Справа № 816/3448/15
Суддя: С.А. Іваненко
Дата ухвалення: 2015-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2015 року м. ПолтаваСправа № 816/3448/15

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Іваненка С.А.,

за участю:

секретаря судового засідання Панькіної А.С.,

представника позивача - ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Державної фінансової інспекції в Полтавській області до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, третя особа Полтавська районна державна адміністрація про стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И В:

25 серпня 2015 року позивач ОСОБА_3 фінансова інспекція в Полтавській області звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2, третя особа Полтавська районна державна адміністрація про стягнення коштів в розмірі 3007,99 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на проведення ревізії фінансово-господарської діяльності Полтавської РДА за період з 01.01.2012 по 31.12.2014. За результатами проведеної ревізії Полтавської РДА встановлено ряд фінансових порушень, які зафіксовані в акті ревізії від 08.04.2015 №08-21/20. Листом ДФІ в Полтавській області направлено вимогу про усунення виявлених ревізією порушень, зокрема, щодо стягнення збитків в загальній сумі 429756,48 грн, завданих внаслідок неврахування індексів інфляції при нарахуванні плати за користування земельними ділянками, які передані в оренду Полтавською РДА по 24 договорах. Листом від 04.06.2015 Полтавська РДА повідомила ДФІ в Полтавській області про те, що на виконання вимоги про усунення порушень належним чином повідомлено кожного з 24 орендарів про наявність у них заборгованості, яка виникла у зв'язку з не проведенням ними корегування орендної плати на індекс інфляції, як передбачено п.10 договорів. Оскільки ФОП ОСОБА_2 не забезпечено сплату збитків у розмірі 3007,99 грн, ДФІ в Полтавській області звернулась до суду з даним адміністративним позовом про стягнення вказаних коштів.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити.

Відповідач у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував, просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Третя особа в судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву про розгляд справи за відсутності уповноваженого представника, при вирішенні справи по суті покладалась на розсуд суду /а. с. 54, 64/.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до таких висновків.

Судом встановлено, що ДФІ в Полтавській області на виконання п.1.4.1 Плану контрольно-ревізійної роботи ДФІ в Полтавській області на І квартал 2015 року та на підставі направлень на проведення ревізії від 06.01.2015 №№ 9, 10, 11, від 16.03.2015 № 214 та від 17.03.2015 №№ 215, 216, виданих начальником ДФІ в Полтавській області ОСОБА_4, проведено планову виїзну ревізію фінансово-господарської діяльності Полтавської РДА, в тому числі використання бюджетних коштів на утримання апарату та коштів, головним розпорядником яких визначено райдержадміністрацію за період з 01.01.2012 по 31.12.2014.

За результатами ревізії складено акт від 08.04.2015 №08-21/20 /а. с. 11-20/.

Так, в ході ревізії, зокрема, встановлено, що Полтавська РДА протягом ревізійного періоду виконувала функції з управління об'єктами державної власності, які знаходяться на її балансі. До ревізії Полтавською райдержадміністрацією надано договори оренди землі за межами населених пунктів Полтавського району.

Передача в оренду земельних ділянок здійснювалася на підставі розпоряджень голови Полтавської РДА (окремо по кожному орендарю) шляхом укладання договорів оренди земельної ділянки.

Під час проведення ревізії фінансово-господарської діяльності Полтавської РДА, виявлено факти невиконання орендарями умов договорів, укладених з органами влади та місцевого самоврядування, щодо коригування орендної плати на індекс інфляції.

Так, 30.03.2010 Полтавською РДА укладено з фізичною особою підприємцем ОСОБА_2 договір оренди землі, відповідно до умов якого орендодавець - Полтавська РДА зобов'язувався надати, а орендар ФОП ОСОБА_2 прийняти в строкове платне користування земельну ділянку для земель іншого призначення (комерційного), яка знаходиться за межами населених пунктів на території Супрунівської сільської ради Полтавського району Полтавської області (км 333+658 км 333+739 (праворуч) автодороги М-03 Київ Харків Довжанський).

Умовами укладеного договору оренди земельної ділянки площею 0,5980 га від 30.03.2010 встановлено річний розмір орендної плати: на перші два роки оренди землі у розмірі 3% від нормативною грошової оцінки земельної ділянки 16 312 грн. 84 коп.; в наступні роки оренди у розмірі 5% від нормативною грошової оцінки земельної ділянки 27 188 грн. 07 коп.

Відповідно до п.10 договору оренди землі від 30.03.2010 обчислення розміру орендної плати за земельні ділянки здійснюється з урахуванням індексу інфляції.

Ревізією встановлено, що за підсумком 2012 року ФОП ОСОБА_5 повинен сплатити до Супрунівського сільського бюджету 24 701,30 грн, за підсумком 2013 року 26 945,87 грн, за підсумком 2014 року 30 206,19 грн., всього 81 853,36 грн. Фактично ФОП ОСОБА_5 протягом 2012-2014 років сплачено 78 845,37 грн.

Внаслідок невиконання умов п.10 договору від 30.03.2010, за висновком ревізії, до Супрунівського сільського бюджету у 2012-2014 роках не надійшло 3 007,99 грн (2012 232,07 грн, 2013 рахується переплата у розмірі 242,20 грн., 2014 3018,12 грн; 232,07 - 242,20 + 3018,12 = 3 007,99 грн).

Таким чином, на думку позивача, внаслідок невиконання ФОП ОСОБА_5 умов п.10 договору оренди землі від 30.03.2010, останнім порушено вимоги ст.ст.525-526, п.1 ст.629 Цивільного кодексу України, п.1 ст.193 Господарського кодексу України, ст.21 Закону України "Про оренду землі".

Як свідчать матеріали справи, на підставі висновків акту ревізії від 08.04.2015 №08 21/20, ДФІ в Полтавській області відповідно до пункту 7 статті 10 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" направлено письмову вимогу на адресу Полтавської РДА про усунення виявлених ревізією порушень від 28.04.2015 №16-08-6-15/2893 та встановлено термін подання інформації про їх виконання до 28.05.2015 /а. с. 21-23/.

Листом від 04.06.2015 №2607/01-22 Полтавська РДА повідомила ДФІ в Полтавській області про те, що на виконання вимоги від 28.04.2015 №16-08-6-15/2893 про усунення виявлених ревізією порушень належним чином повідомлено кожного з 24 орендарів про наявність у них заборгованості, яка виникла в зв'язку з не проведенням ними коригування орендної плати на індекс інфляції, як передбачено п.10 договорів оренди землі /а. с. 35/.

Позивач в позовній заяві зазначив, що на момент подання даного позову інформація про повне усунення вищевказаних порушень виявлених в ході проведення ревізії до Держфінінспекції в Полтавській області не надходила. Тому, на думку позивача, Полтавською РДА не було забезпечено повне виконання вимог про усунення виявлених плановою виїзною ревізією фінансових порушень. При цьому, і ФОП ОСОБА_5 не забезпечив сплату збитків у розмірі 3007,99 грн, у зв'язку з чим ДФІ в Полтавській області звернулась до суду з позовом про стягнення вказаних коштів з відповідача.

Надаючи оцінку доводам ДФІ в Полтавській області, суд виходить з такого.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" від 26.01.1993 №2939-XII встановлено, що державний фінансовий контроль забезпечується органом державного фінансового контролю через проведення державного фінансового аудиту, перевірки державних закупівель та інспектування.

Порядок проведення органом державного фінансового контролю державного фінансового аудиту, інспектування та перевірок державних закупівель установлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктом 50 Порядку проведення інспектування ОСОБА_3 фінансовою інспекцією, її територіальними органами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.04.2006 №550, за результатами проведеної ревізії у межах наданих прав контролюючі органи вживають заходів для забезпечення:

притягнення до адміністративної, дисциплінарної та матеріальної відповідальності винних у допущенні порушень працівників об'єктів контролю;

порушення перед відповідними державними органами питання про визнання недійсними договорів, укладених із порушенням законодавства;

звернення до суду в інтересах держави щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства з питань збереження і використання активів, а також стягнення у дохід держави коштів, одержаних за незаконними договорами, без встановлених законом підстав або з порушенням вимог законодавства; застосування заходів впливу за порушення бюджетного законодавства.

Вказані вимоги Порядку узгоджуються з пунктом 10 статті 10 "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" відповідно до якого органу державного фінансового контролю надається право звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Разом з тим, пунктом 19 Порядку проведення інспектування встановлено, що якщо під час ревізії виявлено факти порушення законодавства, вжиття заходів щодо яких не належить до компетенції контролюючого органу (зокрема, з питань обігу готівки, валютних операцій, формування об'єкта та/або бази оподаткування, ціноутворення, управління державним майном, дотримання антимонопольного законодавства та інших), посадові особи контролюючого органу невідкладно письмово повідомляють про це керівнику контролюючого органу чи його заступнику, які забезпечують інформування відповідних державних органів про такі факти.

З огляду на викладене, стаття 10 "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" та пункт 50 Порядку надають право органу державного фінансового контролю на звернення до суду в інтересах держави лише в тому випадку, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державного фінансового контролю.

Правовідносини з оренди земельних ділянок регулюються нормами спеціального законодавства, а саме, нормами Земельного кодексу України від 25.10.2001 №2768-ІІІ, Закону України "Про оренду землі" від 06.10.1998 №161-ХІV та Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VІ.

Відповідно до статті 13 Закону України "Про оренду землі" (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Згідно зі статтею 206 Земельного кодексу України використання землі в Україні є платним. Об'єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Таким чином, об'єктом плати за землю є земельна ділянка, яка перебуває у власності або користуванні, у тому числі на умовах оренди. Суб'єктом плати за землю (платником) є власник землі і землекористувач, у тому числі орендар.

Згідно зі статтею 14 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Типова форма договору оренди землі затверджується Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частин 1, 2 статті 21 Закону України "Про оренду землі" орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).

Підпунктами 14.1.136, 14.1.147 статті 14 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено орендну плату за земельні ділянки державної і комунальної власності як обов'язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою, а плату за землю - як загальнодержавний податок, який справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Згідно з пунктом 286.2 статті 286 Податкового кодексу України платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов'язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається довідка (витяг) про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а надалі така довідка подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.

Питання щодо оподаткування, механізм нарахування та стягнення податків регулюються Податковим кодексом України і не можуть встановлюватися або змінюватися іншими законами України, крім законів, що містять виключно положення щодо внесення змін до цього Кодексу та/або положення, які встановлюють відповідальність за порушення норм податкового законодавства.

Положення вказаного нормативного акту регулюють відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначають вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Зокрема, пунктом 41.1 статті 41 Податкового кодексу України визначено, що контролюючими органами є органи доходів і зборів - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування єдиної державної податкової, державної митної політики в частині адміністрування податків і зборів, митних платежів та реалізує державну податкову, державну митну політику, забезпечує формування та реалізацію державної політики з адміністрування єдиного внеску, забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями при застосуванні податкового та митного законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску (далі - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику), його територіальні органи.

Інші державні органи не мають права проводити перевірки своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, у тому числі на запит правоохоронних органів (пункт 41.4 стаття 41 Кодексу).

Згідно з пунктом 191 статті 191 Податкового кодексу України контролюючі органи виконують такі функції: здійснюють адміністрування податків, зборів, платежів; контролюють своєчасність подання платниками податків та платниками єдиного внеску передбаченої законом звітності (декларацій, розрахунків та інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів), своєчасність, достовірність, повноту нарахування та сплати податків, зборів, платежів.

Контролюючі органи мають право стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов'язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом та іншими законами України (пункт 20.1.19 статті 20 Кодексу). Аналізуючи наведені норми, суд доходить висновку, що повноваження органів державного фінансового контролю не розповсюджуються на здійснення контролю за правильністю обчислення і справляння орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності.

Крім того, суд зауважує, що у період з 18.03.2015 по 24.03.2015 Полтавською ОДПІ ГУ Міндоходів у Полтавській області проведено перевірку повноти надходження до бюджету плати за користування земельними ділянками відповідно до укладених договорів Полтавською РДА, які знаходяться за межами населених пунктів Полтавського району за період з 01.01.2012 по 31.12.2014, результати якої оформлені довідкою від 30.03.2015 №5/22-02/04057505 /а. с. 37-43/. При цьому, згідно з висновком довідки перевіркою своєчасності внесення до бюджету сум орендної плати за землю встановлено, що станом на 01.01.2015 відповідно до карток особових рахунків рахується заборгованість по ТОВ "Полтавська інвестиційна група", ФО-П ОСОБА_6, ОСОБА_7 та громадянину ОСОБА_8, по решті платників відповідно до карток особових рахунків заборгованість відсутня /а. с. 43/.

Тобто, уповноваженим органом доходів і зборів перевірено питання щодо повноти надходження до бюджету плати за користування земельними ділянками відповідно до укладених договорів Полтавською РДА з відповідними суб'єктами господарювання, в тому числі відповідачем, та встановлено, що орендна плата за землю визначається відповідно до вимог статей 288, 289 Податкового кодексу України.

За викладених обставин суд доходить висновку, що ДФІ у Полтавській області звернулась до суду з даним позовом з перевищенням наданих Законом України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" повноважень, а відтак позов задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні позовних вимог Державної фінансової інспекції в Полтавській області до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, третя особа Полтавська районна державна адміністрація про стягнення коштів - відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови з одночасним поданням її копії до суду апеляційної інстанції. У разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови складено 29 вересня 2015 року.

Суддя С.А. Іваненко