Справа № 809/2783/15
Суддя: Григорук О.Б.
Дата ухвалення: 2015-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" вересня 2015 р. Справа № 809/2783/15

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

Судді Григорука О.Б.

при секретарі Пиріг Х.І.

за участю: представників позивача - ОСОБА_1, ОСОБА_2, представників відповідача - ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом:

ТОВ "Станіславська теплоенергетична компанія"

до відповідача: Державної податкової інспекції у м. Івано-Франківську Головного управління ДФС в Івано-Франківській області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень №, №, НОМЕР_1 від 02.07.2015,-

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Станіславська теплоенергетична компанія» звернулося до суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у м. Івано-Франківську про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень №, №, № від 02.07.2015 року.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач, за наслідками проведеної перевірки, в порушення положень Податкового кодексу України помилково дійшов висновку щодо заниження сум податку на додану вартість за вересень 2014 року, про завищення сум залишку від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування зараховується до складу податкового кредиту за грудень 2014 року на суму 1799375,00 грн., та завищення від»ємного значення обєкта оподаткування податком на прибуток за 2014 рік, без врахування факту реальності здійснення операцій та наявності первинних документів, які їх підтверджують. Вважає, що податкові повідомлення-№, №, № від 02.07.2015, які прийняті за результатами перевірки є протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з мотивів зазначених в позовній заяві, суду пояснили, що господарські операції між позивачем та контрагентом постачальником ТОВ «Ресурс Метал» фактично мали місце, останнім поставлено товарно-матеріальні цінності, які використовуються позивачем для здійснення своєї господарської діяльності, здійснено розрахунок з контрагентом за поставленні ТМЦ.

Відповідач позовні вимоги не визнав, його представником суду надано письмове заперечення проти заявлених вимог (а.с.155-159), мотивоване тим, що контрагент позивача на час проведення перевірки відсутній за своїм місцезнаходженням, крім того, у позивача відсутні належним чином оформлені товарно-транспортні накладні на доставку йому товару, а тому обліковані ним господарські операції не спрямовані на реальне настання наслідків.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення представників позивача, відповідача, дослідивши докази, суд встановив наступне.

ТОВ «Станіславська теплоенергетична компанія» зареєстроване як юридична особа 05.04.2012 та взято на податковий облік 06.04.2012 в ДПІ в м. Івано-Франківську.

Згідно свідоцтва про реєстрацію платника ПДВ від 30.05.2012 №200049223 позивач зареєстрований платником податку на додану вартість, що висвітлено в акті перевірки та не заперечується сторонами.

В період з 27.04.2015 по 11.06.2015 відповідачем проведена планова виїзна перевірка ТОВ Станіславська теплоенергетична компанія з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, дотримання вимог валютного та іншого законодавства за період з 06.04.2012 р. по 31.12.2014.

За наслідками проведеної перевірки відповідачем 18 червня 2015 року складено акт №2658/09-15-22-02/38162272 (т. І, а. с. 43-100).

Висновками проведеної перевірки відповідач встановив порушення позивачем:

- п. 198.1, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 та п. 201.4, п. 201.5, п. 201.6, п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», пп. 1.2 п. 1, пп. 2.1, пп. 2.4, пп. 2.5 п. 5 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, що призвело до заниження суми податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету за вересень 2014 року на суму 186951,00 грн.;

- п. 198.1, п.198.3, п. 198.6 ст. 198 та п. 201.4, п. 201.5, п. 201.6, п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, пп. 1.2 п. 1, пп. 2.1, пп. 2.4, пп. 2.5 п. 5 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, що призвело до завищення суми залишку від»ємного значення, який після бюджетного відшкодування зараховується до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (рядок 24 декларації) за грудень 2014 року на суму 172923,00 грн.;

- пп. 14.1.11, пп. 14.1.27 п. 14.1, п. 44.6 ст. 44, пп. 135.5.4 п. 135.5 ст. 135, пп. 138.1.1 п. 138.1, п. 138.2, п. 138.4, п. 138.6 ст. 138, пп. 139.1.9, пп. 139.1.11 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України, в результаті чого встановлено завищення від»ємного значення обєкта оподаткування податком на прибуток за 2014 рік на суму 1799375, 00 грн.

За результатами перевірки, на підставі вищезгаданого акту податковим органом прийнято податкові повідомлення рішення: № від 02.07.2015, яким позивачу визначено суму грошового зобовязання за платежем податок на додану вартість в розмірі 233689, 00 грн., в тому числі 186951,00грн. за основним платежем, 46738,00 грн. за штрафними санкціями; № від 02.07.2015 року, яким позивачу зменшено розмір від»ємного значення суми податку на додану вартість в розмірі 172923,00 грн.; № від 02.07.2015, яким позивачу зменшено суму від'ємного значення обєкта оподаткування податком на прибуток в розмірі 1799375,00 грн.

Досліджуючи фактичність проведених господарських операцій та їх звязок з господарською діяльністю позивача, формування витрат та визначення податкового кредиту з податку на додану вартість судом встановлено наступне.

Висновки податкового органу про наявність вказаних порушень ґрунтуються на тому, що відповідачем під час проведення вищевказаної перевірки встановлено, що контрагент позивача ТОВ «Ресурс Метал»: на час проведення перевірки відсутній за своїм місцезнаходженням, у позивача відсутні належним чином оформлені товарно-транспортні накладні на доставку йому контрагентом товару. Податковий орган дійшов висновку про встановлену «дефектність» первинних документів, а також встановлену відсутність фактів щодо участі посадових осіб підприємств в операціях купівлі-продажу товару, первинними документами не підтверджено фактичну поставку товару від ТОВ «Ресурс Метал» до ТОВ «Станіславська теплоенергетична компанія», у посадових осіб підприємства відсутні будь-які правові підстави щодо бухгалтерського та податкового обліку операцій з придбання товарів у ТОВ «Ресурс Метал» в сумі 2159244,00 грн., в т.ч. ПДВ 359874,00 грн.

Статтею 1 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні визначено, що первинний документ це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобовязань, власному капіталі підприємства.

Частиною 1 статті 9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні встановлено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Сплачені в ціні товару (послуг) суми податку на додану вартість для визначення податкового кредиту мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Згідно укладеного між позивачем та ТОВ Ресурс Метал договору поставки №251/20013 від 03.12.2013 останнім здійснено поставки позивачу товарів (лист, трійник, труба, арматура, електроди, швелер, перехід, відвід).

Фактичне здійснення проведених операцій позивача із ТОВ «Ресурс Метал» досліджувалось особами, які здійснювали перевірку, встановлено наявність видаткових накладних, податкових накладних, товарно-транспортних накладних, проведення відповідної оплати за товар. Вказані обставини описано в акті перевірки від 18.06.2015 р. №2658/09-15-22-02/38162272 (т. 1, а. с. 48-51).

Крім цього, за ініціативою платника податків у відповідності до наказу №76 від 08.06.2015 (т. 1, а.с. 233) проведено інвентаризацію запасів (виробничих запасів, малоцінних та швидкозношуваних предметів, готової продукції, товарів) у присутності ревізорів-інспекторів, які здійснювали перевірку. Результати інвентаризації затверджено у відповідності до протоколу засідання інвентаризаційної комісії №1 від 11 червня 2015 (т. 1, а.с. 234). Згідно інвентаризаційного опису встановлено наявність товарів, які були предметом поставки у відповідності до договору поставки №251/20013 від 03.12.2013 (т. 1, а.с. 235-241). Таким чином, позивачем здійснено облік поставленої продукції на основному складі, наявність товару підтверджено вказаним інвентаризаційним описом, а використаний товар у господарській діяльності позивача актами списання (т.1, а. с. 242-253, т. 2 а. с. 1-68).

В судовому засіданні представники відповідача посилались на неможливість встановити чи вказаний товар постачався саме ТОВ «Ресурс Метал». Однак, заперечуючи факт здійснення поставки контрагентом позивача згідно укладеного договору, відповідачем не надано доказів, які б спростовували чи ставили під сумнів доводи позивача про поставку вказаного товару контрагентом або доказів постачання вказаного товару іншими особами.

При цьому, слід зазначити, що з врахуванням принципу презумпції добросовісності платника податків, податковим органом не надано доказів, які б спростували дійсність чи повноту наданої платником податків звітності, а висновки податкового органу, які стали підставою для винесення спірних податкових повідомлень-рішень, будуються на припущеннях і не підтверджуються належними та допустимим доказами.

Як встановлено судом та не заперечувалося відповідачем первинні документи надані до перевірки містили всі необхідні реквізити, визначені пунктом 2 статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні".

Посилання відповідача в акті перевірки та під час судового розгляду на невідповідність копій товарно-транспортних накладних, згідно яких відбувалось доставка товару, а також пояснення власників та водіїв транспортних засобів, які заперечили факт здійснення перевезень, свідчать про неналежне оформлення таких накладних особою, що їх склала, а також про можливу недостовірність даних внесених до них. Однак, слід зауважити, що згідно змісту вказаних товарно-транспортних накладних, які містяться в матеріалах справи (т. 1 а. с. 136-144), позивач жодних дій щодо їх складання чи їх використання не вчиняв, оскільки вантажовідправником та перевізником товару у них визначено ТОВ «Ресурси Метал».

В матеріалах справи містяться належним чином оформлені видаткові накладні, які були представлені особам, які здійснювали перевірку (т.1 а. с. 127-135). Видаткова накладна - це первинний бухгалтерський документ, за допомогою якого субєкт господарської діяльності може здійснити реалізацію готової продукції та товарів, матеріалів та основних засобів, відвантажити товари на комісію та надати послуги, складення якого передбачено статтею 9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні.

Як наслідок, наявність у позивача видаткових накладних на поставлений товар є документальним підтвердженням відвантаження позивачу постачальниками придбаних матеріальних цінностей. Наявність видаткових накладних, в сукупності з іншими дослідженими доказами підтверджує факти поставок товарів позивачу. Крім того, обовязок оформлення товарно-транспортної накладної покладено на постачальника вантажу (перевізника), а не на одержувача товару, яким у даному випадку є позивач.

Суд зазначає, що за доведеності порушень контрагентом позивача при складанні товарно-транспортних накладних, є безпідставним покладення відповідальності за такі порушення на позивача, оскільки вказані дії знаходились поза межами впливу ТОВ «Станіславська теплоенергетична компанія», а фізичні особи, пояснення яких містяться в матеріалах справи в жодних правовідносинах із позивачем не перебували.

Щодо правомірності прийнятого податкового повідомлення-рішення № НОМЕР_2 від 02.07.2015, яким позивачу зменшено суму від'ємного значення обєкта оподаткування податком на прибуток в розмірі 1799375,00 грн., суд зазначає наступне.

Згідно п.138.1 ст.138 Податкового кодексу України витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6-138.9, підпунктами 138.10.2-138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті: інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу; крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

Підпунктом 138.1.1 п.138.1 ст.138 Податкового кодексу України встановлено, що витрати операційної діяльності включають: собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об'єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2-140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку.

У відповідності до п.138.2 ст.138 Податкового кодексу України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Згідно п.138.4 ст.138 Податкового кодексу України витрати, що формують собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг, крім нерозподільних постійних загальновиробничих витрат, які включаються до складу собівартості реалізованої продукції в періоді їх виникнення, визнаються витратами того звітного періоду, в якому визнано доходи від реалізації таких товарів, виконаних робіт, наданих послуг. При цьому п.138.6 вказаної норми Кодексу передбачено, що собівартість придбаних та реалізованих товарів формується відповідно до ціни їх придбання з урахуванням ввізного мита і витрат на доставку та доведення до стану, придатного для продажу.

Як зазначалось вище, необхідні первинні документи в позивача наявні та були представлені для перевірки, а отже відсутні підстави для зменшення валових витрат у зв'язку із їх не підтвердженням первинними документами.

Таким чином на підставі вищевикладеного суд вважає, що висновки податкового органу щодо ненастання правових наслідків за господарськими операціями між ТОВ «Станіславська теплоенергетична компанія» та ТОВ «Ресурси Метал» є необґрунтованими.

На підставі вищенаведеного, суд дійшов до висновку про правомірність включення позивачем до складу витрат, в спірному періоді в розрізі із понесеними витратами на виконання господарських операцій із ТОВ «Ресурси Метал», оскільки товари, які поставлені контрагентом, отримані із метою забезпечення здійснення господарської діяльності позивача.

За таких обставин податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_2 від 02.07.2015 є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо правомірності прийнятих податкових повідомлень-рішень № від 02.07.2015, яким позивачу визначено суму грошового зобовязання за платежем податок на додану вартість в розмірі 233689, 00 грн. та № від 02.07.2015 року, яким позивачу зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість в розмірі 172923,00 грн., слід зазначити наступне.

Судом встановлено, що контрагент позивача, станом на момент здійснення операцій, згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців був зареєстрований як юридична особа, основним видом діяльності якого визначено «46.72 Оптова торгівля металами та металевими рудами» (т. 1. а. с. 116). Як платник податку на додану вартість позивач зареєстрований у відповідності до свідоцтва про реєстрацію платника податку на додану вартість (т. 1, а. с. 117), а тому останній був вправі видавати податкові накладні на підтвердження вчинення господарських операцій.

На підтвердження підставності формування податкового кредиту суду надано належним чином оформлені податкові накладні № 68 від 09.10.2013, №45 від 07.08.2014, №217 від 29.05.2014, №91 від 10.09.2014, № 117 від 20.05.2014, №165 від 29.10.2014, №242 від 30.04.2014, №143 від 27.09.2013, №155 від 18.12.2013 (т. 1 а. с. 118-126).

Підпунктом 14.1.181 п.14.1. ст.14 Податкового кодексу України визначено, що податковим кредитом є сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобовязання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

У відповідності до приписів п.198.1 ст.198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів та послуг. Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулась раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Відповідно до п.198.6 вищевказаної норми Податкового кодексу України не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів(послуг), не підтверджені податковими накладними або оформленні з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).

Оскільки при розгляді справи податковим органом не доведено обставини, на які він посилався, а реальність господарських операцій позивача із ТОВ «Ресурси Метал» не спростована, позивачем правомірно у відповідності до вищезгаданих приписів законодавства включено до складу податкового кредиту суми податку на додану вартість при наявності належним чином оформлених податкових накладних. Вказані суми обчислені із вартості послуг, придбання та використання яких у межах господарської діяльності позивачем доведено.

З врахуванням наведеного, податковим органом не доведено правомірність зменшення розміру від'ємного значення суми податку на додану вартість у сумі 172923,00 грн. та визначення грошового зобовязання за платежем податок на додану вартість в розмірі 233689, 00 грн., а податкові повідомлення-рішення № від 02.07.2015 та № від 02.07.2015 року є протиправним та підлягає скасуванню.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «Станіславська теплоенергетична компанія» є такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

На підставі ст. 124 Конституції України, керуючись ст. ст. 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення Державної податкової інспекції у м. Івано-Франківську Головного управління ДФС в Івано-Франківській області №, №, НОМЕР_1 від 02.07.2015.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ТОВ "Станіславська теплоенергетична компанія", код 38162272, сплачений судовий збір у сумі 4872 (чотири тисячі вісімсот сімдесят дві ) грн. 00 коп.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя: Григорук О.Б.

Постанова складена в повному обсязі 18.09.2015 року.