Справа № 826/5288/15
Суддя: Данилишин В.М.
Дата ухвалення: 2015-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

31 липня 2015 року 15 год. 00 хв. № 826/5288/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Данилишина В.М. розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом відкритого акціонерного товариства "Київхімволокно" до державного реєстратора прав на нерухоме майно реєстраційної служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві Томащук О.Д. та Головного територіального управління юстиції у місті Києві про визнання протиправними дій, скасування рішень та зобов'язання вчинити певні дії.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшов позов відкритого акціонерного товариства "Київхімволокно" (далі - позивач) до реєстраційної служби Головного управління юстиції у місті Києві (далі - відповідач) про:

- визнання протиправними дій відповідача щодо відмови у державній реєстрації прав та їх обтяжень, у державній реєстрації прав та їх обмежень (щодо іншого речового права), у результаті чого позивачу відмовлено у знятті іпотеки та заборони на будівлю, яка знаходиться за адресою: місто Київ, вулиця Попудренка, 42 (далі - нерухоме майно);

- скасування рішень про відмову у державній реєстрації прав та їх обмежень №20064711 та №20066847, виданих державним реєстратором прав на нерухоме майно Томащук О.Д. відповідача, щодо відмови у державній реєстрації інших речових прав (припинення) іпотеки на нерухоме майно;

- скасування заборони відчуження нерухомого майна, загальною площею 787,7 кв.м., що зареєстрована приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Охендовською К.В. у Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна за №8353969 від 08 січня 2009 року;

- скасування запису (реєстраційний номер обтяження 6114549) у Державному реєстрі іпотек про обтяження нерухомого майна, загальною площею 787,7 кв.м. що 08 серпня 2011 року внесений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Матвєєвим О.А. до Державного реєстру іпотек.

В обґрунтування позову зазначено, що заявлені вимоги підлягають задоволенню, оскільки протиправними діями та рішеннями суб'єкта владних повноважень порушено права та інтереси позивача як власника.

Відповідною ухвалою суду відкрито провадження в адміністративній справі, яку призначено до розгляду у судовому засіданні.

У подальшому, до суду через канцелярію від представника позивача надійшло письмове клопотання про зміну позовних вимог, а саме про:

- визнання протиправними дій державного реєстратора прав на нерухоме майно реєстраційної служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві Томащук О.Д. (далі - відповідач-1) щодо відмови у державній реєстрації прав та їх обтяжень, у державній реєстрації прав та їх обмежень (щодо іншого речового права), у результаті чого позивачу відмовлено у знятті іпотеки та заборони на нерухоме майно;

- скасування рішень відповідача-1 про відмову у державній реєстрації прав та їх обмежень від 17 березня 2015 року №20064711 та №20066847 щодо відмови у державній реєстрації інших речових прав (припинення) іпотеки на нерухоме майно;

- зобов'язання Головного територіального управління юстиції у місті Києві в особі реєстраційної служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві (далі - відповідач-2) припинити іпотеку на нерухоме майно, загальною площею 787,7 кв.м., шляхом виключення відповідного запису;

- зобов'язання відповідача-2 припинити заборону на нерухоме майно, загальною площею 787,7 кв.м., внесену до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна згідно запису №8353969 від 08 січня 2009 року, шляхом виключення відповідного запису.

Вказану заяву судом, відповідно до ч. 1 ст. 137 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), прийнято розгляду та долучено до матеріалів справи для врахування при прийнятті у справі судового рішення по суті.

У ході судового розгляду справи представники позивача позов, з урахуванням уточнень, підтримали та просили задовольнити його повністю, а представники відповідача-2 не визнали позов та просили відмовити у його задоволенні повністю з підстав, зазначених у письмових запереченнях проти позову, наданих суду разом із доказами на їх обґрунтування.

Відповідач-1 (його представник) у судові засідання не прибув, хоча про дати, час та місце судового розгляду справи відповідач-1 повідомлений належним чином, заява про розгляд справи за його відсутності (відсутності його представника) до суду не надійшла.

Враховуючи викладене та зважаючи на достатність наявних у матеріалах справи доказів для розгляду та вирішення справи по суті, у відповідному судовому засіданні судом, згідно з ч.ч. 4, 6 ст. 128 КАС України, прийнято рішення про подальший розгляд та вирішення справи у порядку письмового провадження.

Оцінивши належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд -

ВСТАНОВИВ:

17 березня 2015 року відповідачем-1 прийнято оскаржувані рішення, якими відмовлено у державній реєстрації припинення обтяження - заборони на нерухоме майно за АБ "Синтез" (обтяжувач), позивач (особа, в інтересах якої встановлено обтяження), а також у державній реєстрації іншого речового права - іпотеки (припинення) на нерухоме майно.

Суд не погоджується з доводами позивача щодо наявності підстав для задоволення позову, виходячи з оцінки наявних у матеріалах справи доказів та аналізу наступних норм і обставин.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 2, п.п. 1, 2 ч. 2 ст. 9, ч. 9 ст. 16 Закону "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (далі - Закон), державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Державний реєстратор: встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, встановлених законом); відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію прав та їх обтяжень; відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього Закону; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав; приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав.

Державна реєстрація припинення іпотеки, обтяження проводиться на підставі заяви обтяжувача, яку він зобов'язаний подати протягом п'яти робочих днів з дня припинення іпотеки, обтяження самостійно або на письмову вимогу боржника чи іншої особи, права якої порушено через наявність таких реєстраційних записів.

У разі придбання (передачі) за результатом прилюдних торгів (аукціонів) нерухомого майна, що є предметом іпотеки, державна реєстрація припинення іпотеки проводиться на підставі заяви державного виконавця.

Відповідно до п.п. 8, 73, 74, пп. 1 п. 75 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року №868, (далі - Порядок №868), для проведення державної реєстрації прав заявник подає органові державної реєстрації прав, нотаріусові, особі, зазначеній у п. 1-1 цього Порядку, заяву, форму та вимоги до заповнення якої встановлює Мін'юст.

Під час проведення державної реєстрації обтяжень речових прав на нерухоме майно заінтересованою особою є особа, якою встановлено обтяження, а також особа, в інтересах якої встановлено обтяження (обтяжувач).

У разі проведення державної реєстрації припинення обтяжень речових прав на нерухоме майно заінтересованою особою є також особа, якою припинено обтяження, а також особа, в інтересах якої припинено обтяження.

Для проведення державної реєстрації обтяжень речових прав на нерухоме майно необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід та припинення обтяжень таких речових прав, та інші документи, визначені цим Порядком.

Документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення обтяжень речових прав на нерухоме майно, є: рішення суду щодо обтяження речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили.

Як з'ясовано у ході судового розгляду справи та підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, 09 серпня 2013 року представником АБ "Синтез" подано заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (щодо припинення іпотеки та зняття заборони), які зареєстровані у базі даних про реєстрацію заяв і запитів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за реєстраційними номерами №10633470 та №10632850, картки прийому заяв №20056290 та №20055259.

Згідно з картками прийому заяв №20056290 та №20055259, для проведення державної реєстрації подано рішення Господарського суду міста Києва від 16 березня 2011 року у справі №17/28, яким, зокрема:

- визнано недійсним договір іпотеки від 28 листопада 2007 року, укладений між АБ "Синтез" та ТОВ "Альянс Технік";

- визнано недійсним договір відступлення прав за договором іпотеки від 28 січня 2009 року, укладений між АБ "Синтез" та ТОВ "Українська телекомунікаційна компанія".

Згідно відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, заборону накладено на підставі договору іпотеки від 27 листопада 2007 року, код ЄДРПОУ TOB "Альянс Технік" 32227479.

Відповідно до відомостей з Державного реєстру іпотек, підставою обтяження є договір відступлення права вимоги за договорами іпотеки від 08 серпня 2011 року.

Отже, рішення Господарського суду міста Києва від 16 березня 2011 року у справі №17/28 містить суперечливі відомості поряд з інформацією, яка міститься у Державному реєстру іпотек та Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, а саме не співпадають відомості щодо дати укладення договору іпотеки та договору відступлення права вимоги за договором іпотеки, ЄДРПОУ боржника.

Як вже зазначено вище, 17 березня 2015 року відповідачем-1 прийнято рішення №20064711 та №20066847 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень (припинення обтяження та зняття заборони), оскільки подані документи не відповідають вимогам або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують, а саме подані документи містять суперечливі відомості поряд з інформацією, яка міститься в Державному реєстрі іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна відносно об'єкту нерухомого майна, щодо якого подана заява (відносно договору іпотеки та договору відступлення прав вимоги за договорами іпотеки).

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 24 Закону, у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо: 1) заявлене право, обтяження не підлягає державній реєстрації відповідно до цього Закону; 2) об'єкт нерухомого майна розміщений на території іншого органу державної реєстрації прав; 3) із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень звернулася неналежна особа; 4) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують; 5) заяву про державну реєстрацію прав, пов'язаних з відчуженням нерухомого майна, подано після державної реєстрації обтяжень, встановлених щодо цього майна, крім випадків, встановлених ч. 9 ст. 15 цього Закону; 5-1) заяву про державну реєстрацію обтяжень речових прав на нерухоме майно щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем; 5-2) заяву про державну реєстрацію речових прав, похідних від права власності, подано за відсутності державної реєстрації права власності, крім випадків, установлених ст. 4-2 та ч. 9 ст. 15 цього Закону; 5-3) під час подання заяви про державну реєстрацію права власності на підприємство як єдиний майновий комплекс, житловий будинок, будівлю, споруду (їх окремі частини), що виникло на підставі документа, за яким правонабувач набуває також право власності на земельну ділянку, не подано заяву про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку; 5-4) після завершення п'ятиденного строку з дня отримання заявником письмового повідомлення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав не усунено обставин, що були підставою для прийняття такого рішення; 5-5) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію; 5-6) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка не є державним кадастровим реєстратором або державним виконавцем; 6) заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене право та обтяження такого права вже зареєстровано у Державному реєстрі прав.

Отже, проаналізувавши вище викладене, суд вважає, що позовні вимоги про визнання протиправними дій та скасування оскаржуваних рішень є необґрунтованими, безпідставними, а тому не підлягають задоволенню.

Поряд з цим, враховуючи, що основні вимоги не підлягають задоволенню, похідні від них вимоги про зобов'язання відповідача-2 вчинити певні дії, за переконанням суду, також є такими, що не підлягають задоволенню.

До того ж, відповідно до ст. 26 Закону, записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Згідно з п. 41 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2011 року №1141, державний реєстратор вносить записи до Державного реєстру прав про скасування державної реєстрації прав у разі скасування на підставі рішення суду рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

У разі скасування на підставі рішення суду державної реєстрації прав, проведеної до 01 січня 2013 року відповідно до законодавства, що діяло на момент такої реєстрації, записів про державну реєстрацію прав, що містяться в інформаційних системах, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав до 01 січня 2013 року, за відсутності державної реєстрації таких прав у Державному реєстрі прав державний реєстратор переносить до Державного реєстру прав записи про державну реєстрацію прав, що містяться в інформаційних системах, та вносить запис про скасування державної реєстрації прав.

Внесення записів про скасування державної реєстрації прав здійснюється державним реєстратором за заявою, форму та вимоги до заповнення якої встановлює Мін'юст.

Суд зазначає, що внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень здійснюється відповідно до Порядку прийняття і розгляду заяв про внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 12 грудня 2011 року №3502/5 (далі - Порядок №3502/5).

Зокрема, відповідно до п.п. 2.1, 2.3, 2.6, 2.10, 2.11 розділу ІІ Порядку №3502/5, для внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації прав та скасування записів Державного реєстру прав заявник подає органу державної реєстрації прав, державним реєстратором якого було проведено державну реєстрацію прав, або нотаріусу, яким проведено державну реєстрацію прав, заяву та документи, визначені цим Порядком.

У разі ліквідації державної нотаріальної контори, зупинення або припинення нотаріальної діяльності приватного нотаріуса заява подається до органу державної реєстрації прав за місцем розташування нерухомого майна.

Заява подається щодо кожного об'єкта нерухомого майна окремо.

Заявник під час подання заяви пред'являє органові державної реєстрації прав або нотаріусу документи, що посвідчують його особу, визначені Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 року №703.

Для внесення записів про скасування державної реєстрації прав, скасування записів Державного реєстру прав заявник подає рішення суду про скасування рішення державного реєстратора, що набрало законної сили, та копії документів, визначених у п. 2.3 цього розділу.

За результатами розгляду заяви та документів, що додаються до неї, державний реєстратор приймає рішення щодо внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації прав, скасування записів Державного реєстру прав або рішення щодо відмови у внесенні змін до записів, відмови у внесенні записів про скасування державної реєстрації прав, відмови у скасуванні записів Державного реєстру прав.

Державний реєстратор на підставі прийнятого рішення щодо внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації прав або скасування записів Державного реєстру прав вносить зміни до записів, вносить записи про скасування державної реєстрації прав або скасовує записи Державного реєстру прав.

Тобто, записи у Державному реєстрі прав скасовуються на підставі судового рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, що набрало законної сили. Зазначене судове рішення подається реєстратору разом із заявою та іншими документами, визначеними Порядком №3502/5.

Скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень є правовою підставою для скасування запису у Державному реєстрі прав.

Отже, для внесення записів про скасування державної реєстрації прав та скасування записів Державного реєстру прав заявник подає органу державної реєстрації прав, державним реєстратором якого о проведено державну реєстрацію прав, документи, визначені Порядком №3502/5.

Крім того, згідно з ч. 4 ст. 9 Закону, державний реєстратор самостійно приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмову в такій реєстрації.

Втручання будь-яких органів, посадових і службових осіб, громадян та їх об'єднань у діяльність державного реєстратора, пов'язану з проведенням державної реєстрації прав, забороняється і тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Як випливає зі змісту Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи №К (80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-нараді, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч. 3 ст. 2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав і вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень, ключовим завданням якого є здійснення правосуддя, а тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 11, ч. 1 ст. 69, ч.ч. 1, 2, 6 ст. 71 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Таким чином, із системного аналізу вище викладених норм та з'ясованих судом обставин вбачається, що позов відкритого акціонерного товариства "Київхімволокно" до державного реєстратора прав на нерухоме майно реєстраційної служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві Томащук О.Д. та Головного територіального управління юстиції у місті Києві про визнання протиправними дій, скасування рішень та зобов'язання вчинити певні дії є безпідставним, необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню повністю.

Згідно з ч. 2 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз. У зв'язку з ухваленням судового рішення на користь суб'єктів владних повноважень та відсутністю з їх сторони судових витрат, пов'язаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, судові витрати стягненню з позивача не підлягають.

Керуючись ст.ст. 69-71, 86, 128, 158-163, 167 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити повністю у задоволенні позову відкритого акціонерного товариства "Київхімволокно".

Копії постанови направити (вручити) сторонам (їх уповноваженим представникам) у порядку та строки, встановлені ст. 167 КАС України.

Згідно зі ст.ст. 185, 186 КАС України, постанова може бути оскаржена шляхом подання до Київського апеляційного адміністративного суду через Окружний адміністративний суд міста Києва апеляційної скарги протягом десяти днів із дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Київського апеляційного адміністративного суду.

Відповідно до ст. 254 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя В.М. Данилишин