Справа № 2а-5560/10/1770
Суддя: Малахова Н.М.
Дата ухвалення: 2011-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________
_______________________________________________________________________________
УХВАЛА

іменем України

"14" червня 2011 р. Справа № 2а-5560/10/1770

номер рядка статистичного звіту 8.2.2

Колегія суддів Житомирського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Малахової Н.М.

суддів: Котік Т.С.

ОСОБА_1,

при секретарі Лабунській Ю.В. ,

за участю представника

ОСОБА_2 митниці

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Житомирі апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Костопільський завод скловиробів" на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "04" березня 2011 р. у справі № 2а-5560/10/1770 за позовом Приватного акціонерного товариства "Костопільський завод скловиробів" до ОСОБА_2 митниці про визнання рішення про визначення митної вартості нечинним та стягнення надмірно сплаченої суми податку на додану вартість,

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2010 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, просив визнати рішення відповідача про визначення митної вартості №204000006/2010/009239/1 від 09.11.2010 року нечинним та стягнути на його користь надмірно сплачену суми податку на додану вартість в розмірі 3533,90 грн. Посилався на те, що відповідачем порушені приписи Митного кодексу України.

Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 09.12.2010 р. залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Головне управління Державного казначейства України в Рівненській області.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 04.03.2011 року Приватному акціонерному товариству "Костопільський завод скловиробів" в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2 митниці про визнання рішення про визначення митної вартості №204000006/2010/009239/1 від 09.11.2010 року нечинним та стягнення надмірно сплаченої суми податку на додану вартість в розмірі 3533,90 грн. відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати вказану постанову та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги. Зазначає, що судом неповно з'ясовані обставини справи, не застосовано до спірних правовідносин положення ст. 266 Митного кодексу України.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Встановлено, що позивач включений до Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України за №30923971, що підтверджується копією довідки з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України № 280089 (а.с.38-39). 26.07.2010р. між Відкритим акціонерним товариством «Кучуксульфат», Російська Федерація та позивачем було укладено зовнішньоекономічний контракт № 65 ST (а.с.6-9), відповідно до якого Продавець постачає протягом серпня-грудня 2010 р., а Покупець отримує і оплачує сульфат натрію природний ТУ-2141-084-10 виробництва ВАТ «Кучуксульфат», в кількості 330 тон, за ціною 4500 російських рублів за тону, на умовах поставки DDU (Правила Інкотермс-2000) Костопіль Львівської залізничної дороги, Україна шляхом 100 відсоткової передплати в рублях за кожну партію товару, банківським переказом на рахунок Продавця.

15.10.2010 року позивачем проведено оплату вартості сульфата натрію на суму 297000 російських рублів з призначенням платежу передплата (аванс за сульфат натрію) згідно з договором № 65 ST від 26.07.2010 року, що підтверджується копією платіжного доручення в іноземній валюті № 179 від 15.10.10 р. (а.с.19).

При ввезенні товару в Україну, 08.11.2010 року декларантом позивача (ППФ «Норма-Плюс») для здійснення митного оформлення товару ОСОБА_2 митниці була подана вантажна митна декларація МД-2 № 204000013/2010/004520 з доповненням № 1 (форма МД-6) (а.с.13-14), в якій було заявлено товар: "сульфат натрію природній» 66000 кг нетто, упакований в мішки поліпропіленові біг-беги по 1000 кг нетто, виробник ВАТ «Кучуксульфат»(а.с.13-14). Товар заявлений до митного оформлення відповідно до умов поставки DDU Костопіль /Україна за методом визначення митної вартості за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), загальною митною вартістю 76391,37 грн. Відповідно заявлено до сплати 1527,83 грн. - мита, та 15278,27 грн. - ПДВ.

Одночасно з вказаною ВМД для підтвердження заявлених відомостей про митну вартість товару позивач через свого декларанта подав відповідачу наступні документи: облікову картку від 28.05.2010 р., декларацію митної вартості (форми ДМВ-1) (а.с.44-46); зовнішньоекономічний контракт № 65 ST від 26.07.10 р.; комерційний інвойс № 2259 від 26.10.10 р. (а.с.10); внутрішній транзитний документ - (ВТД) (а.с.18), накладну ЦІМ/УМВС; копію вантажної митної декларації іноземної країни №10605060/261010/0004825 від 26.10.10 р. (а.с.11), довідку про проведення декларування валютних цінностей, доходів та майна, що належать резиденту України і знаходяться за її межами, сертифікат про походження товару № НОМЕР_1 (а.с.64); сертифікат якості №5722 (а.с.63), платіжне доручення 179 від 15.10.10 р. (а.с.19).

Згідно з зазначеними документами митна вартість визначена за ціною договору (п.1 ч.1 ст. 266 Митного Кодексу України) 0,15 дол. США за 1 кг товару, що всього в російських рублях становить 297000 руб. (або 9900 доларів США, або 76391,37 грн.).

09.11.2010 року ОСОБА_2 митницею було поставлено вимоги позивачу про необхідність подання додаткових документів в підтвердження заявленої митної вартості, а саме: калькуляцію завода-виробника на виготовлення продукції, а також техніко-економічне обґрунтування ціни товару на умовах поставки DDU Костопіль, про що міститься запис у графі «Для відміток митного органу» і на зворотному боці першого аркушу ДМВ № 204000013/2010/004520 (а.с.44), з яким декларант був ознайомлений під підпис 09.11.2010 року. Проте, вказані вимогу митного органу позивач не виконав.

Тому, ОСОБА_2 митницею було прийняте рішення №204000006/2010/009239/1 від 09.11.2010 р. про визначення митної вартості товарів, відповідно до якого митну вартість імпортованих товарів визначено за методом №2 (за ціною договору щодо ідентичних товарів), у розмірі 365560,80 рублів РФ (збільшено обчислену декларантом вартість на 68560,80 рублів РФ) (а.с.17).

09.11.2010 року на підтвердження відмови в прийнятті Декларації митної вартості №204000013/2010/004520, ОСОБА_2 митниця надала позивачу картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України № 204000013/0/00047 від 09.11.2010р. (а.с.15-16).

В картці відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України № 204000013/0/00047 було зазначено вимоги, виконання яких забезпечує можливість митного оформлення чи пропуску цих товарів через митний кордон України: надати нову ВМД та ДМВ із вартістю згідно запропонованого методу визначення митної вартості.

11.11.2010 року позивачем було прийняте рішення про здійснення митного оформлення товару не за ціною договору, а за ціною, яка була визначена митним органом.

Загальні положення визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, методи її визначення врегульовані положеннями статей 266-273 Митного кодексу України, статтею 15 Закону України "Про митний тариф". Крім того, вказані правовідносини регулюються постановою Кабінету Міністрів України від 09 квітня 2008 року №339 «Про затвердження Порядку здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товарів», постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 2006 р. № 1766 "Про затвердження Порядку декларування митної вартості товарів, які переміщаються через митний кордон України, та подання відомостей для її підтвердження".

Відповідно до частини 1 статті 265 Митного кодексу України митний орган, що здійснює контроль за правильністю митної оцінки товарів з урахуванням положень цього Кодексу, має право приймати рішення про правильність заявленої декларантом митної вартості товарів.

Зі змісту частин 1-5 статті 266 Митного кодексу України вбачається, що визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, може здійснюватися за такими методами : 1) за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) за ціною договору щодо ідентичних товарів; 3) за ціною договору щодо подібних товарів; 4) на основі віднімання вартості; 5) на основі додавання вартості; 6) резервного.

Основним є метод визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо товарів, які імпортуються.

Якщо митна вартість не може бути визначена за методом 1, проводиться процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості. У ході таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, за основу може братися ціна, за якою оцінювані ідентичні або подібні товари були продані в Україні не пов'язаному з продавцем покупцю.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Аналіз вказаних правових норм дає підстави дійти висновку, що митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості.

Задовольняючи позов суд першої інстанції дійшов правильних висновків, що ОСОБА_2 митницею доведено правомірність прийняття рішення про визначення митної вартості № 204000006/2010/009239/1 від 09.11.2010 року, оскільки відповідачем було встановлено, що заявлений декларантом рівень митної вартості менший ніж рівень на ідентичні/подібні товари, що оформлювалися іншими митницями по митній системі в максимально наближений час, декларант відмовився від надання додаткових документів для підтвердження митної вартості товару, перелік яких визначений пунктом 11 Порядку №1766.

Тому, позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Костопільський завод скловиробів» про визнання рішення про визначення митної вартості №204000006/2010/009239/1 від 09.11.2010 р. нечинним та стягнення надмірно сплаченої суми податку на додану вартість в розмірі 3533,90 грн. не підлягають до задоволення.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, судом правильно встановлено, що відповідач, приймаючи рішення про визначення митної вартості, діяв у межах, наданих йому повноважень та у спосіб, що визначений чинним законодавством.

Постанова прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст.ст.196, 198, 200, 205,206,212,254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Костопільський завод скловиробів» залишити без задоволення, а постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 04 березня 2011 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Н.М. Малахова

судді: Т.С. Котік

ОСОБА_1

Роздруковано та надіслано:

1- в справу

2 - позивачу ОСОБА_3 акціонерне товариство "Костопільський завод скловиробів" вул.Гвардійська,7,м.Костопіль,Рівненська область,35000

3- відповідачу ОСОБА_2 митниця вул.Соборна, 104,м.Рівне,33028

4 - третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Головного управління Державного казначейства України в Рівненській області , 33028, вул. Симона Петлюри, 13, м.Рівне