Справа № 826/8346/15
Суддя: Шулежко В.П.
Дата ухвалення: 2015-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

11 вересня 2015 року № 826/8346/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: головуючого судді Шулежка В.П., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління ДФС у м. Києві до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Актив-Банк» Шевченко О.В., за участю третьої особи - Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, про визнання протиправною бездіяльності та визнання позивача кредитором,

В С Т А Н О В И В:

З позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва звернулась Державна податкова інспекція у Подільському районі Головного управління ДФС у м. Києві (далі - ДПІ у Подільському районі ГУ ДФС у м. Києві) до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Актив-Банк» Шевченко О.В. (далі - Уповноважена особа Фонду), в якому просить:

визнати протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду щодо складання реєстру акцептованих вимог кредиторів без включення до нього позивача;

визнати позивача кредитором ПАТ «КБ «Актив-Банк» із майновими вимогами на суму 1715623,32 грн. з ПДВ та ЄСВ та зобов'язати Уповноважену особу Фонду включити їх до реєстру акцептованих вимог кредиторів (внести зміни до нього) та перерахувати їх до бюджету.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити позов у повному обсязі.

Відповідач звернувся до суду з запереченнями, в яких просив відмовити у задоволенні позову та розглядати справу за його відсутності.

Представник третьої особи у судовому засіданні заперечував проти позову, просив відмовити у його задоволенні.

З огляду на викладене, адміністративна справа відповідно до ч.ч. 4, 6 ст. 128 КАС України розглядається у порядку письмового провадження на підставі наявних у ній доказів.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

24.12.2014 на підставі постанови Правління Національного банку України від 23.12.2014 № 838 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Актив-Банк» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 158 про початок процедури ліквідації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію у ПАТ «КБ «Актив-Банк» Шевченка О.В.

Як вбачається з матеріалів справи, повідомлення про ліквідацію ПАТ «КБ «Актив-Банк» розміщено у газеті «Голос України» за 27.12.2014 № 251 (6001).

26.02.2015 позивач звернувся до відповідача з заявою від 24.02.2015 № 2637/10/26-56-10-05 про визнання кредитором, в якій просив визнати ДПІ у Подільському районі ГУ ДФС у м. Києві кредитором ПАТ «КБ «Актив-Банк» з майновими вимогами на суму 1715623,32 грн. з ПДВ та ЄСВ та перерахувати їх до бюджету.

Листом від 10.03.2015 вих. № 698/11 відповідач, з посиланням на ч. 2 ст. 45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», повідомив позивачу про відмову в задоволенні кредиторських вимог до ПАТ «КБ «Актив-Банк» на загальну суму 1715623,32 грн. на підставі ч. 1 ст. 49 названого Закону, а саме: у зв'язку з подачею вимог з пропуском встановленого чинним законодавством строку.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України; суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 1 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, визначено, що цим Законом встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.

Метою цього Закону є захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків (ч. 2 ст. 1 названого Закону).

Отже, Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальним у спірних правовідносинах, тому всі інші закони України можуть застосовуватись до правовідносин з ПАТ «КБ «Актив-Банк», лише в тій частині, що не суперечить положенням спеціального закону.

За змістом ч. 7 ст. 38 вказаного Закону протягом 30 днів з дня початку тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов'язана провести інвентаризацію банківських активів і зобов'язань. Під час інвентаризації перевіряється наявність і відповідність балансової вартості фактичній вартості таких активів та зобов'язань неплатоспроможного банку: заборгованості за зобов'язаннями банку перед кредиторами.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» уповноважена особа Фонду з дня свого призначення здійснює такі повноваження: складає реєстр акцептованих вимог кредиторів (вносить зміни до нього) та здійснює заходи щодо задоволення вимог кредиторів.

Частинами 2 та 5 ст. 45 названого Закону передбачено, що Фонд здійснює опублікування відомостей про ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду у газетах «Урядовий кур'єр» або «Голос України» не пізніше ніж через сім днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду кредитори мають право заявити уповноваженій особі Фонду про свої вимоги до банку. Вимоги фізичних осіб-вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами не заявляються.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» уповноважена особа Фонду припиняє приймання вимог кредиторів після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону. Будь-які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними, крім вимог вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами. Протягом 90 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону уповноважена особа Фонду здійснює такі заходи: 1) визначає суму заборгованості кожному кредитору та відносить вимоги до певної черги погашення; 2) відхиляє вимоги в разі їх не підтвердження фактичними даними, що містяться у розпорядженні уповноваженої особи Фонду, та, у разі потреби, заявляє в установленому законодавством порядку заперечення за заявленими до банку вимогами кредиторів; 3) складає реєстр акцептованих вимог кредиторів відповідно до вимог, встановлених нормативно-правовими актами Фонду.

Згідно з ч. 4 ст. 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» будь-які спори щодо акцептування вимог кредиторів підлягають вирішенню у судовому порядку. Судове провадження щодо таких вимог не припиняє перебіг ліквідаційної процедури.

Судом не приймається до уваги посилання позивача на те, що Уповноважена особа Фонду достеменно знаючи про наявність у ПАТ «КБ «Актив-Банк» податкового боргу перед бюджетом не вжила жодних належних до її компетенції заходів з метою складання реєстру акцептованих вимог кредиторів з включенням до нього позивача, оскільки відповідач повинен діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, зокрема, зазначеними нормами Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» в імперативному порядку передбачено формування реєстру кредиторів, а саме: виключно на підставі письмових заяв про визнання їх кредиторських вимог, а також чітко встановлено строки подачі таких заяв.

Водночас, з огляду на те, що відомості про ліквідацію ПАТ «КБ «Актив-Банк» та призначення уповноваженої особи Фонду опубліковано 27.12.2014 в газеті «Голос України» № 251 (6001), останнім днем в силу вимог ч. 1 ст. 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» для прийняття уповноваженою особою Фонду вимог кредиторів до ПАТ «КБ «Актив-Банк» є 26.01.2015 та, відповідно, будь-які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до Уповноваженої особи Фонду з заявою про визнання кредитором 26.02.2015, що не заперечувалось останнім, тобто позивач звернувся до відповідача з такою заявою поза межами 30 днів з дня опублікування відомостей відповідно до ч. 2 ст. 45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», у зв'язку з чим суд приходить до висновку, що позивач пропустив встановлений чинним законодавством строк для пред'явлення вказаних вимог та такі вимоги позивача в силу положень ч. 1 ст. 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» вважаються погашеними.

За таких умов, за висновком суду позовна вимога про визнання протиправною бездіяльності Уповноваженої особи Фонду щодо складання реєстру акцептованих вимог кредиторів без включення до нього позивача задоволенню не підлягає.

В той же час, згідно Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

При цьому, з огляду на положення ст. 2 КАС України щодо компетенції адміністративного суду останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які Конституцією України віднесені до компетенції цього органу державної влади. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Вищого адміністративного суду України 21.10.2010 № П-278/10.

Отже, адміністративний суд, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, виконуючи завдання адміністративного судочинства щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення), передбаченим ч. 3 ст. 2 КАС України, критеріям, не втручається та не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Аналіз норм КАС України свідчить про те, що завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень, оскільки ключовим його завданням є здійснення правосуддя.

З огляду на зазначене, виконання повноважень, які покладені на Уповноважену особу Фонду, в тому числі щодо включення тих чи інших кредиторів до реєстру акцептованих вимог кредиторів, за своєю правовою природою, є його виключною компетенцією (дискреційними повноваженнями), тобто втручання в таку діяльність є формою втручання в дискреційні повноваження наведеної посадової особи та виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

Враховуючи викладене у сукупності, у суду відсутні належні правові підстави для визнання позивача кредитором ПАТ «КБ «Актив-Банк» із майновими вимогами на суму 1715623,32 грн. з ПДВ та ЄСВ та для зобов'язання Уповноваженої особи Фонду включити їх до реєстру акцептованих вимог кредиторів (внести зміни до нього) та перерахувати їх до бюджету.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Позивач достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його позовні вимоги, суду не надав.

Натомість відповідач довів суду відсутність протиправних дій зі свого боку.

За таких обставин позовні вимоги визнаються судом необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 94, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління ДФС у м. Києві відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі до Окружного адміністративного суду міста Києва апеляційної скарги на постанову протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до Київського апеляційного адміністративного суду.

Якщо апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений ст. 186 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Суддя В.П. Шулежко