Справа № 802/1477/15-а
Суддя: Ватаманюк Р.В.
Дата ухвалення: 2015-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 802/1477/15-а

Головуючий у 1-й інстанції: Комар П.А.

Суддя-доповідач: Ватаманюк Р.В.

22 вересня 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Ватаманюка Р.В.

суддів: Мельник-Томенко Ж. М. Сторчака В. Ю. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Марцісь Ю.А.,

представника позивача: Пинзара І. В.

представника відповідача: Волошенюк Є.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 15 червня 2015 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Відродження" (далі - позивач) до Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області (далі - відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача в якому просив: визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 19.01.2015 №.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 15.06.2015 адміністративний позов задоволено повністю.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Представник відповідача в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримала в повному обсязі та просила колегію суддів її задовольнити.

Представник позивача заперечив проти апеляційної скарги поданої відповідачем.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що на підставі п. 78.2 ст. 78, п. 79.2 ст. 79 ПК України та відповідно до наказу Вінницької ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області за №121 від 27.11.2014 посадовими особами відповідача проведена позапланова невиїзна документальна перевірка позивача з питань перевірки своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати передбачених законодавством податків та зборів, а також дотримання вимог валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи за період з 18.08.2009 по 31.12.2010.

В ході проведеної перевірки встановлено, що позивач в порушення п. 7 Указу Президента України "Про спрощену систему оподаткування, обліку і звітності суб'єктів малого підприємництва" від 03.07.1998 №727/98 в 4 кварталі 2009 року та 2010 році безпідставно перебував на спрощеній системі оподаткування; в порушення пп. 2.1.1 п. 2.1 ст.2, п. 3.1. ст. З, п. 4.1 ст. 4, п. 16.2., 16.4 ст. 16. Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" від 28.12.1994 №334/94-ВР встановлено заниження позивачем податку на прибуток на загальну суму 339 811 грн., у тому числі: - за 4-ий квартал 2009 року в сумі - 1 500 грн., - за 2010 рік у сумі 338 311 грн.

Результати перевірки знайшли своє відображення в акті №417/2202/32754725 від 30.12.2014.

На підставі акту перевірки №417/2202/32754725 від 30.12.2014 відповідачем винесене податкове повідомлення-рішення від 19.01.2014 № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток відповідно до положень п. 102.2 ст. 102 Податкового кодексу Украйни.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що штрафні санкції не підлягають застосуванню в даному випадку у зв'язку із спливом граничного строку їх застосування до платника податків.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з таких підстав.

За приписами п. 1 Указу Президента України "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва" від 03.07.1998 № 727/98 (в редакції, що діяла на час подачі звітів) спрощена система оподаткування, обліку та звітності запроваджується, зокрема, для фізичних осіб, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і у трудових відносинах з якими, включаючи членів їх сімей, протягом року перебуває не більше 10 осіб та обсяг виручки яких від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за рік не перевищує 500 тис. гривень.

Виручкою від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) вважається сума, фактично отримана суб'єктом підприємницької діяльності на розрахунковий рахунок або (та) в касу за здійснення операцій з продажу продукції (товарів, робіт, послуг).

У звіті суб'єкта малого підприємництва - фізичної особи-платника єдиного податку обсяг виручки від реалізації товарів (робіт, послуг) за звітний квартал відображається наростаючим підсумком з початку терміну дії Свідоцтва про сплату єдиного податку в календарному році.

Відповідно до абз. 9 п. 4 вказаного Указу за результатами господарської діяльності за звітний (податковий) період (квартал) суб'єкти малого підприємництва - юридичні особи подають до органу державної податкової служби до 20 числа місяця, що наступає за звітним (податковим) періодом, розрахунки про сплату єдиного податку, акцизного збору і, в разі обрання ними єдиного податку за ставкою 6 відсотків, розрахунок про сплату податку на додану вартість, а також платіжні доручення на сплату єдиного податку за звітний період з позначкою банку про зарахування коштів.

Згідно п. 46.1 ст. 46 ПК України податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Таким чином, законодавством було закріплено обов'язок суб'єктів малого підприємництва, яким був і позивач, подавати до органів державної податкової служби лише розрахунки про сплату єдиного податку.

Пунктом 102.1 ст. 102 ПК України, передбачено, що контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право самостійно визначити суму грошових зобов'язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації та/або граничного строку сплати грошових зобов'язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов'язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов'язання, а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Протягом року, для платника єдиного податку встановлюються звітні періоди, що дорівнюють кварталу. Протягом 5 днів після закінчення звітного періоду, а з 2012 року 40 днів, платник єдиного податку подає звіт, який залишається у справі платника єдиного податку.

У разі подання платником податку уточнюючого розрахунку до податкової декларації контролюючий орган має право визначити суму податкових зобов'язань за такою податковою декларацією протягом 1095 днів з дня подання уточнюючого розрахунку.

Грошове зобов'язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію (пп. 14.1.39 п. 14.1 ст. 14 ПК України).

В силу ст. 114 ПК України граничні строки застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) до платників податків відповідають строкам давності для нарахування податкових зобов'язань, визначеним статтею 102 цього Кодексу.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що у період з 18.08.2009 по 31.12.2010 позивачем подано наступні розрахунки сплати єдиного податку суб'єктом малого підприємництва - юридичною особою: - за 4 квартал 2009 року - від 18.01.2010 №40063; - за 1 квартал 2010 року - від 19.04.2010 №10471; - за 2 квартал 2010 року - від 19.07.2010 №22523; - за 3 квартал 2010 року - від 19.10.2010 №35338; - за 4 квартал 2010 року - від 19.01.2011 №49243.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що строк, передбачений п. 102.1 ст. 102 ПК України, протягом якого податковий орган мав би право самостійно визначити суму грошових зобов'язань платника податків сплив.

Окрім цього, вірним є висновок суду першої інстанції, що в даному випадку штрафні санкції не підлягають застосуванню, відповідно до ст. 114 ПК України, у зв'язку із спливом граничного строку їх застосування до платника податків.

Така ж правова позиція зі спірного питання вже була висловлена Вищим адміністративним судом України 04.06.2015 у справі № К/800/9090/15.

На підставі наведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо задоволення заявлених вимог у спосіб та межах, визначених законом.

Оскільки доводи апеляційної скарги відповідача не ґрунтуються на вимогах законодавства та не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області залишити без задоволення, а постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 15 червня 2015 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 29 вересня 2015 року.

Головуючий Ватаманюк Р.В.

Судді Мельник-Томенко Ж. М.

Сторчак В. Ю.