Справа № 807/1788/15
Суддя: Рейті С.І.
Дата ухвалення: 2015-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2015 рокум. Ужгород№ 807/1788/15

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Рейті С.І.

при секретарі судового засідання Шмідзен І.Ю.

за участю: представники сторін в судове засідання не з'явились

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Державної податкової інспекції у Тячівському районі Головного управління ДФС у Закарпатській області до Приватного підприємства "Салвіл" про накладення арешту на кошти та інші цінності, що знаходяться у банку (банках), платника податків, -

ВСТАНОВИВ:

У відповідності до ч.3 ст.160 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 22 вересня 2015 року проголошено вступну та резолютивну частини Постанови. Постанова в повному обсязі складена 28 вересня 2015 року.

Державна податкова інспекція у Тячівському районі Головного управління ДФС у Закарпатській області (далі ДПІ у Тячівському районі, позивач) звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою (а.с.3-4) до Приватного підприємства "Салвіл" (далі ПП "Салвіл", відповідач), якою просить накласти арешт на кошти та цінності ПП "Салвіл", що знаходяться у банку (банках) платника податків.

Позовні вимоги обґрунтовує положенням пп.20.1.33 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України, згідно якого органи ДПС мають право на звернення до суду щодо накладення арешту, оскільки у відповідача, що має наявний податковий борг у сумі 24312,64 грн., відсутнє майно для погашення боргу.

В судове засідання представник позивача не з'явився та 21.09.2015 року до суду надійшло клопотання (лист ДПІ у Тячівському районі від 21.09.2015 року за № 5210/7-13-10-00-05, а.с.26), згідно якого просить розглянути справу за відсутності представника, відтак, у відповідності до ст. 122 КАС України, справу розглянуто за відсутності представника позивача, на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Відповідач письмове заперечення проти позову з належними доказами не подав, свого представника в судові засідання не направляв, хоча повідомлявся належним чином про відкриття провадження у справі, про дату, час та місце проведення судових засідань, хоча належним чином був повідомлений судом про відкриття провадження в адміністративній справ, про дату, час і місце розгляду даної справи, оскільки направлена кореспонденція повернута до суду з відміткою поштового відділення: "за закінченням терміну зберігання" Згідно копій Свідоцтва про державну реєстрацію та Довідки з ЄДРПОУ (а.с.5,6), ПП "Салвіл" зареєстроване за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, тобто за адресою, що вказана в позовній заяві та на яку направлялася кореспонденція суду. Отже, судом вжито достатніх заходів щодо належного повідомлення відповідача про відкриття провадження, про дату, час і місце судового розгляду даної адміністративної справи, та справу розглянуто за відсутності представника відповідача, на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову, виходячи з наступного:

Згідно тексту позовної заяви, станом на 20.08.2015 року за ПП "Салвіл" наявний податковий борг у розмірі 24312,64 грн. (в тому числі, по ПДВ 24156,72 грн., по податку на доходи фізичних осіб 155,92 грн.).

Згідно наявних в матеріалах справи копій листів Центру надання послуг, пов'язаних з використанням транспортних засобів, з обслуговування Тячівського району УДАІ УМВС України в Закарпатській області від 31.01.2015 року за № 241 (а.с.10), Управління Держземагенства у Тячівському районі від 26.02.2015 року № 8-708-0.6-1584/2-15 (а.с.12), направлених ними до ДПІ у Тячівському районі, та Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.14), у ПП "Салвіл" відсутнє у власності (відповідно) транспортні засоби, земельні ділянки та нерухоме майно.

Згідно наявної в матеріалах справи копії акту опису майна за № 31 від 03.09.2012 року (а.с.15), у ПП "Салвіл" відсутнє на день складення акту майно, що може бути описане у податкову заставу.

В зв'язку з наявністю у ПП "Салвіл" податкового боргу та відсутністю майна, у відповідності до пп.20.1.33 п.20.1 ст.20 Податкового кодексу України ДПІ у Тячівському районі звернулась до суду з позовом про накладення арешту на кошти та цінності, що знаходяться в обслуговуючих банках платника податків - . ПП "Салвіл".

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України від 02.12.2010 року № 2755-VI (в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин, далі ПК України), який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обовязки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обовязки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Підпунктом 20.1.33 п.20.1 ст. 20 ПК України встановлено, що органи державної податкової служби мають право звертатися до суду щодо накладення арешту на кошти та інші цінності такого платника податків, що знаходяться в банку, у разі, якщо у платника податків, який має податковий борг, відсутнє майно та/або його балансова вартість менша суми податкового боргу, та/або таке майно не може бути джерелом погашення податкового боргу.

Пунктом 94.4 ст. 94 ПК України встановлено, що арешт може бути накладено органом державної податкової служби на будь-яке майно платника податків, крім майна, на яке не може бути звернено стягнення відповідно до закону, та коштів на рахунку платника податків, тобто, арешт коштів на рахунку платника податків є різновидом адміністративного арешту.

Підстави, порядок накладення арешту, прийняття рішення про арешт органом ДПС (на майно) чи судом (на рахунки) регулюється ст. 94 ПК України, згідно пп. 94.6.2 п.94.6 якої - арешт коштів на рахунку платника податків здійснюється за заявою податкового органу виключно на підставі рішення суду шляхом звернення органу державної податкової служби до суду.

Пунктом 7.3 Порядку застосування адміністративного арешту платників податку (затверджений наказом Міністерства доходів і зборів України від 10.10.2013 року № 568, зареєстрований в Мінюсті України 31.10.2013 року за № 1839/24371, діючий та в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин) передбачено звернення до суду з позовом про застосування арешту коштів у день прийняття рішення про арешт майна, з чого вбачається, що право на звернення з вимогою про арешт коштів на рахунку платника податків у бану (банках) податкове законодавство прямо пов'язує з наявністю арешту майна, та підстави арешту майна платника встановлені п. 94.2 ст. 94 ПК України, зокрема:

пп.94.2.1 - платник податків порушує правила відчуження майна, що перебуває у податковій заставі;

пп.94.2.2 - фізична особа, яка має податковий борг, виїжджає за кордон;

пп.94.2.3 - платник податків відмовляється від проведення документальної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб органу державної податкової служби;

пп.94.2.4 - відсутні дозволи (ліцензії) на здійснення господарської діяльності, торгові патенти, а також у разі відсутності реєстраторів розрахункових операцій, зареєстрованих у встановленому законодавством порядку, крім випадків, визначених законодавством;

пп. 94.2.5 - відсутня реєстрація особи як платника податків в органі державної податкової служби, якщо така реєстрація є обов'язковою відповідно до цього Кодексу, або коли платник податків, що отримав податкове повідомлення або має податковий борг, вчиняє дії з переведення майна за межі України, його приховування або передачі іншим особам;

пп. 94.2.6 - платник податків відмовляється від проведення перевірки стану збереження майна, яке перебуває у податковій заставі;

пп. 94.2.7 - платник податків не допускає податкового керуючого до складення акта опису майна, яке передається в податкову заставу.

Виходячи з наведеного, арешт коштів на рахунку платника податків є різновидом адміністративного арешту, підстави арешту встановлено ст. 94 ПК України та наведений у п.96.2 цієї статті перелік є вичерпним та даною нормою не передбачено (як підстава для застосування арешту) відсутність майна для погашення податкового боргу, таким чином, наявність податкового боргу та відсутність майна для його погашення як підстава для арешту коштів на розрахункових рахунках не передбачена нормами діючого податкового законодавства.

Таким чином, позивач скористався правом на звернення до суду і його право не може бути обмежене, а заявлена позивачем вимога розглянута судом по суті, однак, відповідно до діючих норм податкового законодавства - відсутні підстави арешту коштів на розрахункових рахунках та, відповідно, підстави для задоволення позову.

При цьому судом відхиляються доводи, викладені в позовній заяві, щодо неможливості іншим шляхом (крім накладення арешту на кошти на рахунках) погашення податкового боргу, оскільки порядок погашення податкового боргу регулюється ст. 95 ПК України, якою передбачено (поетапно) стягнення коштів на рахунках в судовому порядку, вилучення коштів у рахунок погашення боргу за рахунок готівки, отримання дозволу суду на погашення боргу за рахунок майна, що перебуває в податковій заставі, прийняття органом ДФС рішення про погашення суми податкового боргу, продаж майна платника податків, стягнення в судовому порядку дебіторської заборгованості, строк погашення якої настав та право вимоги якої переведено на орган ДФС (при цьому, суду не надано доказів звернення ДПІ у Тячівському районі до суду з позовом до ПП "Салвіл" щодо погашення податкового боргу), однак нормами цієї статті не передбачено арешт коштів на рахунках як захід з погашення податкового боргу та арешт коштів на рахунках накладається з ціллю заборони платнику податків вчиняти дії щодо розпорядження чи користування грошовими коштами на рахунках.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. При цьому, враховуючи принципи адміністративного судочинства щодо захисту інтересів осіб від порушень з боку органів державної влади та з огляду на положення ст. ст. 71, 72 КАС України, обов'язок доказування покладається в даному випадку на позивача. ДПІ у Тячівському районі не доведено наявності встановлених законом підстав для накладення арешту на кошти та цінності, що знаходяться у банках, обслуговуючих платника податків, в зв'язку з чим позовні вимоги є необґрунтованими, суперечать нормам податкового законодавства та в задоволенні позову слід відмовити.

Згідно ч. 5 ст. 94 КАС України та в зв'язку з відсутністю судових витрат відповідача, судові витрати у справі не стягуються та за рахунок бюджету не компенсуються.

Керуючись ст. ст. 17, 71, 86, 94, 160, 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. В задоволенні позову Державної податкової інспекції у Тячівському районі Головного управління ДФС у Закарпатській області до Приватного підприємства "Салвіл" про накладення арешту на кошти та інші цінності, що знаходяться у банку (банках), платника податків відмовити.

2. Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 КАС України, та може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Закарпатський окружний адміністративний суд в порядку та строки, встановлені ст. 186 КАС України. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України протягом десяти днів з дня отримання копії постанови (копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції).

Суддя ОСОБА_1