Справа № 802/2814/15-а
Суддя: Богоніс Михайло Богданович
Дата ухвалення: 2015-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

25 вересня 2015 р. Справа № 802/2814/15-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі судді Богоноса М.Б., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом: управління Пенсійного фонду України у Бершадському районі Вінницької області

до: фізичної особи - підприємця ОСОБА_1

про: стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ:

25 серпня 2015 року до Вінницького окружного адміністративного суду звернулось управління Пенсійного фонду України у Бершадському районі Вінницької області (далі - УПФ України у Бершадському районі) з адміністративним позовом до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1Г.) про стягнення заборгованості.

Позов мотивовано тим, що за відповідачем рахується заборгованість в сумі 1423,20 грн. зі сплати внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду, що є цільовим загальнообовязковим платежем. Оскільки вказана заборгованість відповідачем в добровільному порядку не сплачена, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Представник позивача в судове засідання не зявився, однак надав суду заяву за вх. №27688 від 25 вересня 2015 року, в якій просив розгляд справи провести без його участі.

Відповідач в судове засідання також не зявився, однак надав суду заяву за вх. №27133 від 22 вересня 2015 року, в якій просив розгляд справи провести за його відсутності. Крім того, відповідач подав до суду письмові заперечення на адміністративний позов, в яких зазначив, що позовні вимоги не визнає та просить суд відмовити у їх задоволенні. Як на підставу для відмови в задоволенні позовних вимог, зіслався на пропущення УПФ України у Бершадському районі строків звернення до адміністративного суду з позовом, що передбачені у ст. 99 КАС України. Також, відповідач зазначив, що не отримував вимогу УПФ України у Бершадському районі про сплату заборгованості зі сплати внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування, таким чином, був позбавлений права на узгодження суми заборгованості або її оскарження у судовому порядку.

Пунктом 6 статі 128 КАС України визначено, що якщо немає перешкод для розгляду справи в судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта. З огляду на вказане, суд дійшов висновку про наявність підстав для розгляду справи в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступного.

Відповідач має заборгованість перед управлінням Пенсійного фонду України у Бершадському районі по сплаті страхових внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування за 2010 рік в сумі 1423,20 грн., що підтверджується повідомленням-розрахунком (а.с.5).

У зв'язку з набранням чинності з 1 січня 2011 року Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 року № 2464-VI (далі - Закон №2464), абзацом 5 ч.7 Прикінцевих та перехідних положень Розділу VIII Закону 2464 передбачено, що стягнення заборгованості із сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 1 січня 2011 року, в тому числі страхових внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011 року не настав, здійснюється фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування відповідно до законодавства, що діяло на момент виникнення такої заборгованості або застосування штрафних санкцій.

Відповідно до абзацу 6 ч.7 Прикінцевих та перехідних положень Розділу VIII Закону №2464 на період до повного стягнення заборгованості із сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 1 січня 2011 року, в тому числі нарахованих внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011 року не настав, та відповідних штрафних санкцій за фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування зберігаються повноваження щодо контролю за правильністю нарахування, своєчасністю сплати страхових внесків, застосування фінансових санкцій, якими вони були наділені до набрання чинності цим Законом.

Так, ст. 1 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" передбачено, що страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обовязкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообовязкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше, надходження від сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообовязкове державне пенсійне страхування.

Статтею 15 вказаного Закону чинної на момент виникнення спірних правовідносин передбачено, що платниками внесків є роботодавці, підприємства, установи і організації, створені відповідно до законодавства України, незалежно від форм власності, виду діяльності та господарювання, обєднання громадян, профспілки, політичні партії, фізичні особи-субєкти підприємницької діяльності та інші особи (включаючи юридичних та фізичних осіб-субєктів підприємницької діяльності, що обрали особливий спосіб оподаткування - фіксований податок, єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок, придбали спеціальний торговий патент), які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством або за договорами цивільно-правового характеру.

Згідно з ч. 6 ст. 20 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" страхувальники зобовязані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше, ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду.

Відповідно ч. 2 ст. 106 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування", що діяла на момент виникнення спірних правовідносин, суми страхових внесків своєчасно не нараховані та/або не сплачені страхувальниками у строки, визначені ст. 20 цього Закону, в тому числі обчислені територіальними органами Пенсійного фонду у випадках, передбачених ч. 3 ст. 20 цього Закону, вважаються простроченою заборгованістю із сплати страхових внесків (недоїмкою).

В силу, ч. 3 ст. 106 Закону, територіальні органи Пенсійного фонду за формою і у строки визначені правлінням Пенсійного фонду, надсилають страхувальникам, які мають недоїмку, вимогу про її сплату. Протягом десяти днів із дня одержання вимоги про сплату недоїмки страхувальник зобовязаний сплатити суми недоїмки та суми фінансових санкцій.

Відповідачу направлялась вимога № Ф-1278 від 11 лютого 2011 року на суму 1423,20 грн. про сплату боргу, що утворився за 2010 рік. Дана вимога надсилалась боржнику рекомендованим листом з повідомленням, однак заборгованість залишилась не погашеною. (а.с.6).

Суд критично оцінює доводи відповідача, що викладені у письмових запереченнях, про неотримання вимоги УПФ України у Бершадському районі про сплату заборгованості, оскільки в матеріалах справи наявне повідомлення про вручення поштового відправлення, яке підтверджує факт отримання поштового відправлення ОСОБА_1 особисто, дата отримання 16.02.2011 року (а.с. 6). Крім того, суд звертає увагу, що від моменту отримання листа (16.02.2011 року) до моменту звернення позивача із цим позовом до суду відповідач не був позбавлений можливості звернутися до УПФ України у Бершадському з метою отримання інформації про підстави виникнення заборгованості, а у випадку незгоди із такою, міг розпочати процедуру оскарження суми боргу у визначеному порядку.

Суд наголошує, що відповідно до ч. 15 ст. 106 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" строк давності щодо стягнення недоїмки, пені та штрафів не застосовується. Тому, доводи відповідача щодо пропущення УПФ України у Бершадському районі строків звернення до адміністративного суду з позовом, що передбачені у ст. 99 КАС України є безпідставними.

З урахуванням викладеного, та беручи до уваги досліджені матеріали справи, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню відповідно до чинного законодавства та в межах заявлених вимог в сумі 1423,20 грн.

Оскільки спір вирішено на користь субєкта владних повноважень, а також за відсутності витрат позивача - суб'єкта владних повноважень, повязаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, судові витрати (судовий збір) стягненню з відповідача не підлягають.

Керуючись ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

адміністративний позов задовольнити повністю.

Стягнути з фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, код ДРФО НОМЕР_1) на користь управління Пенсійного фонду України у Бершадському районі Вінницької області () заборгованість зі сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування в сумі 1423,20 грн (одна тисяча чотириста двадцять три гривні двадцять копійок)

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Богоніс Михайло Богданович