Справа № 826/13086/15
Суддя: Бояринцева М.А.
Дата ухвалення: 2015-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого Бояринцевої М.А., розглянувши в порядку письмового провадження справу

за позовом

Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Промінь-2006"

до

Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві

про

визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Промінь-2006» - вважає оскаржувані податкові повідомлення-рішення протиправними та просить їх скасувати з таких підстав.

Позивач зазначає, що податковий орган неправомірно робить висновок щодо середньо-ринкової вартості оренди 1 кв.м. подібних між собою приміщень виключно на підставі інформаційного листа Департаменту оцінки Консалтингової компанії ТОВ “Самсон” №03-76/13, оскільки вказаний лист містить лише вірогідний діапазон цін.

В кожному конкретному випадку розмір орендної плати визначається в залежності від сукупності чинників, тоді як в даному випадку податковим органом не було оглянуто приміщення, не проведено експертну оцінку із залученням спеціалістів.

При укладенні договорів оренди ціна визначалася за погодженням сторін згідно ст. ст. 632, 627 ЦК України.

Відповідач - Державна податкова інспекція у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві — проти задоволення позовних вимог заперечив, підтримавши висновки акту перевірки від 01.08.13 р. № 174/26-55-22-08/34530147 щодо здачі позивачем в оренду приміщень за цінами нижче мінімальної середньої ринкової вартості.

Перевірку фінансово-господарської діяльності позивача проведено на чисельні звернення членів ОСББ щодо порушень податкового законодавства посадовими особами ОСББ та документальне заниження цін оренди приміщень, які надаються іншим суб'єктам господарювання для провадження господарської діяльності.

Розрахунок цін, які взяті відповідачем в акті перевірки, здійснено із розрахунку мінімальних ринкових ставок подібних об'єктів оренди у відповідний період часу на адміністративній території району.

Нежитлові приміщення, що є об'єктами оренди, знаходяться фактично у центрі міста, мають необхідну транспортну та іншу розвинену інфраструктуру району, у т.ч. не більше як за 100 м. знаходиться ст. м. Кловська, тому рівень цін в договорах оренди є очевидно невідповідний ринковій.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких грунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

На підставі наказу від 30.07.13 р. № 708, згідно положень підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75, підпунктів 78.1.1-78.1.2 пункту 78.1 статті 78, статті 79 Податкового кодексу України Державною податковою інспекцією у Печерському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ОСББ «Промінь-2006» з питань дотримання вимог податкового законодавства в частині своєчасності сплати податку на прибуток підприємств та податку на додану вартість за період з 01.01.2010 р. по 31.03.2013 р.

Відповідно до пункту 3 Статуту ОСББ «Промінь-2006» об'єднання мало в користуванні частину допоміжних приміщень, що входять до його управління загальною площею 242,30 кв. м. за адресою: м. Київ, вул. Л. Первомайського, 5-А і які в період діяльності з 01.01.10 р. по 31.03.13 р. здавались в оренду згідно укладених договорів.

Будинок, де створено ОСББ «Промінь-2006», був побудований за індивідуальним проектом на замовлення і кошти Українського товариства сліпих (УТОС). Власниками квартир є інваліди по зору та інші працівники УТОС з фізичними вадами.

Для потреб інвалідів в будинку створені допоміжні приміщення: стіл замовлень (магазин), пункт приймання білизни, колясочна, кімната тихих ігор, кімната зустрічей за інтересами, кімната для гурткової роботи, які відповідно до пункту 3.1 Статуту ОСББ «Промінь-2006» є загальним майном та можуть використовуватись згідно з їх призначенням на умовах визначених статутом.

Згідно з пунктом 6.4 Статуту ОСББ «Промінь-2006» кошти об'єднання складаються, зокрема, з коштів, одержаних об'єднанням у результаті здачі в оренду допоміжних приміщень.

Рішення про передачу нежитлових приміщень в оренду приймались загальними зборами ОСББ «Промінь-2006», на підтвердження чого в матеріалах справи наявні витяги з протоколів та кошторисів, які приймались у 2010 - 2013 роки.

За результатами перевірки об'єднання складено акт від 01.08.13 р. № 174/26-55-22-08/34530147, згідно висновків якого встановлено порушення вимог законодавства, а саме:

- п.п. 7.4.1, 7.4.3 пункту 7.4 статті 7, підпункту 11.3.1 пункту 11.3 статті 11 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», підпункту 153.2.1 пункту 153.2 статті 153 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на прибуток в сумі 46 753,00 грн.;

- пункту 4.1 статті 4, пункту 1.18 статті 1 Закону України «Про податок на додану вартість», пункту 188.1 статті 188 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податкові зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 29 111,00 грн.

Як вбачається з акту перевірки № 174/26-55-22-08/34530147 щодо порушення об'єднанням правил оподаткування, які пов'язані із застосуванням звичайних цін у звітних податкових періодах І кварталі 2010 року - IV кварталі 2013 року, податковий орган вважає, що дохід від здачі в оренду нежитлових приміщень є нижчим від звичайної ціни для подібного об'єкту оренди.

З метою отримання інформації щодо середньої ринкової вартості оренди квадратного метра допоміжних приміщень ОСББ «Промінь-2006» податковим органом направлено запити до агентства нерухомості «Благовіст» від 17.06.13 р. №814/10/22.8-10, консалтингової компанії ТОВ «Самсон» від 17.06.13 р. №813/10/22.8-10 та до Державного інформаційно-аналітичного центру моніторингу зовнішніх товарних ринків «Держзовнішінформ» від 17.06.13 р. №815/10/22.8-10, а також до Головного управління статистики у м. Києві від 05.11.13 р. № 195/10/2685.

У відповідях ТОВ «Самсон» від 10.07.13 р. №03-76/13 та агентства нерухомості «Благовіст» від 25.06.13 р. №38/АИ міститься застереження про те, що на розмір орендної плати нежитлового приміщення впливає ряд чинників, які суттєво змінюють вартість орендної плати за 1 кв.м.

Так ТОВ «Самсон» зазначило, що оскільки огляд та дослідження об'єктів оцінки не проводився, неможливо визначити усі ціноутворюючі чинники, від яких залежить ринкова вартість оренди нежитлових приміщень. Рекомендовано провести експертну оцінку майна із залученням відповідних спеціалістів.

Агентством нерухомості «Благовіст» у відповіді було зазначено, що розмір орендної плати за користування нежитловими приміщеннями в кожному окремому випадку, залежить від їх місцезнаходження, загального стану, технічних характеристик, внутрішнього оздоблення, особистого волевиявлення власника, тощо. Надана інформація щодо розмірів орендної плати за користування об'єктами нерухомості не є офіційною.

Натомість, від Державного інформаційно-аналітичного центру моніторингу зовнішніх товарних ринків «Держзовнішінформ» відповідь на вказаний запит не надійшла взагалі, а Головне управління статистики у м. Києві повідомило про відсутність у останнього інформації про вартість квадратного метра оренди нежитлових приміщень.

На підставі акту перевірки № 174/26-55-22-08/34530147 податковим органом прийнято наступні податкові повідомлення-рішення:

Не погоджуючись із прийнятими за результатами перевірки податковими повідомленнями-рішеннями, ОСББ «Промінь-2006» оскаржило їх до Головного управління Міндоходів у місті Києві.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 15.05.14 р. апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Міндоходів у місті Києві залишено без задоволення, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 13.03.14 р. змінено в частині мотивування.

Зокрема, згідно висновків апеляційної інстанції зазначено наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та зазначених норм, на момент початку процедури оскарження податкових повідомлень-рішень (02.09.13 р.), п. 39.15 ст. 39 ПК України, який пов'язував процедуру оскарження з автоматичним відкликанням податкового повідомлення-рішення, втратив чинність.

Зважаючи на те, що обов'язок звернення податкового органу до суду з позовом про нарахування та сплату податкових зобов'язань податкової звітності внаслідок події, що впливала на відкликання податкового повідомлення - рішення, було встановлено законом, колегія суддів приходить до висновку про відсутність у суду апеляційної інстанції підстав вважати оскаржувані повідомлення-рішення відкликаними на підставі рішення Головного управління Міндоходів у місті Києві від 25.10.13 р.

Згідно пп. 7.4.1, 7.4.3 п. 7.4 ст. 7 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) з метою оподаткування доход, отриманий платником податку від продажу товарів (робіт, послуг) пов'язаним особам, визначається виходячи із договірних цін, але не менших за звичайні ціни на такі товари (роботи, послуги), що діяли на дату такого продажу.

Положення підпунктів 7.4.1, 7.4.2 поширюються також на операції з особами, які не є платниками податку, встановленого статтею 10 цього Закону, або сплачують податок на прибуток за іншими, ніж платник податку, ставками.

Згідно пп. 1.20.1, 1.20.2 п. 1.20 ст. 1 Закону якщо цим пунктом не встановлено інше, звичайною вважається ціна товарів (робіт, послуг), визначена сторонами договору. Якщо не доведене зворотне, вважається, що така звичайна ціна відповідає рівню справедливих ринкових цін.

Справедлива ринкова ціна - це ціна, за якою товари (роботи, послуги) передаються іншому власнику за умови, що продавець бажає передати такі товари (роботи, послуги), а покупець бажає їх отримати за відсутності будь-якого примусу, обидві сторони є взаємно незалежними юридично та фактично, володіють достатньою інформацією про такі товари (роботи, послуги), а також ціни, які склалися на ринку ідентичних (а за їх відсутності - однорідних) товарів (робіт, послуг).

Ринок товарів (робіт, послуг) - сфера обігу товарів (робіт, послуг), яка визначається виходячи з можливості покупця (продавця) реально і без значних додаткових витрат придбати (продати) товар (роботу, послугу) на найближчій стосовно будь-якої із сторін договору території.

Ідентичні товари (роботи, послуги). - товари (роботи, послуги), що мають однакові характерні для них основні ознаки. Під час визначення ідентичності товарів беруться до уваги, зокрема, їх фізичні характеристики, які не впливають на їх якісні характеристики і не мають суттєвого значення для визначення ознак товару, якість і репутація на ринку, країна походження та виробник. Незначні відмінності в їх зовнішньому вигляді можуть не враховуватися.

Однорідні товари (роботи, послуги) - товари (роботи, послуги), які не є ідентичними, мають подібні характеристики і складаються зі схожих компонентів, що дозволяє їм виконувати однакові функції та (або) бути взаємозамінними. Під час визначення однорідності товарів (робіт, послуг) беруться до уваги, зокрема, їх якість, наявність товарного знака, репутація на ринку, країна походження та виробник.

Для визначення звичайної ціни товару (робіт, послуг) використовується інформація про укладені на момент продажу такого товару (роботи, послуги) договори з ідентичними (однорідними) товарами (роботами, послугами) у співставних умовах. Зокрема, враховуються такі умови договорів, як кількість (обсяг) товарів (наприклад, обсяг товарної партії), строки виконання зобов'язань, умови платежів, звичайних для такої операції, а також інші об'єктивні умови, що можуть вплинути на ціну. При цьому умови договорів на ринку ідентичних (у разі їх відсутності - однорідних) товарів (робіт, послуг) визнаються співставними, якщо відмінність між такими умовами суттєво не впливає на ціну, або може бути економічно обґрунтована. При цьому враховуються звичайні при укладанні угод між непов'язаними особами надбавки чи знижки до ціни. Зокрема, але не виключно, враховуються знижки, пов'язані з сезонними та іншими коливаннями споживчого попиту на товари (роботи, послуги), втратою товарами якості або інших властивостей; закінченням (наближенням дати закінчення) строку зберігання (придатності, реалізації); збутом неліквідних або низьколіквідних товарів; маркетинговою політикою, у тому числі при просуванні товарів (робіт, послуг) на ринки; наданням дослідних моделей і зразків товарів з метою ознайомлення з ними споживачів.

Згідно п.4.1 ст. 4 Закону України “Про податок на додану вартість” (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) база оподаткування операції з поставки товарів (послуг) визначається виходячи з їх договірної (контрактної) вартості, визначеної за вільними цінами, але не нижче за звичайні ціни, з урахуванням акцизного збору, ввізного мита, інших загальнодержавних податків та зборів (обов'язкових платежів), згідно із законами України з питань оподаткування (за винятком податку на додану вартість, а також збору на обов'язкове державне пенсійне страхування на послуги стільникового рухомого зв'язку, що включається до ціни товарів (послуг)). До складу договірної (контрактної) вартості включаються будь-які суми коштів, вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податку безпосередньо покупцем або через будь-яку третю особу в зв'язку з компенсацією вартості товарів (послуг).

У разі якщо звичайна ціна на товари (послуги) перевищує договірну ціну на такі товари (послуги) більше ніж на 20 відсотків, база оподаткування операції з поставки таких товарів (послуг) визначається за звичайними цінами.

Згідно п. 1.18 ст. 1 Закону звичайні ціни розуміються та застосовуються за правилами, визначеними пунктом 1.20 статті 1 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств".

Згідно пп. 14.1.71, 14.1.219 п. 14.1 ст.14 Податкового кодексу України звичайна ціна - ціна товарів (робіт, послуг), визначена сторонами договору, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Якщо не доведено зворотне, вважається, що така звичайна ціна відповідає рівню ринкових цін.

Ринкова ціна - ціна, за якою товари (роботи, послуги) передаються іншому власнику за умови, що продавець бажає передати такі товари (роботи, послуги), а покупець бажає їх отримати на добровільній основі, обидві сторони є взаємно незалежними юридично та фактично, володіють достатньою інформацією про такі товари (роботи, послуги), а також ціни, які склалися на ринку ідентичних (а за їх відсутності - однорідних) товарів (робіт, послуг) у порівняних економічних (комерційних) умовах.

Методи визначення та порядок застосування звичайної ціни встановлювалися положеннями ст. 39 Податкового кодексу України, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин.

П. 39.3 ст. 39 Податкового кодексу України встановлено, що у разі відсутності даних для застосування зазначених методів визначення звичайної ціни така ціна може бути визначена виходячи з результатів незалежної оцінки майна та майнових прав, яка проводиться суб'єктом оціночної діяльності відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

В даному випадку згідно матеріалів справи податковий орган зробив висновок про заниження позивачем податкових зобов'язань внаслідок здачі нежитлових приміщень в оренду за цінами нижче мінімальної середньої ринкової вартості з використанням інформації про орієнтовний розмір орендної плати за 1 кв.м. нежитлового приміщення з листів ТОВ «Самсон» та Агентства нерухомості «Благовіст», без огляду спірних приміщень, без врахування призначення приміщень, загальної та корисної площі, поверху розташування, технічного стану та рівня озлобленості приміщення, наявності санвузлів, укомплектованості меблями, візуальної доступності об'єкту, зручності підходу і паркування автотранспорту, тощо.

Усі наведені характеристики приміщення мають суттєвий вплив на формування розміру орендної плати за 1 кв.м. такого нежитлового приміщення.

Згідно ст. 70 КАС України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Оскільки податковий орган не залучав експертів та навіть самостійно не проводив детальний візуальний огляд об'єктів, вказана в акті перевірки мінімальна середньо-ринкова вартість оренди за 1 кв.м. не може бути висновком для визначення цінового показника для конкретного об'єкту, який визначається шляхом виконання оціночних процедур.

Представники позивача посилались на те, що приміщення, які надаються в оренду мають суттєві відмінності (цокольні приміщення у житловому будинку, мансардні приміщення, приміщень без санвузла, приміщення на 5 і 11 поверхах житлового будинку, відсутність меблів, охорони, паркувальних місць).

Таким чином, суд вважає використання позивачем неофіційної інформації з листів ТОВ «Самсон» та Агентства нерухомості «Благовіст» щодо орієнтовної ринкової вартості орендної плати за 1 кв.м. нежитлового приміщення необґрунтованим.

Виходячи з системного аналізу наведених норм права та обставин справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, тому позов визнається таким, що підлягає задоволенню.

Оскільки судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.

Керуючись статтями 98, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити.

3. Стягнути з Державного бюджету України на користь Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Промінь-2006» (код ЄДРПОУ 34530147) 182 (сто вісімдесят дві) грн. 70 коп. судового збору.

Постанова набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя М.А. Бояринцева