Справа № 826/15779/15
Суддя: Федорчук А.Б.
Дата ухвалення: 2015-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

22 вересня 2015 року № 826/15779/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Федорчука А.Б., розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративну справу

за позовомДержавної податкової інспекції у м. Лисичанську
доТовариства з обмеженою відповідальністю «Лотуре-Зернопром»
простягнення заборгованості в розмірі 87 275,12 грн.

На підставі ст. 183-2 КАС України, Суд розглядає справу у скороченому провадженні.

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла позовна заява Державної податкової інспекції у м. Лисичанську до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лотуре-Зернопром» про стягнення заборгованості в розмірі 87 275,12 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у відповідача утворився податковий борг з земельного податку на загальну суму 87 275,12 грн. (основний борг - 87 275,12 грн. та пеня - 43,48 грн.), який відповідачем не сплачено своєчасно у відповідності до законодавства.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 серпня 2015 року відкрито скорочене провадження та запропоновано відповідачу, в разі невизнання адміністративного позову, у десятиденний строк з дня одержання цієї ухвали надати суду письмові заперечення проти позову та докази на підтвердження цих заперечень або заяву про визнання позову.

Відповідач у визначений судом строк заперечення на позовну заяву не надав, заяву про визнання позову також суду не надіслав.

Відповідачу надіслана ухвала про відкриття скороченого провадження за адресою: 02094, м. Київ, бульвар Праці, буд. 8, проте, кореспонденція суду повернулася з відміткою працівника пошти «вибули».

Таким чином, протягом встановленого пунктом 3 статті 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України 10 (десяти) денного строку з дня одержання ухвали (відповідно до п.11 ст.35 КАС вважається належно одержаною) відповідачем не надано письмових заперечень проти позову чи заяви про визнання позову.

Повно та всебічно дослідивши наявні матеріали справи, а також норми чинного законодавства, суд прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що сума податкового боргу з земельного податку у розмірі 87 275,12 грн. складається з самостійно узгодженої суми податкового зобов'язання відповідно до податкових декларацій з плати за землю які подавало ТОВ «Лотуре-Зернпром» до ДПІ у м. Лисичанську, а саме: податкова декларація № від 21.01.2013 р. на загальну суму 54 413,61 грн. зі сплатою рівними частками щомісяця протягом року у розмірі 4 534,47 грн., за винятком грудня 2013 року, де сума сплати складала 4 534,44 грн. Згідно декларації залишок не стягнутої суми за грудень 2013 року з урахуванням переплати у розмірі 34,06 грн. становить 4 500,38 грн. (4 534,44 грн.-34,06 грн.); податкова декларація № від 20.01.2014 р. на загальну суму 54 413,61 грн. зі сплатою рівними частками щомісяця протягом року у розмірі 4 534,47 грн., за винятком грудня 2014 року, де сума сплати складала 4 534,44 грн. Відповідно до даної декларації залишок не стягнутої суми за січень-грудень 2014 року складає 54 413,61 грн. (4 534,47 грн. * 11 місяців + 4 534,44 грн.). залишок несплаченої пені станом становить 43,38 грн.; податкова декларація № від 21.02.2015 року на загальну суму 67 962,60 грн. зі сплатою рівними частинами щомісяця протягом року у розмірі 5 663,55 грн. відповідно до даної декларації залишок не стягнутої суми за січень-травень 2015 року становить 28 317,75 грн. (5 663,55 * 5 місяців)

Відповідно до пп. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України платники податків зобов'язані сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно ст. 110.1 Податкового кодексу України платники податків, податкові агенти та/або їх посадові особи несуть відповідальність у разі вчинення порушень, визначених законами з питань оподаткування та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Відповідно до п. 286.2 ст. 286 Податкового кодексу України, платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному органу державної податкової служби за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов'язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається довідка (витяг) про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а надалі така довідка подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.

Пунктом 287.3 ст. 287 Податкового кодексу, податкове зобов'язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Підпунктом 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу, податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Відповідачем, в порушення норм Податкового кодексу України, податкові зобов'язання щодо плати за земельні ділянки не сплачені і на момент вирішення даної справи за останнім обліковується податковий борг з плати за землю в розмірі 87 275,12 грн. (основний борг - 87 275,12 грн. та пеня 43,48 грн.).

Крім того, Позивачем надіслано на адресу відповідача податкова вимога від 10.02.2014 року № 35-11, яку Відповідач отримав, що підтверджується наявними в матеріалах справи повідомленнями про вручення поштової кореспонденції.

Відповідно до положень статті 95 Податкового кодексу України орган державної податкової служби здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Пунктом 20.1.18. статті 20 Податкового кодексу України передбачено, що органи державної податкової служби мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника, на суму податкового боргу або його частини.

Суд звертає увагу, що на час прийняття рішення доказів сплати відповідачем спірної суми податкового боргу в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до частини першої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Враховуючи те, що сума боргу у розмірі 8246,01 грн. не сплачена, а вимога не оскаржена в установленому законом порядку, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити та стягнути з ТОВ «Лотуре-Зернопром» заборгованість в сумі 87 275,12 грн.

Керуючись положеннями статей 94, 160-163, 1832, 254, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Стягнути заборгованість перед бюджетом на загальну суму 87 275,12 грн. (основний борг - 87 275,12 грн. та пеня - 43,38 грн.) за рахунок коштів, які перебувають у власності Товариства з обмеженою відповідальністю «Лотуре-Зернопром» (і/код 33299286) у банках, обслуговуючих його.

3. Постанова підлягає негайному виконанню.

Відповідно до п.п. 9, 10 ст. 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України постанова, прийнята у скороченому провадженні, крім випадків її оскарження в апеляційному порядку, є остаточною. У разі оскарження в апеляційному порядку постанови, прийнятої у скороченому провадженні, ухвала суду апеляційної інстанції по такій справі є остаточною і оскарженню не підлягає.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду в порядку та строки, визначені ст.ст.185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя А.Б. Федорчук