Справа № П/811/172/15
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2015-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

08 вересня 2015 рокусправа № П/811/172/15

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Добродняк І.Ю

суддів: Бишевської Н.А. Семененка Я.В.

за участю секретаря судового засідання: Трахт К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську

апеляційну скаргу Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Кіровоградській області

на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 18 лютого 2015 року

у справі № П/811/172/15

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю фірма «СД ЛТД»

до Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Кіровоградській області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю фірма «СД ЛТД» звернулось до суду з адміністративним позовом, в якому просило визнати протиправними (недійсними) та скасувати податкові повідомлення-рішення Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Кіровоградській області від 22.09.2014 № , № .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що, ігноруючи те, що на час проведення перевірки діяла норма законодавства, яка забороняла податковим органам проводити перевірку платників податків, відповідачем видано незаконний і безпідставний наказ про проведення перевірки ТОВ фірми «СД ЛТД» та протиправно проведено позапланову перевірку. Крім того, зроблені в результаті перевірки висновки про порушення позивачем податкового законодавства ґрунтуються лише на припущеннях, не підтверджених належними документами. Позивач зазначає, що він правомірно відніс до податкового кредиту з податку на додану вартість і витрат суми від здійснення угоди з ТОВ «Лирса». Крім того, господарські операції вже перевірялись плановою виїзною перевіркою, що підтверджується актом від 17.02.2012 №10/22-50/20632943 і порушень з даних питань виявлено не було.

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 18 лютого 2015 року адміністративний позов задоволено. Суд першої інстанції встановив, що наявні у позивача первинні документи, копії яких долучено до справи, підтверджують факт здійснення господарських операцій з його контрагентом, суми по яких правомірно включені позивачем до складу податкового кредиту та валових витрат.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Відповідач зазначає, що первинні документи, отримані ТОВ фірмою «СД ЛТД» від ТОВ «Лисра» за період з 01.06.2012 по 30.11.2013, не мають юридичної сили та доказовості у зв'язку з тим, що діяльність контрагента-постачальника була спрямована на надання податкових вигод та проведення безтоварних операцій, і судом першої інстанції безпідставно не враховано дані акту зустрічної звірки контрагента позивача - ТОВ «Лисра», які свідчать про відсутність об'єкту оподаткування та нікчемність правочину, та, як наслідок, правомірне збільшення податковим органом грошового зобов'язання з ПДВ та з податку на прибуток підприємств.

Сторони про час і місце судового засідання повідомлені судом належним чином.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Як встановлено судом, підтверджено матеріалами справи, відповідачем - Кіровоградською ОДПІ проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ фірма "СД ЛТД" з питань правильності нарахування податкових зобов'язань та податкового кредиту з податку на додану вартість, доходів і витрат, що враховуються при визначені об'єкта оподаткування податком на прибуток підприємства по взаємовідносинах з ТОВ "Лисра" за період з 01.06.2012 по 30.11.2013, за результатами якої складений акт перевірки №35/11-23-22-04/20632943 від 05.09.2014.

Перевіркою встановлено порушення:

- п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку на додану вартість за перевірений період всього у сумі 230574,00 грн. (в тому числі: за червень 2012 року - 21977,00грн., серпень 2012 року - 41010,00 грн., вересень 2012 року -13528,00 грн., листопад 2012 року - 17252,00 грн., грудень 2012 року -10837,00 грн., січень 2013 року - 8233,00 грн., лютий 2013 року - 8563,00 грн., березень 2013 року - 17809,00 грн., травень 2013 року на суму 19684,00 грн., липень 2013 року - 11856,00 грн., вересень 2013 року - 28196,00 грн., листопад 2013 року - 20292,00 грн.)

- п. 138.2, п.138.4, п. 138.8 ст.138, пп.139.1.9 п.139.1 ст.139 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку на прибуток за перевірений період, всього у сумі 230329,00 грн., в тому числі за ІІ квартал 2012 року в сумі 23076,00 грн., за ІІІ квартал 2012 року - 57265,00грн., за IV квартал 2012 року - 38138,00 грн., за 2013 рік - 111850,00 грн.

До таких висновків податковий орган дійшов на підставі:

- дослідження договору поставки № 4879 від 01.06.2012, укладеного між ТОВ фірмою «СД ЛТД» та ТОВ «Лисра», за результатами якого встановлено, що в договорі не зазначено найменування товару, його кількість та ціна; також в договорі зазначено про додаткові угоди, які є невід'ємними частинами договору, але при перевірці такі додаткові угоди були відсутні;

- не підтвердження товариством факту подальшої реалізаціїтовару;

- листа № 981/7/16-31-07-07-10 від 15.08.2014 від СУ ФР ГУ Міндоходів у Полтавській області, згідно якого з наданих пояснень директора ТОВ «Лисра» ОСОБА_1 вбачається, що підприємство зареєстровано на її ім'я за грошову винагороду, ніякого відношення до його діяльності вона не має, хто здійснює оформлення бухгалтерських документів та якими видами діяльності займається ТОВ «Лисра» їй невідомо;

- акту ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів м.Києва № 1817/26-55-22-07/38005492 від 27.06.2014 «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Лисра» щодо підтвердження господарських відносин з платниками податків за період з 01.03.2012 року по 31.03.2014 року», в якому зазначено, що на момент проведення звірки встановити фактичне місцезнаходженні підприємства та його посадових осіб неможливо.

Крім того, згідно бази даних АІС «Податковий блок» основний вид діяльності суб'єкта господарювання - вантажний автомобільний транспорт; загальна чисельність працюючих на ТОВ «Лисра» складає 1 особу; інформація щодо приміщень, які використовує ТОВ «Лисра» у своїй діяльності відсутня.

Виходячи з наведених обставин, Кіровоградська ОДПІ зазначила в акті перевірки, що первинні документи, отримані ТОВ фірмою «СД ЛТД» від ТОВ «Лисра» за період з 01.06.2012 по 30.11.2013, не мають юридичної сили та доказовості у зв'язку з тим, що діяльність контрагента-постачальника спрямована на надання податкових вигод та проведення безтоварних операцій.

На підставі акту перевірки податковим органом прийняті податкові повідомлення-рішення:

- № від 22.09.2014, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 345861,00 грн., в тому числі за основним платежем - 230574,00 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 115287,00 грн. (т.1, а.с.44);

- № від 22.09.2014, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток в розмірі 345494,00 грн., в тому числі за основним платежем - 230329,00 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 115165,00 грн. (т.1, а.с.46).

З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про помилковість висновків податкового органу.

Спірним є питання щодо законності висновків відповідача про неправомірність формування ТОВ фірмою «СД ЛТД» витрат за рахунок придбаного товару та податкового кредиту з ПДВ, сплаченого в ціні придбання цього товару, згідно безтоварних господарських операцій, здійснених з контрагентом - ТОВ «Лисра», і про завищення в зв'язку з цим податку на прибуток та податку на додану вартість.

Відповідно до п.138.1 ст.138 Податкового кодексу України витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із:

витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6-138.9, 138.11 цієї статті:

інших витрат, визначених згідно з пунктами 138.5, 138.10-138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу;

крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

Витрати операційної діяльності включають, зокрема, собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об'єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2-140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку (пп.138.1.1 п.138.1 ст.138 ПК України).

Згідно з п.138.2 ст.138 ПК України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

При цьому відповідно до підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає, зокрема, у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Відповідно до п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Пунктом 198.6 статті 198 Податкового кодексу України встановлено, що до податкового кредиту не відносяться суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).

Згідно п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Отже з метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування витрат для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість судам належить з'ясовувати, зокрема, такі обставини: рух активів у процесі здійснення господарської операції; установлення спеціальної податкової правосуб'єктності учасників господарської операції; установлення зв'язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг), понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податку.

Господарською операцією, згідно ст.1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Також вказана вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків, як обов'язкова ознака господарської операції, кореспондується і з нормами Податкового кодексу України.

Судом встановлено, відповідачем не спростовано, що у періоді, який перевірявся, ТОВ фірма «СД ЛТД» (Покупець) мало господарські відносини з ТОВ «Лисра» (Продавець) за договором поставки № 4879 від 01.06.2012, за умовами якого продавець зобов'язується поставити скляні пляшки; найменування та кількість товару зазначається в додатках або накладних, які є невід'ємними частинами договору; ціна товару та послуг вказується в додатковій угоді, яка є невід'ємною частиною договору (т.1, а. с.72).

З оскаржуваної постанови вбачається дослідження судом першої інстанції первинних документів, які містяться у матеріалах справи і якими підтверджується реальність господарських операцій з поставки пляшок скляних: податкові та видаткові накладні, в яких зазначена найменування, кількість та ціна товару (т.1, а.с.77-219; т.2, а. с.8-150), звіти про рух товарів (т.8, а. с.13-15), банківські виписки, що свідчать про оплату позивачем придбаного товару (т.3, а.с.47-162), товарно-транспортні накладні, що свідчать про транспортування товару (т.2, а. с.151-250; т.3, а. с.1-43).

Крім того, матеріали справи містять договір суборенди № 22-04-12/1 від 22.04.2012, з якого вбачається наявність у позивача орендованого приміщення для зберігання товару (т.8, а. с.36-38).

Виходячи із змісту вказаних вище документів в їх сукупності, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що вони містять всі обов'язкові реквізити, що передбачені ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», в розумінні вказаного Закону є первинними, такими, що підтверджують здійснення відповідних господарських операцій з поставки товару, а саме: фактичний рух активів та зміни у власному капіталі позивача.

Ненадання позивачем до перевірки додаткових угод, які є невід'ємними частинами договору, не може свідчити про безтоварність операцій, оскільки найменування, кількість та ціна товару зазначена у податкових та видаткових накладних, що надає змогу встановити предмет господарських операцій між ТОВ фірма «СД ЛТД» та ТОВ «Лисра» за договором поставки № 4879 від 01.06.2012 і без додаткових угод.

Щодо посилань податкового органу на невикористання позивачем придбаних товарів у власній господарській діяльності, то відповідачем не спростовано, що придбаний у ТОВ "Лисра", Товариство використовувало для виробництва власної продукції, яку в подальшому реалізовано за договором купівлі-продажу № 1372 від 01.03.2012, укладеного з ДП ПАТ "Оболонь" "Пивоварня Зіберт" (т.3, а. с.163-173) згідно первинних документів: видаткових накладних (т. 3, а. с.185-250; т.4, а. с.1-250; т.5, а. с.1-34), податкових накладних (т.5, а. с.35-250; т.6, а. с.1-134).

Податкові накладні, на підставі яких позивачем суми податку на додану вартість включені до складу податкового кредиту, складені ТОВ "Лисра" у відповідності до вимог ст. 201 Податкового кодексу України,

Доказів порушень відображення вищевказаних господарських операцій в бухгалтерському та податковому обліку товариства матеріали справи не містять.

На момент укладення та реалізації вказаного вище договору ТОВ "Лисра" мало зареєстровані у встановленому порядку установчі документи та цивільну дієздатність згідно з чинним законодавством, було зареєстровано як платник податку на додану вартість.

Отже позивачем надано всі необхідні документи, які підтверджують отримання позивачем товару від ТОВ "Лисра" та його використання в господарській діяльності позивача, що є належним підтвердженням реальності проведених позивачем господарських операцій та формування витрат та податкового кредиту за операціями з вказаним контрагентом.

Законодавчо встановлені вимоги, необхідні для чинності правочину (ст.203 ЦК України), позивачем та його контрагентом дотримані. Також господарські зобов'язання з поставки товару не містять ознак фіктивності (вчинених без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися відповідними правочинами) або нікчемності, як про те зазначає відповідач.

Податковим органом з цього приводу не враховано, що правочини, які вчинені без наміру створення правових наслідків, що обумовлені ними, визначаються законом як фіктивні (ст.234 ЦК України). Фіктивні правочини не віднесені законом до нікчемних, їх недійсність визнається тільки судом, а, як встановлено судом, доказів наявності відповідних судових рішень відповідачем суду не надано.

З матеріалів справи вбачається, що укладений позивачем з ТОВ "Лисра" договір відповідає вимогам чинного законодавства України, має своїм наслідком зміну у майновому стані учасників правочину, є економічно виправданим, а факт виконання господарських зобов'язань сторін підтверджується первинними та податковими документами.

Дії позивача та його контрагента вчинені на виконання умов договору, направленні саме на створення наслідків, які обумовлені правовою природою договорів таких видів. Фактична реалізація мети, з якою укладений вказані вище договір, настання правових наслідків, обумовлені цим договором, підтверджено належним чином складеними первинними документами, зазначеними вище.

Взаємозв'язок між фактичною поставкою товару та діями контрагента позивача підтверджений належним чином складеними документами, відповідачем в установленому порядку не спростований.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про те, що наявність вищенаведених первинних документів в їх сукупності свідчить про рух активів позивача у процесі здійснення господарської операції, тобто про те, що мали місце реальні зміни майнового стану платника податків, які є обов'язковою ознакою господарської операції.

Колегія суддів вважає неправомірним посилання податкового органу на акт ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів м.Києва № 1817/26-55-22-07/38005492 від 27.06.2014 «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Лисра» щодо підтвердження господарських відносин з платниками податків за період з 01.03.2012 року по 31.03.2014 року» з огляду на те, що акт про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання є лише документом, що фіксує факт неможливості проведення зустрічної звірки, і законодавством України не надано право органам ДПС в акті про неможливість проведення зустрічної звірки співставляти дані первинних бухгалтерських та інших документів суб'єкта господарювання, що здійснюється органами державної податкової служби з метою документального підтвердження господарських відносин з платником податків та зборів, а також підтвердження відносин, виду, обсягу і якості операцій та розрахунків, що здійснювались між ними, для з'ясування їх реальності та повноти відображення в обліку платника податків.

Крім того, наслідком відсутності платника податків за юридичною адресою на час проведення податковим органом перевірки згідно податкового законодавства не може бути застосування штрафних санкцій та визначення податкових зобов'язань для контрагента такого платника податків.

Відповідно до пункту 3 Порядку оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації №984 від 22.12.2010, результати документальних перевірок оформлюються у формі акта або довідки. У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт, а у разі відсутності порушень - довідка. Акт - службовий документ, який підтверджує факт проведення документальної перевірки фінансово-господарської діяльності платника податків і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби.

Згідно з п.6 Порядку №984 факти виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об'єктивно та в повній мірі, із посиланням на первинні або інші документи, які зафіксовані в бухгалтерському та податковому обліку, що підтверджують наявність зазначених фактів.

Отже, податковий орган може встановити наявність або відсутність порушень платником податків вимог податкового, валютного та іншого законодавства виключно за наслідками дослідження первинних документів такого платника податків, а відтак посилання податкового органу на акт перевірки іншого платника податків, яким встановлено порушення податкового законодавства, а також іншу інформацію щодо контрагентів позивача, що не має правових наслідків, не може вважатись доказом у розумінні ст.69 КАС України.

Таким чином, зазначені відповідачем обставини щодо контрагентів позивача не є законодавчо встановленими підставами для позбавлення позивача права на визначення витрат та податкового кредиту з операцій поставки товару ТОВ «Лисра».

Відповідачем в ході проведення перевірки позивача не наведені та не встановлені докази, які б свідчили про невідповідність господарських операцій з поставки товару меті та задачам діяльності платників податків, збитковості таких операції чи інші обставини, які окремо або в сукупності могли б свідчити про фіктивність здійснених операцій, відсутність фактів поставки, а також про те, що реалізацію вказаних операцій не було обумовлено розумними економічними причинами (цілями ділового характеру).

З огляду на вищевикладене колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції під час розгляду даної справи повно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку, застосував до правовідносин, як виникли між сторонами по справі норми права, які регулюють саме ці правовідносини, прийняв законне та обґрунтоване рішення про задоволення позову.

Передбачені ст..202 КАС України підстави для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення відсутні. .

Керуючись ст.ст.198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Кіровоградській області залишити без задоволення.

Постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 18 лютого 2015 року у справі № П/811/172/15 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку, встановленому ст.212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: І.Ю. Добродняк

Суддя: Н.А. Бишевська

Суддя: Я.В. Семененко