Справа № 2а-255/09
Суддя: Коваль Р.Й.
Дата ухвалення: 2011-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2011 р. < Текст >Справа № 73598/09

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Коваля Р.Й.

суддів Гуляка В.В., Пліша М.А.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 12 червня 2009 року по справі за позовом ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення Дрогобицької міської ради Львівської області про визнання неправомірними дій відповідача щодо невиплати у повному розмірі суми разової допомоги при народженні дитини, стягнення недоплаченої суми разової допомоги при народженні дитини та компенсації у зв'язку з втратою частини доходів та зобов'язання відповідача виплатити разову допомогу при народженні дитини,-

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 звернулась 09.02.2009 року в суд з адміністративним позовом та просила стягнути недоплачену суму разової допомоги при народженні дитини за 2007 рік в розмірі 2122 грн., стягнути компенсацію у зв'язку із порушенням строків виплати допомоги в розмірі 473, 21 грн. та судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що є ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» їй призначено разову грошову допомогу при народженні дитини в розмірі 8500 грн. Але всупереч вимог ст. 12 зазначеного закону разова допомога була виплачена не в повному обсязі.

Постановою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 12 червня 2009 року у задоволенні позову відмовлено.

Суд виходив з того, що статтею 56 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» було установлено, що у 2007 році допомога при народженні дитини відповідно до Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми» здійснюється за рахунок коштів відповідної субвенції з Державного бюджету місцевим бюджетам у розмірі 8500 гривень та передбачено, що її виплата здійснюється одноразово при народженні дитини в сумі 3400 гривень, а решта протягом наступних 12 місяців рівними частинами у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу з якої із-за порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідності висновків суду обставинам справи, просить його скасувати та постановити рішення, яким задоволити позовні вимог в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує на те, що Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 року № 6-рп/2007 було визнано неконституційним пункт 14 ст. 71 в частині зупинення на 2007 рік дії ст. 12. Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми». Тобто з 09.07.2007 року фактично поновлено дію ст. 12 зазначеного закону та право позивача на отримання допомоги при народжені дитини у розмірі 22,6 прожиткових мінімумів для дитини віком до 6 років, встановленого на день народження дитини.

За відсутності клопотань від усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки таку може бути вирішено на основі наявних у ній доказів (ч. 1 ст. 197 КАС України із змінами і доповненнями, внесеними згідно із Законом України від 07.07.2010 року N 2453-VI), що є достатнім для розгляду даної справи.

Судова колегія заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, приходить до наступного.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Судом встановлено, підтверджено матеріалами справи, що позивачка відповідно до положень Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» має право на отримання разової допомоги при народженні дитини в сумі кратній 22, 6 розміру прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років, встановленого на день народження дитини, поскільки є матір'ю Федис М.Є.19.12.2007 року народження.

Відповідно до вимог ст. 12 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми», у редакції, що була чинною на час виникнення та існування спірних правовідносин у 2007 році, мала право позивачка на отримання допомоги при народженні дитини в сумі, кратній 22,6 розміру прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років, встановленого на день народження дитини, обовязок щодо призначення і виплати якої, за правилами ст. 5 цього ж Закону, покладено на органи праці та соціального захисту населення.

Разом із тим, відповідно до ч.1 ст. 4 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми» покриття витрат на виплату державної допомоги сімям з дітьми здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України у вигляді субвенцій до місцевих бюджетів.

Статтею 56 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» було установлено, що у 2007 році допомога при народженні дитини відповідно до Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми» здійснюється за рахунок коштів відповідної субвенції з Державного бюджету місцевим бюджетам у розмірі 8500 гривень та передбачено, що її виплата здійснюється одноразово при народженні дитини в сумі 3400 гривень, а решта протягом наступних 12 місяців рівними частинами у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Вищезазначені положення закону на предмет конституційності не розглядалися, у встановленому порядку неконституційними визнані не були та своєї чинності не втратили.

З матеріалів справи вбачається, що управління праці та соціального захисту населення Дрогобицької міської ради у Львівській області належним чином та відповідно до вимог Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» виконало свій обовязок перед позивачкою з виплати їй спірної допомоги у 2007 році.

Згідно із положеннями ч.2 ст. 6 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Відповідно до ч. 2 ст. 95 Конституції України виключно законом про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до переконання, що відповідач, здійснивши позивачці виплату допомоги при народженні дитини в розмірі 8500 грн., що був установлений Законом України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинними законами України, тобто правомірно, а тому підстав для задоволення вимог ОСОБА_1 у частині покладення на відповідача обовязку з нарахування і виплати їй спірної недоплати немає. що і вірно зробив суд першої інстанції.

Щодо вимог про виплату компенсації втрати частини доходів у звязку з пропущенням строків їх виплати, то такі не підлягають задоволенню, оскільки компенсація громадянам втрати частини доходів у звязку з пропущенням строків їх виплати проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам на підставі ст. 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з пропущенням строків їх виплати», однак спірною є сума нарахування, а не виплата нарахованих сум.

Судова колегія вважає, що доводи апеляційних скарг в цілому суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, а також відсутня невідповідність висновків суду обставинам справи.

Керуючись ст.ст. 195, 196 ч.4, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, колегія суддів-,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, постанову Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 12 червня 2009 року по справі № 2а-255/09/1306 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Р.Й. Коваль

Судді В.В. Гуляк

ОСОБА_3