Справа № 810/3960/15
Суддя: Дудін С.О.
Дата ухвалення: 2015-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2015 року (15:37) м. Київ 810/3960/15

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дудіна С.О., за участю секретаря судового засідання Касьянової О.В., представника позивача ОСОБА_1, розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Управління Пенсійного фонду України у м. Білій Церкві Київської області до Відкритого акціонерного товариства «Росава» про стягнення заборгованості з відшкодування витрат на виплату та доставку пенсій.

Суть спору: Управління Пенсійного фонду України у м. Білій Церкві Київської області звернулось з позовом до Відкритого акціонерного товариства «Росава» про стягнення заборгованості з відшкодування витрат на виплату та доставку пенсій в сумі 267 745, 94 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідно до п. 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» підлягають відшкодуванню витрати Пенсійного фонду на виплату та доставку пенсій, що призначені на пільгових умовах відповідно до ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». У звязку з тим, що відповідачем не були відшкодовані відповідні витрати за серпень 2015 року, позивач просить стягнути їх в примусовому порядку.

Відповідач, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, вказує на відсутність в матеріалах справи доказів понесення позивачем відповідних витрат, оскільки розрахунки, які були надіслані позивачем, не є належним доказом, який підтверджує фактичні витрати позивача на виплату та доставку пенсій в сумі 267 745, 94 грн. Крім того, відповідач зазначає про невиконання позивачем обовязку щодо надання відповідачу довідок про пільговий стаж роботи на кожного пенсіонера, якому здійснюється виплата пільгової пенсії. Також відповідач вказує на те, що позивач у розрахунках зазначив розмір пенсій більший, ніж було визначено в протоколі про призначення пенсій, та при цьому включив доплати та надбавки. Окрім того, відповідач зазначає, що позивачем було включено до розрахунків пенсіонерів, пільгова пенсія яким призначена до 01 січня 2004 року, фактичні витрати за якими, на думку відповідача, не підлягають оплаті.

10.09.2015 на адресу суд від позивача надійшло додаткове обґрунтування адміністративного позову № 13663/08 від 07.09.2015 (вх. № 14001/15 від 09.09.2015).

Також, 10.09.2015 до Київського окружного адміністративного суду від позивача найшла заява про збільшення позовних вимог № 13708/08 від 09.09.2015 (вх. № 14092/15 від 10.09.2015), відповідно до якої позивач, на підставі здійсненого останнім перерахунку, просить суд стягнути з відповідача заборгованість з відшкодування витрат на виплату та доставку пільгових пенсій в сумі 294 911, 59 грн.

14.09.2015 на адресу суду від позивача надійшло клопотання № 14027/08 від 14.09.2015 (вх. № 14496) про долучення документів по справі.

У судовому засідання 15.09.2015 судом у порядку ч. 1 ст. 137 Кодексу адміністративного судочинства України, була прийнята вищевказана заява позивача про збільшення позовних вимог, про що була постановлена усна ухвала, із занесенням до журналу судового засідання.

Таким чином, судом розглядаються позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості з відшкодування витрат на виплату та доставку пільгових пенсій в сумі 294 911, 59 грн.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог та просив суд позов задовольнити.

Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення, у судове засідання не зявився, про причини неявки суду не повідомив.

Приймаючи до уваги те, що в матеріалах справи достатньо доказів для з'ясування обставин по справі, враховуючи, що адміністративна справа має бути розглянута і вирішена протягом розумного строку, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

Заслухавши пояснення представника позивача, всебічно та об'єктивно дослідивши матеріали справи, та оцінивши їх у сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

Відкрите акціонерне товариство «Росава» є юридичною особою та зареєстровано в Управлінні Пенсійного фонду України у м. Білій Церкві Київської області як платник страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Матеріали справи свідчать, що позивачем, а також відповідними територіальними органами Пенсійного фонду України (щодо іногородніх пенсіонерів) були складені розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів «а», «б»-«з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», згідно з якими відповідачеві визначено суму витрат за серпень 2015 року за основними пенсіонерами: за списком № 1 198 862, 70 грн., а за списком № 2 23 976, 27 грн.; за іногородніми пенсіонерами: за списком № 1 54 883, 59 грн., а за списком № 2 17 189, 03 грн.

Таким чином, загальна сума відшкодування на виплату та доставку пільгових пенсій, яка призначена відповідно до пунктів «а», «б» - «з» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за серпень 2015 року дорівнює 294 911, 59 грн.

Вказані розрахунки були отримані відповідачем 05.08.2015, про що свідчить відповідна відмітка про отримання на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення.

Враховуючи несплату відповідачем заборгованості в добровільному порядку, позивач звернувся до суду з вимогою про примусове стягнення боргу, з приводу чого суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, роботах з особливо шкідливими й важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через такі фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого законом України «Про пенсійне забезпечення». У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону. При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом.

На момент набрання чинності Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» питання щодо відшкодування витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів «а» та «б»-«з» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», регулювалось Законом України «Про збір на обовязкове державне пенсійне страхування» від 26.06.1997 р. № 400/97-ВР.

Пунктом 1 ст. 1 Закону України «Про збір на обовязкове державне пенсійне страхування» встановлено, що платниками збору на обовязкове державне пенсійне страхування є суб'єкти підприємницької діяльності незалежно від форм власності, їх об'єднання, бюджетні, громадські та інші установи та організації, об'єднання громадян та інші юридичні особи, а також фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, які використовують працю найманих працівників.

Отже, відповідач є платником збору на обовязкове державне пенсійне забезпечення.

Згідно з абзацом четвертим пункту 1 статті 2 Закону № 400/97-ВР для платників збору, визначених пунктами 1 та 2 статті 1 цього Закону, <...> об'єктом оподаткування є також фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів «б»?«з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до п. 1 ст. 4 Закону України «Про збір на обовязкове державне пенсійне страхування» передбачена ставка на обов'язкове державне пенсійне страхування у розмірі 100 відсотків від об'єкта оподаткування, визначеного абзацом четвертим пункту 1 статті 2 цього Закону.

Згідно з абз. 4 пп. 1 п. 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» підприємства та організації з коштів, призначених на оплату праці, вносять до Пенсійного фонду плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, крім тих, що були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, починаючи з дня набрання чинності цим Законом, у розмірі 20 відсотків з наступним збільшенням її щороку на 10 відсотків до 100-відсоткового розміру відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій до набуття права на пенсію за віком відповідно до цього Закону.

Таким чином, витрати на виплату та доставку пенсій, призначених особам, відповідно до пункту «а» та «б» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за списком № 1 та списком № 2 покриваються підприємствами та організаціями. При цьому обов'язок підприємств та організацій з відшкодування цих витрат, понесених ПФУ після 1 січня 2004 року, не пов'язаний із датою призначення такої пенсії чи часом набуття необхідного для цього пільгового стажу (до чи після набрання чинності Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» ).

Така позиція викладена, зокрема, в постановах Верховного суду України від 25.09.2012 (номери в Єдиному державному реєстрі судових рішень 26457845, 26457792), які підлягають обовязковому врахуванню у спірних правовідносинах на підставі положень ч. 2 ст.161, ч. 1 ст. 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно статті 1 Закону України від 09.07.2003 року № 1058-IV, страхові внески це кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обовязкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообовязкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообовязкове державне пенсійне страхування.

Таким чином, грошові кошти, які сплачуються субєктами господарювання на відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до пункту «а» статті 13 Закону України від 05.11.1991 року № 1788-XII, є страховими внесками, у розумінні Закону України № 1058- IV.

Порядок відшкодування підприємствами витрат Пенсійного фонду України на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, конкретизовано у пункті 6 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загально обов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003 року № 21-1 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16.01.2004 року за № 64/8663 (надалі Інструкція № 21-1).

Так, згідно абзацу 3 пункту 6.1 Інструкції № 21-1, відшкодуванню підлягають витрати Пенсійного фонду на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в таких розмірах: для платників, зазначених у підпункті 2.1.1 пункту 2.1 цієї Інструкції, - фактичні витрати на виплату і доставку пенсій працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, крім працівників, що були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, у таких розмірах: 20 відсотків від фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій, призначених та/або виплачених у 2004 році; 30 відсотків від фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій, призначених та/або виплачених у 2005 році; 40 відсотків від фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій, призначених та/або виплачених у 2006 році; 50 відсотків від фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій, призначених та/або виплачених у 2007 році; 60 відсотків від фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій, призначених та/або виплачених у 2008 році; 70 відсотків від фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій, призначених та/або виплачених у 2009 році; 80 відсотків від фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій, призначених та/або виплачених у 2010 році; 90 відсотків від фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій, призначених та/або виплачених у 2011 році; 100 відсотків від фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій, призначених та/або виплачених з 2012 року.

Суд звертає увагу на те, що застосована у абз. 3 п. 6.1 Інструкції конструкція «призначених та/або виплачених у 2004 році» відповідає змісту положення «починаючи з дня набрання чинності цим Законом», вжитому законодавцем в абз. 4 пп. 1 п. 2 Прикінцевих положень Закону України № 1058-IV, оскільки з дня набрання ним чинності (з 1 січня 2004 року), цей Закон встановлює загальний обов'язок всіх підприємств відшкодовувати фактичні витрати на виплату і доставку пільгових пенсій за списком № 1 з поетапним (щорічним) збільшенням частки відшкодування, без винятків і пільг.

Відтак, незалежно від того, чи призначена особі пільгова пенсія за списком № 1 до 1 січня 2004 року, чи після 1 січня 2004 року, підприємство, в силу вимог абзацу 4 підпункту 1 пункту 2 Прикінцевих положень Закону України від 09.07.2003 року № 1058-IV та абзацу 3 пункту 6.1 Інструкції № 21-1, має покривати витрати Пенсійного фонду на її виплату і доставку, починаючи з 2004 року.

Таким чином, посилання відповідача на відсутність у нього обовязку щодо компенсації витрат з виплати та доставки пенсій за Списком № 1, призначених до 01.01.2014, не є переконливими.

Абзацом 2 п. 6.1 Інструкції встановлено, що відшкодуванню підлягають витрати Пенсійного фонду на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до частини 2 «Прикінцевих положень» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» для платників, зазначених у підпункті 2.1.1 пункту 2.1 цієї Інструкції (крім тих, які є платниками фіксованого сільськогосподарського податку), - також 100 відсотків фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до абзацу першого частини 2 Прикінцевих положень Закону застрахованим особам, які працювали або працюють на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Згідно з пп. 2.1.1 п. 2.1 Інструкції страхувальниками є роботодавці, зокрема: підприємства, установи й організації, створені відповідно до законодавства України, незалежно від форм власності, виду діяльності та господарювання, об'єднання громадян, профспілки, політичні партії (у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ, організацій, об'єднань громадян, профспілок, політичних партій, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами), фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності та інші особи (включаючи юридичних та фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування - фіксований податок, єдиний податок та фіксований сільськогосподарський податок), які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, або за договорами цивільно-правового характеру.

Пунктом 6.4 Інструкції передбачено, що розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається відділами надходження доходів органів Пенсійного фонду України щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону (згідно з додатками 6 та 7), які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом 10 днів з новопризначених (перерахованих) пенсій.

Згідно з п. 6.7 Інструкції підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в повідомленні місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

У разі зміни розміру пенсії або настання обставин, які впливають на суму відшкодування (смерть пенсіонера, зміна місця проживання та ін.), органи Пенсійного фонду повідомляють про це підприємства в місячний термін з моменту виникнення цих обставин.

Суми фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за період з дати призначення пенсії до дати складання розрахунку фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 «Прикінцевих положень» Закону, сплачуються одночасно із оплатою фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за перший поточний місяць.

Згідно з п. 6.8 Інструкції у разі призначення пенсій на пільгових умовах особам, які мають необхідний стаж роботи не за місцем призначення цієї пенсії, орган Пенсійного фонду за місцем призначення пенсії надсилає розрахунок згідно з додатками, зазначеними у пункті 6.4 цієї глави для зазначених підприємств, у двох примірниках (крім підприємств, місцезнаходження якої є вільна економічна зона «Крим»). Відшкодування сум фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, у таких випадках здійснюється підприємством на рахунки органу Пенсійного фонду за місцезнаходженням підприємства.

Отже, відповідач зобов'язаний щомісячно до 25-го числа здійснювати покриття фактичних витрат на виплату і доставку пенсії, призначеної на пільгових умовах.

Матеріали справи свідчать, що в порушенням п. 6.7 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України відповідач не перерахував в належні строки кошти на відшкодування фактичних витрат позивача по виплаті та доставці пільгових пенсій за серпень 2015 р., що в свою чергу призвело до утворення заборгованості в сумі 294 911, 59 грн.

Суд не приймає до уваги заперечення відповідача в частині відсутності доказів здійснення позивачем фактичних витрат на виплату та доставку пенсій на користь вказаних у розрахунках пенсіонерів, адже відповідна інформація міститься у розрахунках, складених територіальними органами Пенсійного фонду України, які є документами законодавчо встановленого зразка (зокрема, Додаток № 6 до Інструкції), що безпосередньо містять інформацію щодо відповідних витрат.

Крім того, суд звертає увагу, що позивачем додатково долучено до матеріалів справи особову картку по рахунку Відкритого акціонерного товариства «Росава» за період з 01.08.2015 по 14.09.2015, в якій також безпосередньо зазначена інформація щодо фактичних витрат на виплату та доставку пенсій.

Також, суд вважає необґрунтованою позицію відповідача і щодо обовязку позивача разом з розрахунками надавати Відкритому акціонерному товариству «Росава» довідки про пенсійний стаж пенсіонерів, оскільки надання такого документу не передбачене нормами чинного законодавства, адже єдиними документом, який підтверджує фактичні витрати на виплату та доставку пенсій, є виключно розрахунок за відповідний період.

Окрім того, суд не бере до уваги посилання відповідача на протиправність включення управлінням ПФУ до розрахунку витрат, які підлягають відшкодуванню відповідачем, пенсій не у розмірах, визначених у протоколах про їх призначення, а у більших розмірах, встановлених після перерахунку пенсій на підставі статті 42 Закону № 1058-IV, що, на його думку, є нічим іншим як підвищення пенсії, яке відповідно до підпункту 6 Інструкції не включається до розміру фактичних витрат на виплату і доставку пільгових пенсій, що підлягають відшкодуванню.

Так, суд вважає, що вказаний висновок відповідача є помилковим та не відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом України при вирішенні питання щодо правильного застосування п. 6 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV та пп. 6.6 розділу 6 Інструкції (постанова від 29 травня 2012 року № 21-68а12), яка полягає у тому, що поняття «надбавки та підвищення», які встановлюються та виплачуються згідно з положеннями Закону № 1788ХІІ, відрізняється від поняття «збільшення розміру пенсії внаслідок її перерахунку», визначеного Законом № 1058-IV, адже нормами законодавства передбачено не лише різні підстави для таких змін розміру пенсії (під час встановлення та виплати додаткових доплат, надбавок, підвищень застосовуються норми Закону № 1788ХІІ, під час здійснення перерахунку та виплати пенсії з урахуванням збільшення, яке відбулось внаслідок її перерахунку, - Закону № 1058-IV), а й правові наслідки - додаткові доплати, надбавки, підвищення мають окремий статус та обліковуються окремими рядками, а збільшення розміру пенсії внаслідок її перерахунку за нормами Закону № 1058-IV становить її основний розмір, а отже, підлягає включенню до розрахунку фактичних витрат та відшкодуванню.

Така ж позиція викладена в постанові Верховного суду України від 25.09.2012 (номер в Єдиному державному реєстрі судових рішень 26457838).

Суд зазначає, що з аналізу розрахунків фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, вбачається, що до відповідних витрат, предявлених до відшкодування відповідачеві, не були включені суми надбавок, доплат та підвищень з інших джерел, які обліковуються окремо та зазначаються в рядку 9 розрахунків. За таких обставин, враховуючи ненадання відповідачем доказів відшкодування витрат в добровільному порядку та спростовування матеріалами справи його заперечень щодо правомірності визначення розміру витрат, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ч. 4 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

У судовому засіданні 15.09.2015 були оголошені вступна та резолютивна частини постанови. Повний текст постанови складений та підписаний 21.09.2015.

Керуючись ст. ст. 161-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити у повному обсязі.

2. Стягнути з Відкритого акціонерного товариства «Росава» (09108, Київська область, м. Біла Церква, вул. Леваневського, будинок 91, ідентифікаційний код 00152269) на користь Управління Пенсійного фонду України у м. Білій Церкві Київської області (09100, Київська область, м. Біла Церква, вул. Фастівська, будинок 23, ідентифікаційний код 22200584) заборгованість з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за серпень 2015 року в сумі 294 911 (двісті девяносто чотири тисячі девятсот одинадцять) гривень 59 копійок.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом 10 днів з дня проголошення. У разі проголошення вступної та резолютивної частини постанови або розгляду справи у порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Київського апеляційного адміністративного суду.

Суддя Дудін С.О.