Справа № 826/6724/15
Суддя: Арсірій Р.О.
Дата ухвалення: 2015-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

29 вересня 2015 року письмове провадження № 826/6724/15

Окружний адміністративного суду міста Києва у складі головуючого судді Арсірія Р.О., розглянувши адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Епос»
до Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління ДФС у місті Києві

про визнання протиправним та скасування наказу
ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Епос» (далі - позивач, ТОВ «Епос») звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління ДФС у місті Києві (далі - відповідач, ДПІ), в якій просить суд визнати протиправним та скасувати наказ №415 від 08.04.2015 «Про проведення документальної виїзної перевірки», виданий ДПІ у Подільському районі ГУ ДФС у м. Києві.

В обґрунтування заявлених позовних вимог представник позивача зазначив, що враховуючи відсутність у ДПІ правових підстав для проведення відносно позивача документальної планової виїзної перевірки, прийнятий наказ про її проведення є протиправним та таким, що підлягає скасуванню. Просив суд розглядати справу за його відсутності.

Представник відповідача проти позову заперечував, про що подав письмові заперечення на позов. Вважає наказ відповідача законним, а позовні вимоги позивача необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, просив суд відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог повністю.

В судове засідання представник відповідача в судове засідання не з'явився, представник позивача просив суд розглядати справу за його відсутності.

Справа розглянута в порядку письмового провадження відповідно до ч.6 ст.128 Кодексу адміністративного судочинства України за відсутності представників сторін, з урахуванням клопотання позивача про розгляд справи за його відсутності.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, встановив.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Епос» () зареєстровано та як платник податків перебуває на податковому обліку у ДПІ у Подільському районі ГУ ДФС у м. Києві.

08.04.2015 начальник ДПІ у Подільському районі ГУ ДФС у м. Києві М.Ю. Твердохлєб виніс наказ № 415 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Епос» ().

Як вбачається із матеріалів справи, наказ № 415 від 08.04.2015 прийнятий на підставі ст.77 Податкового кодексу України.

Копію наказу про проведення планової перевірки №415 від 08.04.2015 та повідомлення № 12/26-56-22-01-13 отримано 08.04.2015 головним бухгалтером ТОВ «Епос» ОСОБА_1, що не заперечується сторонами.

Позивач, не погодившись з прийнятим наказом, звернувся з позовом до суду.

Компетенція контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю визначені Податковим кодексом України.

Пунктом 61.1 ст.61 Податкового кодексу України визначено, що податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Податковий контроль здійснюється органами, зазначеними у статті 41 цього Кодексу, в межах їх повноважень, встановлених цим Кодексом (п.61.2 ст.61 Податкового кодексу України).

Приписами статті 41 Податкового кодексу України визначено, що контролюючими органами є, зокрема, органи державної податкової служби - щодо податків, які справляються до бюджетів та державних цільових фондів, крім зазначених у підпункті 41.1.2 цього пункту, а також стосовно законодавства, контроль за дотриманням якого покладається на органи державної податкової служби.

Пунктом 75.1. ст.75 ПК України передбачено, що органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно із пп.75.1.2. п.75.1. ст.75 ПК України, документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, а також отриманих в установленому законодавством порядку органом державної податкової служби документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіка перевірок.

Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об'єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Пунктами 77.1, 77.2 ст.77 Податкового кодексу України встановлено, що документальна планова перевірка повинна бути передбачена у плані-графіку проведення планових документальних перевірок.

До плану-графіка проведення документальних планових перевірок відбираються платники податків, які мають ризик щодо несплати податків та зборів, невиконання іншого законодавства, контроль за яким покладено на органи державної податкової служби.

Періодичність проведення документальних планових перевірок платників податків визначається залежно від ступеня ризику в діяльності таких платників податків, який поділяється на високий, середній та незначний. Платники податків з незначним ступенем ризику включаються до плану-графіка не частіше, ніж раз на три календарних роки, середнім - не частіше ніж раз на два календарних роки, високим - не частіше одного разу на календарний рік.

Порядок формування та затвердження плану-графіка, перелік ризиків та їх поділ за ступенями встановлюються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику.

Згідно п.77.4. ст.77 Податкового кодексу України про проведення документальної планової перевірки керівником контролюючого органу приймається рішення, яке оформлюється наказом. Право на проведення документальної планової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому не пізніше ніж за 10 календарних днів до дня проведення зазначеної перевірки вручено під розписку або надіслано рекомендованим листом з повідомленням про вручення копію наказу про проведення документальної планової перевірки та письмове повідомлення із зазначенням дати початку проведення такої перевірки.

Як підтверджено матеріалами справи відповідачем дотримано вимоги п.77.4 ст.77 Податкового кодексу України.

Окрім того, з комп'ютерної програми «Діловодство спеціалізованого суду» вбачається, що в провадженні Окружного адміністративного суду міста Києва перебуває адміністративна справа № 826/13987/15 за позовом ТОВ «Епос» до ДПІ у Подільському районі ГУ ДФС у м. Києві про скасування податкових повідомлень-рішень №№, від 02.07.2015.

В рамках справи № 826/6724/15 суд скерував запит, яким просив надати засвідчений примірник позовної заяви та копію акта перевірки ТОВ «Епос». 28.09.2015 отримано відповідь і вищезазначені документи.

Так, судом встановлено, що на підставі наказу від 08.04.2015 №415 та повідомлення від 08.04.20145 № 12/26-56-22-01-13, направлень від 20.04.2015 та наказу про продовження перевірки №596 від 20.05.2015 відповідачем проведено планову виїзну перевірку ТОВ «Епос» ().

Перевірку проведено з відома генерального директора ТОВ «Епос» ОСОБА_2 та в присутності головного бухгалтера ОСОБА_1 та складено акт перевірки від 11.06.2015 №2341/26-56-22-04-09/21503308.

На підставі зазначеного акта перевірки відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення:

- від 02.07.2015 №, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість з вироблених в Україні товарів у розмірі 7079610,00 грн., у т.ч. за основним платежем в розмірі 5663688,00 грн. та за штрафними санкціями на суму 1415922,00 грн.,

- від 02.07.2015 №, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток на загальну суму в розмірі 2260135,00 грн., у т.ч. за основним платежем на суму 180810,00 грн. таза штрафними санкціями в розмірі 45203,00 грн.

Зважаючи на викладене під час розгляду справи суд приходить до висновків, що станом на момент розгляду справи відсутнє порушене право позивача внаслідок прийняття оскаржуваного наказу про проведення перевірки, оскільки перевірку, призначену вказаним наказом, вже проведено, а за її наслідками складено відповідний акт про результати такої перевірки.

Отже, дії по призначенню та проведенню перевірки, що знайшли своє відображення у відповідному наказі, який вичерпав свою дію, станом на час розгляду даної справи, жодним чином не порушують прав та інтересів позивача.

При цьому, суд враховує позицію Верховного Суду України та Вищого адміністративного суду України в аналогічних справа, згідно якої, платник податків, який вважає порушеним порядок та підстави призначення податковим органом перевірки щодо нього, має захищати свої права шляхом недопуску посадових осіб контролюючого органу до такої перевірки. Допуск до перевірки нівелює правові наслідки правових порушень, допущених податковим органом при призначенні та проведенні податкової перевірки. В даному випадку, податковим органом фактично реалізована його компетенція на проведення перевірки та оформлення результатів такої перевірки, а тому як наказ про призначення перевірки, так і дії податкового органу з проведення такої перевірки вичерпали свою правову дію і не є такими, що порушують права позивача.

Відтак, з огляду на наведене, позови платників податків, спрямовані на оскарження рішень (у тому числі наказів про призначення перевірки), дій або бездіяльності контролюючих органів щодо призначення та/або проведення перевірок можуть бути задоволені лише в тому разі, якщо до моменту винесення судового рішення не відбулося допуску посадових осіб контролюючого органу до спірної перевірки.

В іншому разі в задоволенні відповідних позовів має бути відмовлено, оскільки правові наслідки оскаржуваних дій за таких обставин є вичерпаними, а отже, задоволення позову не може призвести до відновлення порушених прав платника податків, оскільки після проведення перевірки права платника податків порушують лише наслідки проведення відповідної перевірки.

Підсумовуючи все вищевикладене, слід відзначити, що в абзаці 4 пункту 1 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 23.06.1997 № 2-зп в справі № 3/35-313 вказано, що «…за своєю природою ненормативні правові акти, на відміну від нормативних, встановлюють не загальні правила поведінки, а конкретні приписи, звернені до окремого індивіда чи юридичної особи, застосовуються одноразово й після реалізації вичерпують свою дію.»

В пункті 5 Рішення Конституційного Суду України від 22.04.2008 № 9-рп/2008 в справі № 1-10/2008 вказано, що при визначенні природи «правового акту індивідуальної дії» правова позиція Конституційного Суду України ґрунтується на тому, що «правові акти ненормативного характеру (індивідуальної дії)» стосуються окремих осіб, «розраховані на персональне (індивідуальне) застосування» і після реалізації вичерпують свою дію.

Таким чином, право позивача не може бути відновлено шляхом визнання протиправним акту індивідуальної дії - наказу №415 від 08.04.2015, а тому, суд вважає, що позивачем невірно обрано спосіб захисту порушеного права, з урахуванням чого, на думку Окружного адміністративного суду м. Києва, в позові слід відмовити.

Відповідно до ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково, у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення.

Частиною 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд м. Києва вважає, що позовні вимоги, в даному випадку, задоволенню не підлягають.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 69-71, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд м. Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Епос» відмовити.

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Р.О. Арсірій