Справа № 2а-11/11
Суддя: Малахова Н.М.
Дата ухвалення: 2011-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________
_______________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

іменем України

"14" червня 2011 р. Справа № 2а-11/11

номер рядка статистичного звіту 10.3.2

Колегія суддів Житомирського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Малахової Н.М.

суддів: Котік Т.С.

ОСОБА_1,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Олевської райдержадміністрації Житомирської області на постанову Олевського районного суду Житомирської області від "15" лютого 2011 р. у справі № 2а-11/11 за позовом ОСОБА_3 в своїх інтересах та і інтересах своєї неповнолітньої дитини - ОСОБА_4 до управління праці та соціального захисту населення Олевської райдержадміністрації Житомирської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії ,

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2010 року ОСОБА_3 в своїх інтересах та і інтересах своєї неповнолітньої дитини - ОСОБА_4 звернулася до Олевського районного суду з зазначеним позовом і просила визнати неправомірними дії управління праці та соціального захисту населення Олевської райдержадміністрації Житомирської області щодо недонарахування та недовиплати коштів, передбачених статтею 37 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та стягнути з відповідача 17800,8 грн. за період з 01.08.2007 року по 01.08.2010 року.

Постановою Олевського районного суду від 15 лютого 2011 року позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Визнано неправомірними дії управління праці та соціального захисту населення Олевської районної державної адміністрації.

Зобов'язано відповідача провести перерахунок та виплату позивачці, допомоги, як особі, яка разом з неповнолітньою дитиною - ОСОБА_4 проживає на території радіоактивного забруднення, відповідно до ст.37 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", встановивши її на рівні 40% мінімальної заробітної плати визначеної законодавством щомісячно, починаючи з 01 березня 2010 року.

В решті позову відмовлено.

У апеляційній скарзі управління праці та соціального захисту населення Олевської районної державної адміністрації, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить скасувати вказану постанову та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, з огляду на наступне.

Позивачка є потерпілою внаслідок Чорнобильської катастрофи 3-ї категорії, проживає у ІНФОРМАЦІЯ_1, що віднесено до зони гарантованого добровільного відселення. Неповнолітня дитина позивачки - ОСОБА_5 є потерпілим від Чорнобильської катастрофи та має відповідне посвідчення серії Д.

Основні положення щодо реалізації, зокрема, конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на соціальний захист визначені Законом №796-XII. Цим Законом передбачена щомісячна грошова допомога громадянам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення, у звязку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства, визначена статтею 37 Закону.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положеннями частини четвертої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Отже, за конституційними нормами та виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, нарахування та виплата грошової допомоги громадянам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення, у звязку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства повинна здійснюватися виходячи з розмірів, встановлених Законом № 796-XII.

Розмір мінімальної заробітної плати встановлено Законом України "Про Державний бюджет України на 2010 рік".

Водночас суми, з яких здійснювався розрахунок позивачці виплат, передбачених Законом № 796-XII, визначалися згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 року №836 Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Отже, відповідач неправомірно виплачував позивачці зазначені виплати відповідно до постанови КМУ в меншому розмірі ніж це передбачено Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо задоволення позову.

Проте, задовольняючи позов з 01.03.2010 року, суд не звернув увагу на положення ч.1 ст.2 КАС України, що предметом судового захисту можуть бути тільки порушені, невизнані чи оспорені права. А на момент звернення позивача до суду факт порушення його оспорюваного права в майбутньому відсутній.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду суд апеляційної інстанції має право, зокрема, змінити постанову суду.

Згідно частини 1 статті 201 КАС України підставами для зміни постанови суду першої інстанції є правильне по суті вирішення справи чи питання, але із помилковим застосуванням норм матеріального чи процесуального права.

Тому рішення суду першої інстанції в частині зобов'язання відповідача провести перерахунок і виплату позивачці допомоги , як особі, яка разом з неповнолітньою дитиною проживає на території радіоактивного забруднення, відповідно до ст.37 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", встановивши її на рівні 40% мінімальної заробітної плати визначеної законодавством щомісячно, починаючи з 01 березня 2010 року слід змінити, зазначивши кінцевий термін відновлення порушеного права по 01 серпня 2010 року.

Керуючись ст.ст.99,100,160,195,197,198,201,205,207,212,254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу управління праці та соціального захисту населення Олевської райдержадміністрації Житомирської області задовольнити частково.

Постанову Олевського районного суду Житомирської області від 15 лютого 2011 року змінити. Зобов'язати управління праці та соціального захисту населення Олевської райдержадміністрації Житомирської області провести перерахунок і виплату ОСОБА_3, як особі, яка разом неповнолітньою дитиною ОСОБА_5 проживає на території радіоактивного забруднення, відповідно до ст.37 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", встановивши її на рівні 40% мінімальної заробітної плати визначеної законодавством щомісячно, починаючи з 01 березня 2010 року по 01 серпня 2010 року, з урахуванням раніше проведених виплат.

В решті постанову залишити без змін.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та з цього часу може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя Н.М. Малахова

судді: Т.С. Котік

ОСОБА_1

Роздруковано та надіслано:

1- в справу

2 - позивачу ОСОБА_3 АДРЕСА_1,11050

3- відповідачу ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Олевської райдержадміністрації Житомирської області вул.Привокзальна 5,м.Олевськ,Житомирська область,11002