Справа № 806/5280/14
Суддя: Сичова Олена Петрівна
Дата ухвалення: 2015-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

806/5280/14

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2015 року м.Житомир справа № 806/5280/14

час прийняття: 15 год. 40 хв. категорія 6.2

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Сичової О.П.,

секретар судового засідання Бондаренко Д.А.,

за участю: представників сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Приватного підприємства "Творчо-виробничий центр "Олеся" до Державної інспекції сільського господарства в Житомирській області про визнання протиправним та скасування припису №191/22 від 11.06.2014 р.,

встановив:

Приватне підприємство "Творчо-виробничий центр "Олеся" звернулося до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Державної інспекції сільського господарства в Житомирській області про визнання протиправним та скасування припису №191/22 від 11.06.2014 р.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що винесений відповідачем припис є необґрунтованим та незаконним, значно порушує його права. Зокрема послався на лист Держкомзему від 27.12.2006 № 14-17-7/9942 "Щодо використання земель не за цільовим призначенням" в якому зазначено якщо земельна ділянка була надана для розміщення об"єкту чи для використання в межах будь- якої категорії відповідно до ст.19 Земельного кодексу України, але через якийсь час там було розташовано інший об"єкт чи вона використовується по іншому, але в межах тієї категорії, що була першочергово надана, то використання земельної ділянки не за цільовим призначенням в цьому випадку відсутнє.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні проти заявлених вимог заперечував, надав письмові заперечення проти позову.

Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши чинне законодавство, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 153 Господарського кодексу України суб'єкт господарювання, здійснюючи господарську діяльність, зобов'язаний використовувати природні ресурси відповідно до цільового призначення, визначеного при їх наданні (придбанні) для використання у господарській діяльності.

Статтею 19 Господарського кодексу України передбачено, що Держава здійснює контроль і нагляд за господарською діяльністю суб'єктів господарювання у таких сферах, зокрема, як земельних відносин - за використанням і охороною земель.

Відповідно до ст. 6 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" до повноважень центрального органу виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі, належить здійснення державного контролю за використанням та охороною земель, зокрема, у частині виконання вимог щодо використання земельних ділянок за цільовим призначенням.

Державний контроль за використанням та охороною земель, дотриманням вимог законодавства України про охорону земель і моніторинг ґрунтів здійснюються, зокрема, шляхом проведення перевірок (ст. 9 вказаного Закону).

Судом встановлено, що за ПП "ТВЦ "ОЛЕСЯ" закріплено право безстрокового та безоплатного користування земельною ділянкою площею 0.40 га по вул. Київській, 6 в м. Житомирі державним актом на право користування землею, який видано на підставі рішення сесії міськради 21 скликання від 26.02.1993 р. та зареєстрований в Книзі записів державних актів на право користування землею за № 72. (а.с.15-18)

11.06.2014 р. Державною інспекцією сільського господарства в Житомирській області була обстежена вищезазначена земельна ділянка, складено відповідний акт та відносно ПП "ТВЦ "Олеся" було винесено припис №191/22 про усунення порушень вимог земельного законодавства щодо використання земельної ділянки по вул. Київській, 6 в м. Житомирі не за цільовим призначенням.

В акті перевірки та приписі зазначено, що на момент перевірки земельна ділянка площею 0,13 га частково огороджена тимчасовим парканом та на ній розпочато будівельні роботи на площі 0,076 га ( влаштовано фундамент та частково виконано роботи з монтажу металоконструкцій)

Згідно з державним актом на право користування землею, який видано на підставі рішення 17 сесії міськради 21 скликання від 26.02.1993 року та зареєстровано в Книзі записі державних актів на право користування землею за №72, цільове призначення обумовленої земельної ділянки визначено як "для будівництва культурно - адміністративного центру з прибудованим житловим багатоповерховим будинком".

Враховуючи вище викладене, та відповідно до ст.1 ЗУ "Про державний контроль за використанням та охороною земель" свідчить про факт використання земельної ділянки не за цільовим призначенням. В свою чергу, ст.93 Земельного кодексу України покладено на землекористувачів обов"язок забезпечення використання земель за цільовим призначенням, а як наслідок проведення обумовлених робіт ПП "Творчо- виробничий центр "Олеся" по будівництву магазину з приміщенням громадського призначення свідчить про використання земельної ділянки площею 0,076 га не за цільовим призначенням, що визначене вищевказаним документом на землю, та порушенням обумовленої норми Земельного кодексу України.

Проте, дане твердження відповідача не узгоджується з нормами діючого законодавства у зв'язку із наступним.

Відповідно до Закону України "Про землеустрій" цільове призначення земельної ділянки - використання земельної ділянки за призначенням, визначеним па підставі документації із землеустрою у встановленому законодавством порядку.

Землеустрій забезпечує, зокрема, реалізацію державної політики щодо використання та охорони земель, здійснення земельної реформи, вдосконалення земельних відносин, наукове обґрунтування розподілу земель за цільовим призначенням з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів, формування раціональної системи землеволодіння і землекористування, створення екологічно сталих агроландшафтів тощо.

Земельним кодексом України передбачено, що землі за основним цільовим призначенням поділяються на категорії.

Згідно ч. 5 ст. 20 Земельного кодексу України види використання земельної ділянки в межах певної категорії земель (крім земель сільськогосподарського призначення та земель оборони) визначаються її власником або користувачем самостійно в межах вимог, встановлених законом до використання земель цієї категорії, з урахуванням містобудівної документації та документації із землеустрою.

Для будівництва будівлі магазину з приміщеннями громадського призначення на земельній ділянці,яка знаходиться за адресою: м. Житомир вул.Київська 6, управлінням містобудування, архітектури та дизайну міського середовища Житомирської міської ради 24.12.2012 року були затверджені містобудівні умови і обмеження забудови земельної ділянки № 106/12 .на підставі замовлення ПП "ТВЦ "ОЛЕСЯ" № 2407/11 від 20.12.2012 р. ( а.с.10-14)

Відповідно до п.9 містобудівних умов функціональне призначення земельної ділянки визначено наступним чином: "згідно з генеральним планом міста, земельна ділянка в системі міста знаходиться на території з переважною забудовою будівлями громадського призначення".

Відповідно до листа Держкомзему від 27.12.2006 № 14-17-7/9942 "Щодо використання земель не за цільовим призначенням" якщо земельна ділянка була надана для розміщення об'єкту чи для використання в межах будь якої категорії відповідно до статті 19 Земельного України, але через якийсь час там було розташовано інший об'єкт чи вона використовується по іншому, але в межах тієї категорії, що була першочергово надана, то використання земельної ділянки не за цільовим призначенням в цьому випадку відсутнє.

Земельна ділянка, яка знаходиться у користуванні ПП "ТВЦ "ОЛЕСЯ" за основним цільовим призначенням відноситься до категорії "землі житлової та громадської забудови", а тому, ПП "ТВЦ "ОЛЕСЯ" використовує земельну ділянку по вул. Київська, 6 у м. Житомирі за цільовим призначенням та правомірно хоче здійснювати на земельній ділянці будівництво будівлі магазину з приміщеннями громадського призначення, так як такий вид будівництва як «будівництво будівлі магазину з приміщенням громадського призначення» узгоджується з категорією земельної ділянки "землі житлової та громадської забудови".

Таким чином, відповідач безпідставно зазначив в оскаржуваному приписі про використання земельної ділянки ПП "ТВЦ "ОЛЕСЯ" не за цільовим призначенням.

Посилання відповідача в своїх запереченнях на Класифікатор видів цільового призначення земель, який затверджений Наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 23.07.2008 року №548 судом до уваги не приймається з огляду на те, що підрозділи 03.05 та 03.07 Класифікатора відносяться до однієї категорії земель передбаченої п.б ч.1 ст.19 Земельного кодексу України, а саме землі житлової та громадської забудови.

Статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі, на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

У відповідності ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Враховуючи, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними конкретними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування, суд прийшов до висновку, що в позовній заяві наведені обставини, які свідчать про обґрунтованість позовних вимог.

За таких обставин позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

постановив:

Позовні вимоги задоволити.

Визнати протиправним та скасувати припис Державної інспекції сільського господарства в Житомирській області №191/22 від 11.06.2014 р.

Постанова набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, і може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції у порядку, визначеному статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя О.П. Сичова

Повний текст постанови виготовлено: 30 вересня 2015 р.