Справа № 552/2681/15-а
Суддя: Чалий І.С.
Дата ухвалення: 2015-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2015 р. Справа № 552/2681/15-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Чалого І.С.

Суддів: Зеленського В.В. , П'янової Я.В.

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Київського районного суду м. Полтави від 22.06.2015р. по справі № 552/2681/15-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду України Київського району в м. Полтаві

про визнання дій протиправними та зобов'язання здійснити перерахунок пенсії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України Київського району в м. Полтаві, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив:

визнати протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України Київського району в м. Полтаві;

визнати протиправною відмову Управління Пенсійного фонду України Київського району в м. Полтаві від 27.04.2015 року за № 45/К-08 в перерахунку пенсії з дня призначення з 23.02.2011 року;

зобов'язати Управління Пенсійного фонду України Київського району в м. Полтаві здійснити перерахунок пенсії з дня призначення з23.02.2011 року з урахуванням сум, вказаних у довідці № 41 від 19.03.2015 року, а саме: надурочних і святкових, матеріальної допомоги та індексації заробітної плати, застосовуючи ст. 37 Закону України "Про державну службу", в редакції, чинній на момент призначення пенсії (90% від суми заробітної плати, з якої було сплачено страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування);

зобов'язати Управління Пенсійного фонду України Київського району в м. Полтаві нарахувати та провести відповідні виплати з урахуванням вже виплачених сум.

Постановою Київського районного суду м. Полтави від 22.06.2015 року у задоволені позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Київського районного суду м. Полтави від 22.06.2015 року та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідачем надано заперечення на апеляційну скаргу, виклали свій погляд на обставини справи, зазначивши, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, в зв'язку з чим просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову Київського районного суду м. Полтави від 22.06.2015 року без змін.

Сторони в судове засідання не з'явились, були повідомлені належним чином про дату, час та місце слухання справи, сторонами надані заяви про розгляд справи в письмовому провадженні.

Виходячи з приписів п.2 ч.1 ст.197 КАС України вищезазначена апеляційна скарга розглядається в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач працював на Полтавській митниці, вийшов на пенсію, та з 23.02.2011 року йому призначена пенсія на підставі 37 Закону України « Про державну службу» у розмірі 90% від суми заробітної плати, з якої сплачені страхові внески на загальнобов'язкове пенсійне страхування.

Пенсія була нарахована на підставі довідки, яка була йому видана під час виходу на пенсію.

З 23.02.2011 року позивач не звертався до відповідача із заявою про перерахунок пенсії та не надавав жодних нових документів, які б давали підстави для перерахунку пенсії.

Позивач отримав нові довідки 16.03.2015 року № 40 та від 19.03.2015 року № 41 (а.с. 7,8) та 16 квітня 2015 року (а.с. 7-8) звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії, просив її перерахувати на підставі наданих ним у квітні 2015 року довідок, розмір пенсії встановити у розмірі 90% від усіх видів заробітної плати та додаткових виплат, які він отримував та з яких сплачений єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування. Просив здійснити перерахунок пенсії з 23.02.2011 року та виплатити недоплачену пенсію з 23.02.2011 року з урахуванням проведених виплат.

На вказане звернення відповідач направив лист № 48/К-08 від 27.04.2015 року яким відмовив позивачеві в проведенні перерахунку пенсії. (а.с. 5-6)

Як вбачається із відповіді відповідача, та пенсійної справи розмір пенсії позивачеві був призначений із середньомісячного заробітку, який був визначений на підстави наданої Полтавською митницею довідки від 21.03.2011 року № 29 про складові заробітної плати ( посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавки за вислугу років) та від 21.02.2011 року № 34 про складові заробітної плати ( надбавки та премії за останні 24 календарних місяці).

З часу призначення пенсії позивач не надавав відповідачеві будь-яких інших довідок, а звернувся за перерахунком пенсії 16.04.2015 року, надавши нові довідки про розмір отримуваної ним заробітної плати, а отже вимоги позивача про перерахунок пенсії позивача з дня її призначення, 23.02.2011 року .

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки позивач звернувся до відповідача та надав відповідні документи (довідку про розмір заробітної плати з урахуванням усіх отримуваних ним видів заробітної плати з яких були сплачені страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування) після внесення змін до ЗУ « Про державну службу», якими відсотки заробітної плати для обчислення пенсії зменшені до 60%, відповідач вірно відмовив позивачеві у перерахунку пенсії із дня її призначення з урахуванням заробітної плати позивача, до складу якої увійшли додаткові виплати яких були сплачені страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд, при вирішенні справи, керується принципом законності, відповідно до якого вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу», право на одержання пенсії державних службовців мають особи, які досягли встановленого законодавством пенсійного віку, за наявності страхового стажу для чоловіків не менше 25 років, для жінок не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби не менше 10 років, та які на час досягнення пенсійного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення пенсійного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями,у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі.

Відповідно до довідки Полтавської митниці від 16.03.2015 року № 40, стаж державної служби позивача складає 37 років 21 день. (а.с.7)

Статтею 37-1 Закону України «Про державну службу» передбачено, що у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій. Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

У зв'язку з прийняттям Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» № 3668-VІ від 08.07.2011 року, який набрав чинності з 01.10.2011 року, були внесені зміни до Закону України «Про державну службу», зокрема до статті 37, якою встановлено, що пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 01.01.2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

В той же час положення ст. 37-1 Закону України «Про державну службу» відносно порядку і умов перерахунку пенсій державним службовцям залишились незмінними.

Згідно з пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.

Таким чином, перерахунок пенсії, призначеної до 1 жовтня 2011 року, проводиться в разі підвищення заробітної плати відповідних працівників, виходячи з розміру, встановленого на час призначення пенсії.

Відповідно до ч. 5 ст. 37 ЗУ «Про державну службу», в редакції чинній на момент призначення позивачу пенсії, за кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків заробітної плати, без обмеження граничного розміру пенсії.

У частині першій статті 1 Закону України від 24 березня 1995 року №108/95ВР "Про оплату праці" (далі Закон №108/95-ВР) встановлено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про оплату праці", структура заробітної плати складається з основної, додаткової та інших заохочувальних та компенсаційних виплат, до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства, або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Частиною другою статті 33 Закону № 3723-XII передбачено, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Отже, чинне законодавство як загальне, так і спеціальне відносить до складу заробітної плати також інші виплати. При цьому слід врахувати, що надбавки, запроваджені нормативно-правовими актами, матеріальна допомога належать до додаткових видів грошового забезпечення й приймаються в розрахунок при нарахуванні пенсії лише особам, які отримували такі надбавки під час перебування на державній службі та були звільнені зі служби після їх запровадження.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що відповідно до вказаних нормативних актів пенсія позивача повинна обчислюватись із заробітної плати, яку він фактично отримував на день звільнення, в тому числі з урахуванням матеріальної допомоги які нараховувалися страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Крім того, статтею 66 Закону України від 5 листопада 1991 року №1788-XII "Про пенсійне забезпечення" (далі Закон № 1788-XII) врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій.

Відповідно до частини першої статті 66 цього Закону до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-IV "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (далі Закон № 1058-IV) визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, зокрема до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Із матеріалів справи вбачається, що згідно довідки Полтавської митниці від 19.03.2015 року № 41 про складові заробітної плати ( надбавки та премії за останні 24 календарні місяці роботи або за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією), що подається для призначення відповідно до Закону України "Про державну службу", в графу "Інші виплати" включені матеріальна допомога та індексація заробітної плати, надурочні і святкові дні, на які нараховані страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування (а.с. 8).

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» від 26.06.1997р. (в редакції до 08.07.2010р.) об'єктом оподаткування є: фактичні витрати на оплату праці працівників, які включають витрати на виплату основної і додаткової заробітної плати та інших заохочувальних та компенсаційних виплат, у тому числі в натуральній формі, які визначаються згідно з нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Закону України "Про оплату праці", а також винагороди, що виплачуються громадянам за виконання робіт (послуг) за угодами цивільно-правового характеру.

Відповідно до Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Державного комітету статистики України від 13 січня 2004 р. N 5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27 січня 2004 р. за N 114/8713, фонд додаткової заробітної плати включає, зокрема, суми виплат, пов'язаних з індексацією заробітної плати працівників, матеріальну допомогу, оплата роботи в надурочний час і у святкові дні.

Отже, аналіз наведених положень правових норм та обставин справи дає підстави для висновку, що матеріальна допомога на оздоровлення та індексація заробітної плати, надурочні і святкові дні входять до системи оплати праці позивача.

Вищенаведене узгоджується з висновками Верховного Суду України щодо застосування зазначених норм права, викладеними в постанові від 20.02.2012 року по справі № 21-430а11, які в силу ст. 244-2 КАС України мають враховуватися судами при застосуванні таких норм права.

Таким чином, матеріальну допомогу на оздоровлення, та індексації заробітної плати, надурочні і святкові дні на які нараховувався збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, однак які не включається до складу заробітної плати державного службовця, необхідно враховувати при обчисленні розміру його пенсії. Положення Законів України «Про державну службу» та «Про оплату праці» є загальними щодо спірних відносин. У той же час перевагу мають спеціальні норми, що визначають виплати (доходи) для обчислення пенсії, за наведених обставин ст. 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та ст. 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Отже, доводи апеляційної скарги про те, що матеріальна допомога, індексація заробітної плати, надурочні і святкові дні враховуються при обчисленні розміру пенсії державного службовця, оскільки такі види виплат включені до складу заробітної плати державного службовця, є обґрунтованими.

Відповідач безпідставно не врахував такі суми до заробітку позивача, з якого визначається розмір отримуваної нею пенсії згідно Закону України "Про державну службу".

За таких умов, відмова відповідача здійснити позивачу перерахунок пенсії державного службовця із врахуванням відповідних сум є незаконною.

Згідно ч. 1 ст. 99 КАС України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ч. 2 ст. 99 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно ч. 1, ч. 2 ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала. Позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

Позивачем до суду першої інстанції не були надані докази поважності причин пропуску звернення до адміністративного суду, а тому, враховуючи дату звернення позивача до суду, шестимісячний строк на звернення до суду з позовом та період, за який позивач просить суд захистити його права, колегія суддів зазначає, що позовні вимоги за період з 23.02.11 р. (з моменту призначення позивачці пенсії) по 15.11.14 р. підлягають залишенню без розгляду на підставі ч. 1 ст. 100 КАС України.

Крім того, колегія суддів зазначає, що відповідно ч. 4 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» перерахунок призначеної пенсії у разі виникнення права на підвищення пенсії провадиться з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернулася до відповідача із заявою про перерахунок його пенсії 16.04.15 р., що свідчить про те, що перерахунок його пенсії за довідкою Полтавської митниці від 19.03.2015 року № 41 про складові заробітної плати необхідно провести з 01.05.15 р., а тому у задоволенні позовних вимог за період з 16.11.14 р. по 30.04.15 р. необхідно відмовити.

Згідно з ст. 159 КАС України судове рішення повинне бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене вище, колегія суддів вважає, що постанова Київського районного суду м. Полтави від 22.06.2015 року не відповідає вимогам ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки вона ухвалена при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до п. 1, п. 4 ч. 1 ст. 202 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Згідно з ч. 2 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги може своєю постановою змінити постанову суду першої інстанції або прийняти нову постанову, якими суд апеляційної інстанції задовольняє або не задовольняє позовні вимоги.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції внаслідок допущених порушень підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про часткове задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 198, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Київського районного суду м. Полтави від 22.06.2015р. по справі № 552/2681/15-а скасувати.

Прийняти нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України Київського району в м. Полтаві про визнання дій протиправними та зобов'язання здійснити перерахунок пенсії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України Київського району в м. Полтаві;

Визнати протиправною відмову Управління Пенсійного фонду України Київського району в м. Полтаві від 27.04.2015 року за № 45/К-08 в перерахунку пенсії.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України Київського району в м. Полтаві здійснити перерахунок пенсії з 01.05.2015 року з урахуванням сум, вказаних у довідці № 41 від 19.03.2015 року, а саме: надурочних і святкових, матеріальної допомоги та індексації заробітної плати, застосовуючи ст. 37 Закону України "Про державну службу", в редакції, чинній на момент призначення пенсії (90% від суми заробітної плати, з якої було сплачено страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування).

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України Київського району в м. Полтаві нарахувати та провести відповідні виплати з урахуванням вже виплачених сум.

Позовні вимоги за період з 23.02.11 р. по 15.11.14 р. залишити без розгляду.

В іншій частині у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий суддя Чалий І.С.
Судді Зеленський В.В. Пянова Я.В.