Справа № 344/2277/14-а
Суддя: Польська М. В.
Дата ухвалення: 2015-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 344/2277/14-а
Провадження № 2-а/344/14/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2015 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої - судді Польської М.В.,

секретаря Дзюбак Х.Б.,

з участю представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2, третьої особи ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Крихівецької сільської ради Івано-Франківської міської ради, треті особи - ОСОБА_3, управління Держкомзему в м.Івано_Франківську, реєстраційна служба Івано-Франківського міського управління юстиції про визнання незаконним та скасування рішення та зобов'язання до вчинення дій, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 звернулась в Івано-Франківський окружний адміністративний суд з адміністративним позовом до Крихівецької сільської ради Івано-Франківської міської ради, треті особи ОСОБА_3, управління Держкомзему у м.Івано-Франківську, Реєстраційна служба Івано-Франківського міського управління юстиції про визнання незаконним та скасування рішення Крихівецької сільської ради Івано-Франківської міської ради від 01.03.2013р. в частині затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0.0451га, цільове призначення якої змінюється із земель для ведення особистого селянського господарства в землі для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд по АДРЕСА_1 ОСОБА_3, зобов'язати відділ Держземагенства у м.Івано-Франківську провести зміни в Державному земельному кадастрі, зобов'язати Реєстраційну службу Івано-Франківського міського управління юстиції внести зміни в Державному реєстрі прав.

В позові зазначено, що рішенням Крихівецької сільської ради Івано-Франківської міської ради від 01.03.2013р. було затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0.0451га, цільове призначення якої змінюється із земель для ведення особистого селянського господарства в землі для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд по АДРЕСА_1 ОСОБА_3, на підставі якого було внесено зміни до Державного земельного кадастру щодо цільового призначення землі. Дане рішення порушує права позивача, яка є власницею суміжної земельної ділянки: не розроблено відповідачем попередньо проект розподілу території із спірною земельною ділянкою та суміжними ділянками на яких є житловий будинок позивача; не погоджена зовнішня межа суміжної земельної ділянки ОСОБА_3 із ОСОБА_4, при цьому, що зміщено було межу між спірною земельною ділянкою та ділянкою позивача в сторону ділянки позивача (зменшення площі належної на праві власності землі).

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 24.12.2013 року адміністративна справа передана 14.02.2014 року до Івано-Франківського міського суду.

В судовому засіданні представники позивача вимоги адміністративного позову підтримали в повному обсязі, просили його задовольнити.

Представники відповідача в судовому засіданні вимоги позову заперечили, вважають, що вимоги позову є необґрунтованими з підстав зазначених в запереченні та поясненнях.

Третя особа ОСОБА_3 заперечила щодо заявлених вимог.

Представник управління Держкомзему у м.Івано-Франківську поклалась на розсуд суду.

Представник Реєстраційної служби Івано-Франківського міського управління юстиції заперечили щодо позовних вимог, просив розгляд справи проводити без участі представника.

Заслухавши пояснення представників сторін, всебічно, повно та об'єктивно дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що рішенням Крихівецької сільської ради Івано-Франківської міської ради від 01.03.2013р. було затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0.0451га, цільове призначення якої змінюється із земель для ведення особистого селянського господарства в землі для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд по АДРЕСА_1 ОСОБА_3 (а.с.10, 98-121т.1).

Попередньо дана земельна ділянка 0.0481 га була подарована громадянкою ОСОБА_5 - громадянці ОСОБА_3 24.01.2013 р. Згідно договору дарування та за заявою нового власника, земельну ділянку площею 0.003 га виділено з власності для розширення дороги (а.с.128-130 т.1, а.с. 10-11 т.2).

Власником суміжної земельної ділянки (двох ділянок пл..0.1068 га та пл..0.0896га) загальною площею 0.1964 га по АДРЕСА_2 є ОСОБА_4, згідно Державного акту на право приватної власності, виданого 24.06.1996р. (а.с.11 т.1, а.с. 9 т.2). На земельній ділянці площею 0.0896га знаходиться житловий будинок з приналежними до нього будівлями і спорудами, згідно виданого ОСОБА_4 Свідоцтва про право власності від 29.06.1987 р. (а.с.12-13, 213-228 т.1).

Як слідує з норм ч.1,3 ст..20 ЗК України віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. Зміна цільового призначення земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою щодо їх відведення. Зміна цільового призначення земельних ділянок приватної власності здійснюється за ініціативою власників земельних ділянок. Зміна цільового призначення земельних ділянок приватної власності провадиться: щодо земельних ділянок, розташованих у межах населеного пункту, - сільською, селищною, міською радою. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки приватної власності, цільове призначення якої змінюється, розробляється на замовлення власника земельної ділянки без надання дозволу Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування на його розроблення. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється в порядку, встановленому законом. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186 1 цього Кодексу.

Рада міністрів Автономної Республіки Крим, орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування у місячний строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, погодженого в порядку, встановленому статтею 186 1 цього Кодексу, приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та зміну її цільового призначення. Відмова Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у зміні цільового призначення земельної ділянки або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.

В 2013 році ОСОБА_3 отримала проектні пропозиції на забудову земельної ділянки площею 0.0451 га від АПБ управління архітектури і містобудування (а.с.122-127 т.1).

Позивач неодноразово зверталася в різні органи зі скаргами та зверненнями щодо накладки двох суміжних ділянок та зміщення межі в сторону земельної ділянки ОСОБА_4 (а.с.17-18, 74-77, 97, 183, 195-198, 202-210 т.1), а також неправомірність зміни цільового призначення.

З врахуванням наявного спору щодо накладки суміжних земель для встановлення порушень невідповідності проекту землеустрою та роз'яснення права на експертизу, ухвалою Івано-Франківського міського суду від 04.09.2014р. було призначено земельно-технічну експертизу.

Висновком судового експерта №110/14 складеного 03.04.2015р. (а.с.22-44 т.2) вказано, що проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_3, цільове призначення якої змінюється, вимогам нормативних документів з питань землеустрою не відповідає, а саме: в склад проекта не включено кадастровий план земельної ділянки, визначення і встановлення меж проведено без кадастрової зйомки, без погодження меж з суміжними землевласниками, не дотримано Інструкцію про вставлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, Акт встановлення та прийому-передачі межових знаків від 11.03.2013 року не відповідає встановленій формі та змісту. В підсумках - проект землеустрою не відповідає ст..25,50 Закону України «Про землеустрій», ст..107, 198 ЗК України, п.3.12, 4.3, 4.4, дод.№2 Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками.

Судом дослідженні дотримання відповідачем вимог законодавства при прийнятті оскаржуваного рішення, також досліджувалось факт порушення права позивача - накладення двох суміжних ділянок після зміни цільового призначення Андрусів та огородження нею ділянки межовими знаками. Встановлено експертизою і те, що дійсно має місце зміщення меж та накладення двох земельних ділянок ОСОБА_3 та ОСОБА_4 Так, фактична площа земельної ділянки ОСОБА_4 становить 0.0876га замість 0.0896га (зменшення на 0.002га або 20 м.кв.), земельна ділянка ОСОБА_3 становить 0.0503 га замість 0.0451 га (надлишок площі 0.0022га або 22 м.кв.), накладка двох земельних ділянок становить 0.00192 га (від 0.11 м. до 0.4 м.по межі). При цьому, розміщення існуючої будівлі ОСОБА_4 та незавершеного будівництва ОСОБА_3 відносно меж земельних ділянок, вимогам не відповідають.

ОСОБА_3 в судовому засіданні не заперечувала того, що в травні 2013 року при встановленні меж в натурі вона змістила огорожу в сторону земельної ділянки ОСОБА_4, а тому і є розбіжності між двома Актами від 23.01.2013 року та від 15.05.2013р.

На пропозицію суду мирового врегулювання спору між двома суміжними землекористувачами, згоди не було досягнуто.

Відповідач натомість звернув увагу суду, що встановити факти недотримання певних умов при виготовленні проекту землеустрою та встановити обставини на обґрунтування відмови у затвердженні такого проекту на час прийняття оскаржуваного рішення не було не можливо, а тому підстави для відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_3, цільове призначення якої змінюється, були на час прийняття оскаржуваного рішення - відсутні.

Як слідує з вимог Закону України «Про звернення громадян» громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення (ст..1). Статтею 5 цього ж закону зазначено, що звернення адресуються органам державної влади і місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форм власності, об'єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань.

Правові засади організації та діяльності органів місцевого самоврядування та їх виконавчих органів визначені Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні». Однак питання земельних відносин регулюється Земельним кодексом України.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України. Згідно з п. 12 Перехідних положень Земельного кодексу України до розмежування земель державної та комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями (крім земель, переданих у приватну власність, та земель, зазначених в абзаці третьому цього пункту) в межах населених пунктів здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади.

Відповідно до ст. 10, 25 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. Міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією, цим та іншими законами до їх відання. Пунктом 34 ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" встановлено, що міські ради правомочні вирішувати відповідно до закону питання регулювання земельних відносин.

Судом встановлено, що дійсно сільська рада, затверджуючи проект землеустрою щодо зміни цільового призначення земельної ділянки ОСОБА_3 не могла на той час дослідити невідповідність проекту землеустрою вимогам закону та зміщення межі земельної ділянки, однак таке рішення сільської ради підлягає скасуванню, як таке, що порушує права іншої особи, а проект не в повній мірі відповідає вимогам законодавства.

Відповідно до положень статей 19, 20 ЗК України землі України за основним цільовим призначенням поділяються на відповідні категорії, у тому числі: землі житлової та громадської забудови й землі водного фонду; віднесення їх до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень.

Відповідно до статті 21 ЗК України порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель є підставою для визнання недійсними рішень про надання земель, угод щодо земельних ділянок, відмови в державній реєстрації земельних ділянок або визнання реєстрації недійсною тощо (постанова ВСУ у справі № 6-523цс15, від 13 листопада 2013 р. у справі N 6-123цс13).

Відповідно до частини першої статті 155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Таким чином, якщо правовий акт індивідуальної дії органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси територіальних громад чи окремих осіб, він може бути скасований в судовому порядку (висновок ВСУ у справі №6-162цс15).

Оскільки рішення Крихівецької сільської ради Івано-Франківської міської ради від 01.03.2013р. в частині затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0.0451га, цільове призначення якої змінюється із земель для ведення особистого селянського господарства в землі для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд по АДРЕСА_1 ОСОБА_3, є таким що прийняте в супереч вимогами ст..25,50 Закону України «Про землеустрій», ст..107, 198 ЗК України, п.3.12, 4.3, 4.4, дод.№2 Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, а також порушує права на землю фізичної особи - позивача, то вимога щодо визнання недійсним (незаконним) та скасування такого рішення, є обґрунтованою.

Однак, що стосується вимоги зобов'язати відділ Держземагенства у м.Івано-Франківську провести зміни в Державному земельному кадастрі, зобов'язати Реєстраційну службу Івано-Франківського міського управління юстиції внести зміни в Державному реєстрі прав, то в задоволенні такої вимоги слід відмовити.

Вказівка на рівні умови захисту прав власності на землю міститься в ст. 13 Конституції України, відповідно до якої "усі суб'єкти права власності рівні перед законом", а також ст.152 ЗК України. Рівність умов захисту прав окрім викладених норм випливає і з норм ст. ст. 21, 55 Конституції України.

Так, ОСОБА_3 як власник земельної ділянки, вправі звернутися до органу місцевого самоврядування з проектом землеустрою яким буде усунуто встановлені порушення вимог законодавства, та при вірному встановленні меж (без порушення прав суміжного землевласника), сільська рада вправі повторно розглядати звернення фізичної особи щодо зміни цільового призначення (при цьому що площа в цілому може і не бути зміненою в разі зміщення всієї земельної ділянки, а не тільки однієї межі). Тому така вимога до третіх осіб (не відповідачів) у справі, є передчасною.

Частиною 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст..20, 21, 186-1 Земельного кодексу України, статтями 2, 7, 8, 9, 11, 71, 158, 159, 160, 161, 162, 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов ОСОБА_4 до Крихівецької сільської ради Івано-Франківської міської ради, треті особи ОСОБА_3, управління Держкомзему у м.Івано-Франківську, Реєстраційна служба Івано-Франківського міського управління юстиції про визнання незаконним та скасування рішення та зобов'язання до вчинення дій - задовольнити частково.

Визнати недійсним (незаконним) та скасувати рішення Крихівецької сільської ради Івано-Франківської міської ради від 01.03.2013р. в частині затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0.0451га, цільове призначення якої змінюється із земель для ведення особистого селянського господарства в землі для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд по АДРЕСА_1 ОСОБА_3

Стягнути з Крихівецької сільської ради Івано-Франківської міськради, с.Крихівці, вул.. Крихівецька, 79, код 04356248, на користь ОСОБА_4, жительки АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер - НОМЕР_1, судові витрати в загальному розмірі 4556,62 грн (чотири тисячі пятсот пятдесят шість гривень 62 копійок), з яких по сплаті судового збору в сумі 68,82 грн., та 121,80 грн, витрати за проведення експертизи - 4366 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, але якщо апеляційна скарга не була подана в строк, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається через Івано-Франківський міський суд протягом 10 днів з дня її проголошення, а у разі прийняття постанови в письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Довідка: повний текст рішення виготовлено 29 вересня 2015 року.

Суддя Польська М.В.