Справа № 46/118-А
Суддя: Ланченко Л.В.
Дата ухвалення: 2015-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 вересня 2015 року м. Київ К/9991/37455/12

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

головуючого Ланченко Л.В.

суддів Пилипчук Н.Г.

Цвіркуна Ю.І.

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу

Державної податкової інспекції у Печерському районі м. Києва Державної податкової служби

на постанову Господарського суду м. Києва від 11.10.2011 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 24.05.2012

у справі № 46/118-А

за позовом Державної податкової інспекції у Печерському районі м. Києва

до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю «Мультимодальна транспортна компанія»

2. Товариства з обмеженою відповідальністю «Агротехснаб»

про визнання договору недійсним,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою Господарського суду м.Києва від 11.10.2011 в задоволенні позовних вимог ДПІ у Печерському районі м.Києва ДПС про визнання недійсним договору, укладеного між ТОВ «Мультимодальна транспортна компанія» та ТОВ «Агротехснаб» на підставі ст.49 ЦК України та зобов?язання ТОВ «Агротехснаб» повернути на користь ТОВ «Мультимодальна транспортна компанія» сплачені згідно договору кошти в розмірі 22180 грн. та стягнути з останнього доход держбюджету зазначену суму, відмовлено.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 24.05.2012 постанову Господарського суду м.Києва від 11.10.2011 скасовано в частині відмови в задоволенні позову про визнання недійсним договору, з закриттям провадження у справі в цій частині. В іншій постанову суду першої інстанції залишено без змін.

У справі відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою позивача, у якій ставиться питання про скасування рішення суду першої та апеляційної інстанції та прийняття нового про відмову в позові, з підстав невірного застосування норм матеріального права.

Перевіривши під час попереднього судового засідання повноту встановлення обставин справи та правильність їх юридичної оцінки в судових рішеннях, в межах доводів касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 12.05.2003 між ТОВ «Мультимодальна транспортна компанія» та ТОВ «Агротехснаб» було укладено договір поставки №12/053А, за яким ТОВ «Агротехснаб» надає ТОВ «Мультимодальна транспортна компанія» послуги по підготовці рухомого складу для транспортування вантажів, виконання якого обома сторонами документально підтверджено.

Судами не прийнято доводи позивача, що вищезазначена угода укладена з метою, завідомо суперечною інтересам держави і суспільства, з підстав визнання судом недійсними установчих документів ТОВ «Агротехснаб», оскільки для визнання угоди недійсною необхідно встановлювати наявність обставин, з якими закон пов'язує визнання угоди недійсною. Наявність рішення суду про визнання недійсними установчих документів ТОВ «Агротехснаб» не звільняє позивача від необхідності доведення у суді наявності у останнього умислу на укладення угоди, що суперечить інтересам держави і суспільства, оскільки предметом дослідження у цивільній справі була, зокрема, відповідність установчих документів вимогам чинного законодавства.

Юридичним наслідком визнання установчих документів підприємства недійсними мало бути скасування державної реєстрації підприємства та здійснення ліквідаційної процедури, під час якої вирішуються питання про задоволення вимог кредиторів, у тому числі держави. Сам факт визнання установчих документів недійсними не тягне за собою недійсність всіх угод, укладених з моменту його державної реєстрації і до моменту виключення з державного реєстру.

З огляду на викладене, суди дійшли висновку, що позивачем не надано доказів, що укладаючи угоду, сторони діяли з метою, яка суперечила інтересам держави та суспільства, за непідтвердження наявності у відповідачів податкових зобов'язань або податкового боргу, що виникли внаслідок виконання саме спірного договору, чи обвинувального вироку, який набрав законної сили, що підтверджував би факт ухилення від сплати податків конкретними посадовими особами відповідачів.

Крім того, судами попередніх інстанцій правильно зазначено, що на момент звернення до суду з даним позовом та ухвалення судових рішень у справі, ЦК України (в редакції 1963 р.), стаття 49 якого встановлювала, зокрема, конфіскаційні санкції за укладення угод з метою завідомо суперечною інтересам держави та суспільства, не діяв.

Цивільний кодекс України, який набрав чинності з 01.01.2004, серед правових наслідків вчинення правочину, який порушує публічний порядок, не містить санкцій аналогічних тим, які були встановлені ст.49 ЦК України (в редакції 1963 р.).

За змістом ч.2 ст.5 ЦК України Кодекс має зворотну дію у часі у випадках, коли він пом'якшує або скасовує відповідальність особи.

Господарський кодекс України, що набрав чинності з 1 січня 2004 року, містить норми, які за предметом регулювання та встановленими санкціями відповідають положенням статті 49 ЦК України (в редакції 1963 р.). Однак відповідно до пункту 5 розділу ІХ Прикінцевих положень останнього щодо відповідальності за порушення правил здійснення господарської діяльності застосовується в разі, якщо такі порушення були вчинені після набрання чинності цими положеннями. Положення Господарського кодексу України щодо відповідальності учасників господарських відносин, застосовуються в разі, якщо вони пом'якшують відповідальність за вказані порушення.

Таким чином, вимоги про визнання недійсною угоди, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства на підставі статті 49 ЦК України (в редакції 1963 р.), не можуть бути предметом позову після 1 січня 2004 року.

Органи державної податкової служби, вказані в абзаці 1 статті 10 Закону України «Про державну податкову службу в Україні», можуть на підставі пункту 11 цієї статті звертатись до судів із позовами про стягнення в доход держави коштів, одержаних за правочинами, вчиненими з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, посилаючись на їхню нікчемність. Висновок суду стосовно нікчемності правочину має бути викладений у мотивувальній, а не в резолютивній частині судового рішення.

Тому позови податкових органів про визнання такого правочину (угоди, господарського зобов'язання) недійсним судовому розгляду не підлягають.

Враховуючи викладене, суд касаційної інстанції погоджується з висновками суду апеляційної інстанції, що провадження у справі щодо розгляду вимог про визнання угоди недійсною, як такої, що суперечить інтересам держави і суспільства, підлягає закриттю, а в іншій частині висновки суду першої інстанції про наявність підстав для відмови в позові є правильними.

Керуючись ст. ст. 220-1, 223, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Печерському районі м. Києва Державної податкової служби залишити без задоволення, а постанову Господарського суду м. Києва від 11.10.2011 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 24.05.2012 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі. Заява про перегляд судового рішення в адміністративній справі може бути подана з підстав, в порядку та у строки встановлені ст.ст.236-239№ КАС України безпосередньо до Верховного Суду України.

Головуючий Л.В.Ланченко

Судді Н.Г.Пилипчук

Ю.І.Цвіркун