Справа № 815/4883/14
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2015-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 вересня 2015 р.м.ОдесаСправа № 815/4883/14

Категорія: 12.3 Головуючий в 1 інстанції: Соколенко О. М.
Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

доповідача, судді - Димерлія О.О.

суддів - Романішина В.Л., Єщенка О.В.

за участю секретаря - Жукової Г.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 14 квітня 2015 року за адміністративним позовом ОСОБА_1 до прокуратури Одеської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_2 про про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вказаним вище адміністративним позовом та, посилаючись на порушення ст. 62 Конституції України, яка передбачає презумпцію невинуватості у вчиненні кримінального злочину до прийняття судом обвинувального вироку щодо особи, процедури звільнення з органів прокуратури, визначену Інструкцією про порядок проведення службових розслідувань та службових перевірок в органах прокуратури України, затвердженої наказом Генерального прокурора України №20 від 06 березня 2012 року та відсутність підстав видання наказу про його звільнення, просив суд: визнати протиправним та скасувати наказ прокурора Одеської області від 04 серпня 2014 року №1784к «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності»; поновити ОСОБА_1 на посаді старшого прокурора відділу нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні прокуратури Одеської області юриста 1 класу з дня незаконного звільнення; стягнути з прокуратури Одеської області на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу; скасувати запис №24 в трудовій книжці про звільнення з займаної посади та органів прокуратури, внесений на підставі наказу від 04 серпня 2014 року №1784 к.

За наслідками розгляду адміністративного позову Одеським окружним адміністративним судом 14 квітня 2015 року ухвалено постанову про відмову ОСОБА_1 у задоволенні адміністративного позову.

Приймаючи означене рішення суд першої інстанції виходив з того, що відсутність обвинувального вироку у кримінальній справі не свідчить про відсутність в діях позивача ознак дисциплінарного проступку та не є перешкодою для притягнення його до дисциплінарної відповідальності. На переконання суду порушення присяги, і дисциплінарне правопорушення може бути наслідком недотримання, порушення працівником прокуратури як правових так і етичних (моральних) засад проходження публічної служби. Звільнення за порушення присяги може мати місце тоді, коли державний службовець скоїв проступок проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов'язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження державного органу та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов'язків.п.1.1 Інструкції про порядок проведення службових розслідувань та службових перевірок в органах прокуратури України, затвердженої наказом Генерального прокурора України №20 від 06 березня 2012 року містить диспозитивний принцип стосовно проведення службового розслідування щодо працівників прокуратури, та не має обов'язкового характеру. Тобто, обов'язковість проведення службового розслідування до прийняття наказу про притягнення працівника прокуратури до дисциплінарної відповідальності, Законами України та підзаконними нормативно-правовими актами - не передбачена.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на необґрунтованість висновків суду, порушення норм чинного законодавства, просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову постанову про задоволення адміністративного позову.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги ОСОБА_1 послався на ту обставину, що в наказі про звільнення позивача зазначено зразу декілька підстав: «порушення Присяги працівника прокуратури»; « порушення ст. 18 Кодексу професійної етики та поведінки працівників прокуратури»; «вчинення проступку, який порочить працівника прокуратури», і всі ці підстави не обґрунтовані. Судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права відносно підстав та порядку притягнення працівників прокуратури до дисциплінарної відповідальності. Суд не взяв до уваги того, що на час прийняття рішення про застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення, відповідач не мав об'єктивних обставин проступку, оскільки наказ видано до проведення службового розслідування.

Суд апеляційної інстанції заслухав суддю-доповідача, розглянув та обговорив доводи апеляційної скарги, перевірив матеріали справи та вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Перевіряючи повноту з'ясування судом першої інстанції обставин справи та правильність застосування правових норм, апеляційний суд звертає увагу на таке.

Судом попередньої інстанції встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 проходив службу в органах прокуратури та за наказом Прокуратури Одеської області №699-к від 17 квітня 2014 року був призначений на посаду старшого прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами податкової міліції управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні прокуратури Одеської області.

04 серпня 2014 року Прокурором Одеської області видано наказ №1784 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» згідно до якого, ОСОБА_1 звільнено із займаної посади та органів прокуратури Одеської області.

Як зазначено в вказаному вище наказі, підставою для прийняття цього рішення стало порушення ОСОБА_1 Присяги працівника прокуратури України, ст. 18 Кодексу професійної етики та поведінки працівників прокуратури, скоєння вчинку, який порочить його, як працівника прокуратури та є несумісним з подальшим перебуванням на службі в органах прокуратури України.

Приводом для прийняття наказу стало розголошення в засобах масової інформації події, що відбулася 30 липня 2014 року пов'язаної з викриттям працівниками Генеральної прокуратури України факту одержання старшим прокурором відділу нагляду за додержанням законів органами податкової міліції управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні прокуратури Одеської області ОСОБА_4 неправомірної вигоди.

Розпорядженням прокурора Одеської області №345 від 04 серпня 2014 року було призначено проведення службового розслідування обставин вчинення позивачем проступку, який ганьбить звання працівника прокуратури.

За результатами службового розслідування 18 серпня 2014 року комісією складено висновок, який затверджено прокурором Одеської області 19 серпня 2014 року.

Комісія з представників (працівників) прокуратури Одеської області та Генеральної прокуратури України визнала, що ОСОБА_1 порушив присягу працівника прокуратури України, скоїв вчинок, який порочить його як працівника прокуратури та є несумісним з подальшим перебуванням на службі в органах прокуратури України.

Згідно до п.2 ч.2 статті 46-2 Закону України «Про прокуратуру» прокурори і слідчі підлягають звільненню з органів прокуратури, у тому числі з позбавленням класного чину, у випадку - порушення «Присяги працівника прокуратури» чи відмови від її прийняття;

З матеріалів справи вбачається, що 28 січня 2011 року ОСОБА_1 підписав текст прийнятої ним Присяги працівника прокуратури про що внесено запис у його трудову книжку.

Частиною 3 статті 48 Закону України «Про прокуратуру» визначено, що за порушення закону, неналежне виконання службових обов'язків чи скоєння ганебного вчинку прокурори несуть відповідальність згідно з Дисциплінарним статутом прокуратури України, який затверджується Верховною радою України.

Наведена правова норма кореспондується з приписами частини першої статті 2 Дисциплінарного статуту прокуратури України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 6 листопада 1991 року, де передбачено, що будь-які порушення прокурорсько-слідчими працівниками законності та службової дисципліни підривають авторитет прокуратури, завдають шкоди інтересам держави та суспільства.

Водночас, частиною 1 статті 8 Дисциплінарного статуту прокуратури України визначено, що дисциплінарні стягнення до прокурорсько-слідчих працівників, застосовується за невиконання чи неналежне виконання службових обов'язків або за проступок, який порочить його як працівника прокуратури. Стаття 9 вказаного нормативно-правового акту передбачає дисциплінарне стягнення - звільнення з позбавленням класного чину. У разі вчинення працівником діяння, не сумісного з перебуванням на роботі в органах прокуратури, його звільнення проводиться незалежно від часу вчинення проступку (п.5 ст.12 Дисциплінарного статуту прокуратури України).

Згідно до ч.2 та ч.3 ст.48-1 Закону України "Про прокуратуру" встановлено, що прокурори і слідчі прокуратури зобов'язані неухильно дотримуватися вимог Кодексу професійної етики та поведінки працівників прокуратури у своїй службовій діяльності та поза нею. Порушення прокурором і слідчим прокуратури вимог Кодексу професійної етики та поведінки працівників прокуратури тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Наказом Генерального прокурора України від 16.04.2014 №17 гн «Про організацію роботи з питань внутрішньої безпеки в органах прокуратури України» (який діяв на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що за порушення прокурорсько-слідчим працівником Присяги працівника прокуратури невідкладно приймати рішення про звільнення з органів прокуратури на підставі пункту 2 частини 2 статті 46-2 Закону України «Про прокуратуру» (п.3.9.). Відповідно до п.2.1. цього наказу до ганебних вчинків, скоєних прокурорами чи слідчими, слід відносити кримінальні, корупційні правопорушення, порушення обмежень, передбачених Законом України «Про засади запобігання і протидії корупції», керування транспортним засобом у стані алкогольного чи наркотичного сп'яніння або відмову від проходження огляду з метою виявлення стану сп'яніння, інші грубі порушення законів, Присяги працівника прокуратури і Кодексу професійної етики та поведінки працівників прокуратури, які дискредитують їх як працівників прокуратури та шкодять авторитету органів прокуратури.

В наказі наведено тлумачення проступку, який ганьбить честь та гідність, порочить працівників прокуратури, - це дія чи бездіяльність, яка хоча і не є злочинною, але за своїм характером несумісна з високим званням прокурора і робить неможливим виконання ним своїх службових обов'язків; грубе порушення загальноприйнятних норм і правил поведінки, що принижує авторитет державної служби - органів прокуратури. Прокурори зобов'язані сприяти підвищенню позитивного іміджу та авторитету органів державної влади і прокуратури, зокрема, дорожити своїм ім'ям та статусом, не допускати та уникати ситуацій, що дискредитують орган держаної влади або ганьбить репутацію прокуратури.

Суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дав правильну правову оцінку, оскаржуваному наказу № 1784к від 04 серпня 2014 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності», яким звільнено ОСОБА_1 з органів прокуратури, оскільки, підставою для застосування такого виду дисциплінарної відповідальності та видання оскаржуваного наказу слугувало саме те, що працівниками Генеральної прокуратури України 30 липня 2014 року викрито позивача під час одержання неправомірної вигоди.

Отже, позивач, незважаючи на неодноразові вимоги Генерального прокурора України щодо запобігання вчиненню прокурорсько-слідчими працівниками ганебних вчинків, порушив Присягу працівника прокуратури України, ст. 18 Кодексу професійної етики та поведінки працівників прокуратури, скоїв вчинок, який порочить його, як працівника прокуратури та є несумісним з подальшим перебуванням на службі в органах прокуратури України.

Генеральною прокуратурою України та Прокуратурою Одеської області працівникам неодноразово наголошувалось про надзвичайну важливість додержання працівниками прокуратури належної поведінки як у побуті, так і в громадських місцях, а також неухильного дотримання обмежень і заборон, передбачених антикорупційним законодавством. При цьому, зверталась особлива увага на те, що прокурори та слідчі зобов'язані не допускати особистих позаслужбових стосунків, фінансових та ділових взаємовідносин, що можуть вплинути на неупередженість і об'єктивність, скомпрометувати звання працівника прокуратури, не допускати дій, поведінки, які можуть зашкодити їх репутації та авторитету прокуратури, викликати негативний громадський резонанс (т. 1 а.с.187-193).

Підтвердженням того, що вказана подія набула суспільного резонансу, Одеський окружний адміністративний суд дослідив відомості із загальнодоступної мережі "Інтернет" із публікацією щодо двох працівників прокуратури Одеської області, яких спіймали на великому хабарі, із датою відповідної публікації " 01.08.2014 року" (т.1 а.с.185-186) та відомості з офіційного веб-порталу Генеральної прокуратури із публікацією щодо двох працівників прокуратури Одеської області, яких викрито під час вчинення корупційного порушення із датою публікації " 31 липня 2014 року" (т.2 а.с.135-136).

Посилання ОСОБА_1 на ту обставину, що на момент прийняття оскаржуваного наказу у відповідача були відсутні будь-які відомості щодо вироку, який набрав законної сили стосовно притягнення його до кримінальної відповідальності за вчинення діяння, передбаченого частиною 4 статті 368 Кримінального кодексу України, не можуть бути покладені в основу рішення, так як, підставою для звільнення ОСОБА_1 є порушення Присяги працівника прокуратури, ст.18 Кодексу професійної етики та поведінки працівників прокуратури і вчинення проступку, який порочить працівника прокуратури. Тому, відсутність обвинувального вироку суду у кримінальній справі не свідчить про відсутність в діях позивача ознак дисциплінарного проступку та не є перешкодою для притягнення його до дисциплінарної відповідальності.

Посилання позивача на порушення порядку проведення службового розслідування, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки, п.1.1 Інструкції про порядок проведення службових розслідувань та службових перевірок в органах прокуратури України, затвердженого наказом Генерального прокурора України від 07 травня 2014 року №47, яка діяла на момент прийняття оскаржуваного наказу, є диспозитивною нормою так як проведення службового розслідування відносно працівника прокуратури, не носить зобов'язального характеру. За наявності обставин, які засвідчують вчинення особою проступку, який порочить її як працівника прокуратури, дисциплінарне стягнення може бути застосовано до працівника без проведення службового розслідування (перевірки).

Службове розслідування відносно дій позивача було призначено розпорядженням прокурора Одеської області від 04 серпня 2014 року та проведено лише з метою з'ясування обставин вчинення даного ганебного вчинку з боку позивача, який порочить працівника прокуратури, виявлення причин та умов, що йому сприяли, зміцнення службової дисципліни і попередження негідних вчинків серед особового складу. Висновки наведеного вище службового розслідування підтвердили вчинення ОСОБА_1 проступку, який порочить його як працівника прокуратури та порушення ним Присяги працівника прокуратури. Однак, результати службового розслідування не були підставою для звільнення ОСОБА_1, а використовувались лише для виявлення причин та умов, що сприяли вчиненню проступку, який порочить працівника прокуратури.

Вказані дії Прокуратури узгоджуються із п.6.10. наказу Генерального прокурора України від 16.04.2014 №17 гн «Про організацію роботи з питань внутрішньої безпеки в органах прокуратури України» (який діяв на момент виникнення спірних правовідносин), яким передбачено вивчення причин та умови, які сприяли скоєнню прокурорами чи слідчими ганебних вчинків, неправомірному втручанню у службову діяльність та перешкоджанню виконання ними службових обов'язків, посягань на їх життя, здоров'я та майно, вживати заходів до їх усунення.

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується і вважає правильним висновки суду попередньої інстанції стосовно відсутності порушень відповідачем Інструкції при призначенні і проведенні службового розслідування щодо процедури звільнення ОСОБА_1

Зважаючи на все вище викладене, суд апеляційної дійшов висновку, що при розгляді справи судом правильно застосовані норми матеріального і процесуального права, вірно встановлено фактичні обставини справи та дана правова оцінка.

Постанова суду першої інстанції викладена достатньо повно, висновки обґрунтовані з посиланням на конкретні норми законів України та відповідають чинному законодавству.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, оскільки базуються на невірному трактуванні позивачем фактичних обставин норм матеріального і процесуального права. Підстав для скасування рішення суду та задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись: ст. ст. 185, 195, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 14 квітня 2015 року за адміністративним позовом ОСОБА_1 до прокуратури Одеської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України на протязі двадцяти днів.

Суддя-доповідач:

Судді: