Справа № 820/3951/15
Суддя: Мельников Р.В.
Дата ухвалення: 2015-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

03 вересня 2015 р. № 820/3951/15

Харківський окружний адміністративний суду у складі

головуючого судді Мельникова Р.В.,

за участю секретаря судового засідання Цибульник Г.В.,

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Приватного підприємства "МП ТРЕЙД" до Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області про визнання незаконними та скасування рішень, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Приватне підприємство "МП ТРЕЙД", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головне управління Державної фіскальної служби у Харківській області, у яком уз урахуванням змінених позовних вимог просить суд: Визнати незаконними дії посадових осіб ГУ Міндоходів у Харківській області щодо проведення фактичної перевірки магазину, розташованого за адресою: м. Харків, просп.. Тракторобудівників, 164, і складення акта перевірки від 16.12.2014 року № 261/2040-21-02-10/34952938: визнати незаконним і скасувати рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області: від 03.02.2015 року № 000016/10-20-40-21-02/34952938; від 03.02.2015 року № 000017/10-20-40-21-02/34952938; від 03.02.2015 року № 000018/10-20-40-21-02/34952938; від 03.02.2015 року № 000019/10-20-40-21-02/34952938.

В обгрунтування позовних вимог позивач зазначає, що рішення про застосування фінансових санкцій від 03.02.2015 року № 000016/10-20-40-21-02/34952938; від 03.02.2015 року № 000017/10-20-40-21-02/34952938; від 03.02.2015 року № 000018/10-20-40-21-02/34952938; від 03.02.2015 року № 000019/10-20-40-21-02/34952938 та матеріали перевірки складені працівниками ГУ Міндоходів у України в Харківській області, на підставі яких прийняте спірне рішення, не відповідають дійсності та суперечать вимогам діючого законодавства.

У судовому засіданні позивач позов підтримав, просив задовольнити в повному обсязі з підстав та мотивів, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача, Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував та просив у задоволені позову відмовити. Надав письмові заперечення в яких просив у задоволенні позову відмовити в повному обсязі та зазначив, що відповідач при прийнятті спірного рішення діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб що передбачені Конституцією та законами України.

Суд, вивчивши доводи позову та заперечення проти нього, заслухавши пояснення сторін, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав та мотивів.

Органи державної податкової служби мають право проводити перевірки платників податків (крім Національного банку України) в порядку, встановленому Податковим кодексом України. (Підпункт 20.1.4 п.20.1 ст.20 Податкового кодексу України.)

Право органів державної податкової служби проводити фактичні перевірки передбачено пунктом 75.1 ст.75 Податкового кодексу України.

Фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об'єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється органом державної податкової служби щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами). (Підпункт 75.1.3 п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України.)

Фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи). (Пункт 80.1 ст.80 Податкового кодексу України.)

Відповідно до п.80.2 ст.80 Податкового кодексу України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника органу податкової служби, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких обставин: 80.2.5 - отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Згідно з ч.1 ст.16 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" контроль за дотриманням норм цього Закону здійснюють органи, які видають ліцензії, а також інші органи в межах компетенції, визначеної законами України.

Пунктом 80.4 ст.80 Податкового кодексу України передбачено, що перед початком фактичної перевірки, з питань дотримання порядку здійснення розрахункових операцій та ведення касових операцій, посадовими особами органів державної податкової служби на підставі підпункту 20.1.9 пункту 20.1 статті 20 цього Кодексу може бути проведена контрольна розрахункова операція.

Фактична перевірка проводиться двома і більше посадовими особами органу державної податкової служби у присутності посадових осіб суб'єкта господарювання або його представника та/або особи, що фактично здійснює розрахункові операції. (Пункт 80.7 ст.80 Податкового кодексу України.)

Посадові особи органу державної податкової служби мають право приступити до проведення фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки; копії наказу про проведення перевірки; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки. (Пункт 81.1 ст.81 Податкового кодексу України.)

Результати перевірок (крім камеральних) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами органу державної податкової служби та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка. (Пункт 86.1 ст.86 Податкового кодексу України.)

Акт (довідка) про результати фактичних перевірок, визначених статтею 80 цього Кодексу, складається у двох примірниках, підписується посадовими особами органів державної податкової служби, які проводили перевірку, реєструється не пізніше наступного робочого дня після закінчення перевірки. Акт (довідка) про результати зазначених перевірок підписується особою, яка здійснювала розрахункові операції, платником податків та його законними представниками (у разі наявності). (Абз.1 п.86.5 ст.86 Податкового кодексу України.)

У разі відмови платника податків, його законних представників або особи, яка здійснювала розрахункові операції, від підписання акта (довідки), посадовими особами органу державної податкової служби складається акт, що засвідчує факт такої відмови. (Абз.4 п.86.5ст.86 Податкового кодексу України.)

У разі відмови платника податків або його законних представників від отримання примірника акта (довідки) перевірки чи неможливості його вручення платнику податків або його законним представникам чи особі, яка здійснювала розрахункові операції з будь-яких причин, такий акт або довідка надсилається платнику податків у порядку, визначеному статтею 58 Податкового кодексу України для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень. (Абз.5 п.86.5 ст.86 Податкового кодексу України.)

Відмова платника податків або його законних представників чи особи, яка здійснювала розрахункові операції, від підписання акта перевірки або отримання його примірника не звільняє платника податків від обов'язку сплатити визначені органом державної податкової служби за результатами перевірки грошові зобов'язання. (Пункт 86.6 ст.86 Податкового кодексу України.)

Судом встановлено, що 16.12.2014 співробітниками управління контролю за обігом та оподаткуванням підакцизних товарів ГУ Міндоходів у Харківській області було проведено перевірку магазину ПП «МП Трейд» (код 34952938), який розташовано за адресою: м. Харків, пр.-кт. Тракторобудівників, 164. Перевірка проводилась на підставі направлення від 16.12.2014 № 312 та наказу на проведення перевірки від 04.11.2014 № 390, які було предявлено представникам підприємства і запропоновано отримати копію наказу заповнивши відповідну розписку у направленні, але представники відмовились від її заповнення без надання усних чи письмових пояснень такої відмови, що стало підставою для складання акту «відмови від підпису у направленні та отримання копії наказу на проведення перевірки», який відповідно до вимог п. 81.1 ст. 81 Податкового кодексу України є підставою для початку проведення фактичної перевірки.

За результатами перевірки складено акт від 16.12.2014 № 261/20-40-21-0210/34952938 , і якому встановлено порушення вимог ст. 15 Закону України від 19.12.1995 № 481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» : роздрібна торгівля алкогольними напоями за відсутності ліцензії; роздрібна торгівля тютюновими виробами за відсутності ліцензій; зберігання алкогольних напоїв в місці, що не внесено до Єдиного державного реєстру місць зберігання роздрібних партій алкогольних напоїв; - зберігання тютюнових виробів в місці, що не внесено до Єдиного державного реєстру місць зберігання роздрібних партій тютюнових виробів. Та проведено суцільний опис наявних в місці торгівлі (зберігання) алкогольних напоїв та тютюнових виробів, який складено в додатку № 1 до акту перевірки.

Представники підприємства відмовились від підписання та отримання акту перевірки, про що свідчить акт відмови від підписання акту перевірки та його отримання . Другий примірник акту наступного дня направлено за юридичною адресою підприємства поштовим відправленням № 576, яке в подальшому повернулось до головного управління з відміткою відділення поштового звязку «Харків-52» «за закінченням терміну зберігання» проставленою 19.01.2015. Вдруге примірник акту було направлено позивачу за його зверненням поштовим відправленням від 18.02.2015 № 323, що отримано останнім 19.02.2015.

П. 81.1 ст. 81 ПКУ встановлено виключний перелік підстав недопущення до Проведення перевірки, а саме: не предявлення направлення на проведення перевірки, копії наказу на перевірку чи службових посвідчень осіб зазначених в направленні, або предявлення направлення оформленого з порушенням вимог, встановлених цим пунктом. Також даною нормою встановлено, що відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його Представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на Інших підставах, ніж визначені, не дозволяється. Приймаючи до уваги, що представників ПП «МП Трейд» було ознайомлено з вказаними документами, посилання на недопущення співробітників управління до проведення перевірки є безпідставними та такими, що суперечать матеріалам справи.

Згідно п. 86.5 ст. 86 ПКУ, у разі відмови платника податків або його законних представників від отримання примірника акта (довідки) перевірки чи неможливості його вручення платнику податків або його законним представникам чи особі, яка здійснювала розрахункові операції з будь-яких причин, такий акт або довідка надсилається платнику податків у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень.

Відповідно до п. 58.3 ст. 58 ПКУ, у разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення. Тобто, за аналогією з п.58.3 ст. 58 ПКУ, акт перевірки від 16.12.2014 № 261/20-40-21-02-10/34952938 вважається врученим скаржнику 19.01.2015, тому його висновок щодо порушення контролюючим органом ст. 86 ПКУ є хибним.

На підставі акта від 16.12.2014 № 261/20-40-21-0210/34952938 були винесені рішення: від 03.02.2015 року № 000016/10-20-40-21-02/34952938 про застосування до ПП «МП Трейд» фінансових санкцій у вигляді штрафу в розмірі 251 379,34 грн. за роздрібну торгівлю алкогольними напоями за відсутності ліцензії; від 03.02.2015 року № 000017/10-20-40-21-02/34952938 про застосування ДО ПП «МП Трейд» фінансових санкцій у вигляді штрафу в розмірі 96 983,50 грн. за роздрібну торгівлю тютюновими виробами за відсутності ліцензії; від 03.02.2015 року № 000018/10-20-40-21-02/34952938 про застосування до ПП «МП Трейд» фінансових санкцій у вигляді штрафу в розмірі 125 689, 67 грн. за зберігання роздрібних партій алкогольних напоїв в місці, що не внесено до Єдиного державного реєстру місць зберігання; від 03.02.2015 року № 000019/10-20-40-21-02/34952938 про застосування до ПП «МП Трейд» фінансових санкцій у вигляді штрафу в розмірі 47 991,75 грн. за зберігання роздрібних партій тютюнових виробів у місці, що не внесено до Єдиного державного реєстру місць зберігання .

Не погодившись с прийнятими рішеннями позивач було подано скаргу до ДФС України. За результатами розгляду скарги ДФС України було прийнято рішення від 08.04.2015 року № 7394/6/99-99-10-01-02-15, яким у задоволенні скарги відмовлено.

Відповідно до статті 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» із змінами та доповненнями, роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами може здійснюватися субєктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій. Ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями і тютюновими виробами видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади в містах. Районах, районах у містах Києві та Севастополі за місцем торгівлі субєкта господарювання терміном на один рік і підлягають обовязковій реєстрації в органі доходів і зборів, а у сільській місцевості і в органах місцевого самоврядування за місцем торгівлі субєкта господарювання.

Зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів здійснюється в місцях зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів, внесених до Єдиного реєстру, незалежно від того, кому належить таке місце зберігання, або того, за заявою якого субєкта господарювання таке місце зберігання було внесено до Єдиного реєстру. Внесення даних до Єдиного реєстру проводиться на підставі заяви субєкта господарювання з обовязковим зазначенням місцезнаходження місця зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів, а також: для юридичних осіб найменування, місцезнаходження, коду Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців; для фізичних осіб підприємців Прізвища, імені, по батькові, місця проживання, реєстраційного номера облікової картки платника податків.

Постановою Кабінету Міністрів України від 02.06.2003 року №790 затверджений порядок застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", пунктом 3 якого визначено, що до суб'єктів підприємницької діяльності, винних у вчиненні порушень, застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у розмірах, передбачених статтею 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів".

Пунктом 5 зазначеної вище постанови визначено, що підставою для прийняття рішення про застосування фінансових санкцій є: акт перевірки додержання суб'єктом підприємницької діяльності встановлених законодавством вимог, обов'язкових для виконання під час здійснення оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами, складений органом, що видав ліцензію, у якому зазначається зміст порушення і конкретні порушені норми законодавства; результати проведення органом, який видав ліцензію, іншими органами виконавчої влади в межах їх компетенції перевірок суб'єкта підприємницької діяльності, пов'язаної з виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів; матеріали правоохоронних, податкових та інших органів виконавчої влади щодо недотримання суб'єктами підприємницької діяльності вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів про виробництво та обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» і: із змінами та доповненнями, передбачено, що до субєктів господарювання за порушення норм цього Закону застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі: у разі оптової (включаючи імпорт та експорт) і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим алкогольними напоями та тютюновими виробами без наявності ліцензій 200 відсотків вартості отриманої партії товару але не менше 17000 гривень : зберігання спирту , або алкогольних напоїв , або тютюнових виробів у місцях зберігання , не внесених до Єдиного реєстру 100 відсотків вартості товару, який знаходиться в такому місці зберігання , але не менше 17000 гривень .

Стосовно розбіжності у часі між складанням акту перевірки та прийняттям рішень про застосування фінансових санкцій обумовлена відмовою представників позивача від отримання акту перевірки, його відправлення поштою та очікування повернення поштового відправлення.

Фінансові санкції за порушення вимог ст. 15 Закону № 481 є адміністративно-господарською санкцією. Відповідно до ст. 250 Господарського кодексу України, адміністративно-господарські санкції можуть бути застосовані до субєкта господарювання Протягом шести місяців з дня виявлення порушення, але не пізніш як через один рік з дня порушення цим субєктом встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, крім випадків, передбачених законом, однак, дія цієї статті не поширюється на штрафні санкції, розмір і порядок стягнення яких визначені ПКУ та іншими законами, контроль за дотриманням яких покладено на органи доходів і зборів. Приймаючи до уваги, що Законом № 481 та Порядком застосування фінансових санкцій передбачених ч. 2 ст. 17 Закону, який затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 02.06.2003 № 790, не встановлено строки для винесення рішень про застосування фінансових санкцій, в даному випадку підлягає застосуванню загальний строк давності встановлений ст. 102 ПКУ. Таким чином, строк застосування фінансових санкцій за порушення вимог законодавства в сфері обігу алкогольних напоїв та тютюнових виробів дорівнює 1095 днів з дня виявлення порушення, тому посилання скаржника на нібито недотримання при застосуванні фінансових санкцій положень п. 86.8 ст. 86 ПКУ є безпідставним.

Отже, притягнення суб'єкта господарювання до відповідальності шляхом накладення відповідним рішенням штрафу - є одним із способів здійснення контролюючим органом заходів, спрямованих на запобігання порушень законодавства у сфері виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Підпунктом 20.1.19 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України передбачено, що контролюючі органи мають право застосовувати до платників податків передбачені законом фінансові (штрафні) санкції (штрафи) за порушення податкового чи іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи; стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобовязань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом та іншими законами України; стягувати суми недоїмки із сплати єдиного внеску; стягувати суми простроченої заборгованості суб"єктів господарювання перед державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) за кредитами (позиками), залученими державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) або під державні (місцеві) гарантії, а також за кредитами із бюджету в порядку, визначеному цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Отже, аналіз норм чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, та встановлені судом обставини у справі дають підстави для висновку про правомірність рішення відповідача від 03.02.2015 року № 000016/10-20-40-21-02/34952938; від 03.02.2015 року № 000017/10-20-40-21-02/34952938; від 03.02.2015 року № 000018/10-20-40-21-02/34952938; від 03.02.2015 року № 000019/10-20-40-21-02/34952938. до Приватного підприємства "МП ТРЕЙД", тобто, прийняття його на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відтак, позовні вимоги Приватного підприємства "МП ТРЕЙД" є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст.159-163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову Приватного підприємства "МП ТРЕЙД" до Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області про визнання незаконними та скасування рішень - відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 08 вересня 2015 року.

Суддя Мельников Р.В.