збір в сумі 73 грн. 08 коп.

Постанова набирає законної сили у відповідності зі ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя

Веселівського районного суду

Запорізької області А.О. Нагорний

12.03.2015