Справа № 803/1842/15
Суддя: Ксензюк Андрій Ярославович
Дата ухвалення: 2015-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2015 року Справа № 803/1842/15

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Ксензюка А.Я.,

при секретарі судового засідання Новак Л.О.,

за участю представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2,

представника відповідача-1 ОСОБА_3,

представника відповідача-2 ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче обєднання «Ковельсільмаш»» до Ковельської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області, Головного управління Державної казначейської служби України у Волинській області про скасування податкового повідомлення-рішення та стягнення суми бюджетного відшкодування,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Виробниче обєднання «Ковельсільмаш»» (далі ТзОВ «ВО «Ковельсільмаш»») звернулося в суд з позовом про скасування податкового повідомлення-рішення Ковельської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області (далі Ковельська ОДПІ ГУ ДФС) від 3 квітня 2015 року за №.

Позивачем 26 серпня 2015 року подано заяву від 21 серпня 2015 року №51/01-1855 про збільшення позовних вимог, у якій просив скасувати податкове повідомлення-рішення від 3 квітня 2015 року за №, зобовязати Ковельську ОДПІ ГУ ДФС подати Головному управлінню Державної казначейської служби України у Волинській області (далі ГУ ДКСУ у Волинській області) висновок із зазначенням, що 1 276 281 грн. підлягає відшкодуванню з бюджету, стягнути суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість (далі ПДВ) у розмірі 1 326 400 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач виніс оскаржуване податкове повідомлення-рішення на підставі акту перевірки від 12 березня 2015 року №130/03-06-1501-31533318 «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки правомірності нарахування ТзОВ «ВО «Ковельсільмаш»» бюджетного відшкодування ПДВ на рахунок платника у банку за листопад 2014 року». Перевіркою встановлено порушення пункту 44.1 статті 44, пунктів 198.3, 198.6 статті 198, пунктів 200.1, 200.2, 200.3, 200.4 статті 200 Податкового кодексу України, а саме, ТзОВ «ВО «Ковельсільмаш»» завищено бюджетне відшкодування у декларації за листопад 2014 року на 1 326 400 грн.; підлягає відшкодуванню по декларації за листопад 2014 року бюджетне відшкодування в сумі 1 006 904 грн.

Позивач не погоджується з висновками, викладеними в акті перевірки та оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням, оскільки вважає, що господарські операції між ТзОВ «ВО «Ковельсільмаш»» та ТзОВ «Компанія Алтекс» фактично були здійснені, спричинили реальні зміни майнового стану сторін і були спрямовані на реальне настання правових наслідків, що підтверджено належним чином оформленими первинними документами.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 11 серпня 2015 року провадження у справі №803/1842/15 було зупинено до 11 вересня 2015 року.

Ухвалою суду від 15 вересня 2015 року провадження в справі було поновлено та призначено справу до судового розгляду та залучено другого відповідача Головне управління Державної казначейської служби України у Волинській області.

В судовому засіданні представники позивача, кожен зокрема, уточнені позовні вимоги підтримали з підстав, викладених в позовній заяві, просили позов задовольнити.

Представник відповідача-1 (Ковельської ОДПІ ГУ ДФС) в поданому письмовому запереченні та в судовому засіданні позов не визнав, мотивуючи тим, що господарські операції по придбанню ТзОВ «Компанія Алтекс» від ТзОВ «Конкорт Інвест», в подальшому по продажу ТзОВ «ВО «Ковельсільмаш»» ланцюговязальних автоматів КЕВ-5-1 та ланцюгозварювальних апаратів КЕН-5, КЕН-7, які відбулись в один день, без монтування та переміщення товарно-матеріальних цінностей (далі ТМЦ), без належного оформлення документів на отримання товару, здійснені без мети реального настання правових наслідків, а лише для отримання податкової вигоди, шляхом формування податкового кредиту з ПДВ та отримання з Державного бюджету України відшкодування ПДВ. Посилається на правомірність висновків податкового органу, зроблених при проведенні перевірки та вважає, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення сформоване у відповідності до норм діючого законодавства і підстав для його скасування немає. Просив в задоволенні позову відмовити повністю.

Відповідач-2 (ГУ ДКСУ у Волинській області) в поясненні від 21 вересня 2015 року №15-08/420-6693 та представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечили, оскільки станом на 18 вересня 2015 року Ковельською ОДПІ ГУ ДФС висновки щодо повернення бюджетного відшкодування ПДВ ТзОВ «ВО «Ковельсільмаш»» по декларації за листопад 2014 року до ГУ ДКСУ у Волинській області не надходили.

Заслухавши пояснення, доводи та заперечення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність задовольнити позов частково з таких підстав.

Судом встановлено, що в період з 28 січня 2015 року по 2 лютого 2015 року Ковельською ОДПІ ГУ ДФС була проведена документальна позапланова виїзна перевірка правомірності нарахування ТзОВ «ВО «Ковельсільмаш»» бюджетного відшкодування ПДВ на рахунок платника у банку за листопад 2014 року, за результатами якої складено акт від 11 лютого 2015 року №86/03-06-1501-31533318.

Перевіркою встановлено порушення пункту 44.1 статті 44, пунктів 198.3, 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, а саме, завищено бюджетне відшкодування при відображенні ТзОВ «ВО «Ковельсільмаш»» у декларації за листопад 2015 року бюджетного відшкодування з ПДВ в сумі 1 326 400 грн. Підлягає відшкодуванню по ТзОВ «ВО «Ковельсільмаш»» по декларації за листопад 2014 року бюджетне відшкодування ПДВ в сумі 1 006 904 грн.

Не погодившись із висновками перевірки, позивач подав заперечення на акт від 11 лютого 2015 року №86/03-06-1501-31533318, за результатами розгляду якого Ковельською ОДПІ ГУ ДФС було призначено додаткову перевірку.

В період з 3 березня 2015 року по 4 березня 2015 року Ковельською ОДПІ ГУ ДФС була проведена документальна позапланова виїзна перевірка правомірності нарахування ТзОВ «ВО «Ковельсільмаш»» бюджетного відшкодування ПДВ на рахунок платника у банку за листопад 2014 року, за результатами якої складено акт від 12 березня 2015 року №130/03-06-1501-31533318.

Перевіркою встановлено порушення пункту 44.1 статті 44, пунктів 198.3, 198.6 статті 198, пунктів 200.1, 200.2, 200.3, 200.4 статті 200 Податкового кодексу України, а саме, завищено бюджетне відшкодування при відображенні ТзОВ «ВО «Ковельсільмаш»» у декларації за листопад 2015 року бюджетного відшкодування з ПДВ (рядок 23.1) в сумі 1 326 400 грн. Підлягає відшкодуванню по ТзОВ «ВО «Ковельсільмаш»» по декларації за листопад 2014 року бюджетне відшкодування ПДВ в сумі 1 006 904 грн.

За наслідками перевірки Ковельською ОДПІ ГУ ДФС прийняте податкове повідомлення-рішення від 3 квітня 2015 року за №, яким зменшено суму бюджетного відшкодування (у тому числі заявленого в рахунок зменшення податкових зобовязань наступних періодів) з ПДВ у розмірі 1 326 400 грн. та нараховано штрафну (фінансову) санкцію в розмірі 663 200 грн.

Однак, суд не погоджується з такими висновками Ковельської ОДПІ ГУ ДФС, враховуючи наступне.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Пунктом 198.4 статті 198 Податкового кодексу України встановлено, що якщо платник податку придбає (виготовляє) товари/послуги та необоротні активи, які призначаються для їх використання в операціях, що не є об'єктом оподаткування або звільняються від оподаткування, то суми податку, сплачені (нараховані) у зв'язку з таким придбанням (виготовленням), не відносяться до податкового кредиту зазначеного платника.

Згідно із пунктом 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Порядок визначення суми податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню) регламентовано статтею 200 Податкового кодексу України.

Згідно із приписами пунктів 200.1, 200.2, 200.4 статті 200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200.1.3 статті 200.1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200.1.3 статті 200.1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації,

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Отже, Податковий кодекс України чітко визначає, що наявність фактичної оплати постачальникам товарів (послуг) у попередніх періодах є визначальною умовою для бюджетного відшкодування сум ПДВ.

Як вбачається з матеріалів справи, між ТзОВ «ВО «Ковельсільмаш»» та ТзОВ «Компанія Алтекс» укладено договір поставки від 1 жовтня 2014 року №50/01-161 КСМ.

На виконання умов договору поставки від 1 жовтня 2014 року №50/01-161 КСМ ТзОВ «ВО «Ковельсільмаш»» в жовтні 2014 року придбано у ТзОВ «Компанія Алтекс» товар ланцюговязальні автомати КЕВ-5-1 та ланцюгозварювальні апарати КЕН-5, КЕН-7 на загальну суму 7 958 400 грн., в тому числі ПДВ 1 326 400 грн., що підтверджується видатковою накладною від 31 жовтня 2014 року №620.

По податковому обліку ТзОВ «ВО «Ковельсільмаш»» до складу податкового кредиту за жовтень 2014 року включено суму ПДВ в розмірі 1 326 400 грн. згідно із отриманою від ТзОВ «Компанія Алтекс» податковою накладною від 31 жовтня 2014 року №94. Дана податкова накладна зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Розрахунок по договірних зобовязаннях між сторонами проведено у безготівковій формі в листопаді 2014 року, що підтверджується копіями платіжних доручень від 21 листопада 2014 року №2901 на суму 7 797 200 грн. та від 26 листопада 2014 року №2976 на суму 161 200 грн.

На думку суду, всі первинні документи відповідають вимогам статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та підпункту 2.4 пункту 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року №88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 5 червня 1995 року за №168/704.

Враховуючи викладене суд вважає, що господарська операція між контрагентами відбулася і поставку товару було здійснено в повному обємі, що підтверджується фактичними обставинами по справі.

Разом з тим, при дослідженні факту здійснення господарської операції повинні оцінюватися відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовані дані податкового органу. При цьому відносини між учасниками попередніх ланцюгів постачань товарів та послуг не мають безпосереднього впливу на дослідження факту реальності господарської операції, вчиненої між останнім у ланцюгу постачань платником податків та його безпосереднім контрагентом.

Даний факт узгоджується із практикою Європейського Суду з прав людини. Так, у справі «БУЛВЕС» АД проти Болгарії» (заява №3991/03) Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні від 22 січня 2009 року зазначив, що платник ПДВ не повинен нести відповідальність за зловживання, вчинені його постачальниками, якщо платник ПДВ не знав про такі зловживання і не міг про них знати. Відтак наявність ознак фіктивності у діяльності контрагентів ТзОВ «Гранд Стройгефест» чи порушення останнім правил здійснення господарської діяльності, порядку ведення бухгалтерського та податкового обліку сама по собі не свідчить про нікчемність усіх правочинів, укладених товариством. Крім того, Європейський Суд з прав людини в рішенні також зазначив, що платник податку не повинен нести наслідків невиконання постачальником його зобовязань зі сплати податку і в результаті сплачувати ПДВ другий раз, а також сплачувати пеню. На думку Суду, такі вимоги стали надмірним тягарем для платника податку, що порушило справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту права власності.

Отже, з урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, суд приходить до висновку, що позивач правомірно включив до податкового кредиту в жовтні 2014 року суму ПДВ в розмірі 1 326 400 грн. Разом з тим, відповідач належними та допустимими доказами не спростував доводи позивача про реальний характер таких господарських операцій, висновки податкового органу про порушення позивачем податкового законодавства не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду справи.

Крім того, згідно із пунктом 200.17. статті 200 Податкового кодексу України єдиним джерелом сплати бюджетного відшкодування (у тому числі заборгованості бюджету) є доходи Державного бюджету України.

Частиною другою статті 45 Бюджетного кодексу України встановлено, що казначейство України веде бухгалтерський облік усіх надходжень Державного бюджету України та за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, здійснює повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету.

Згідно з частиною першою статті 25 Бюджетного кодексу України Казначейство України здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду.

Відповідно до підпункту 6 пункту 16 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевого бюджетів або бюджетних установ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2011 року №845, органи Казначейства за судовими рішеннями про стягнення надходжень бюджету здійснюють безспірне списання коштів державного та місцевих бюджетів з метою забезпечення бюджетного відшкодування податку на додану вартість та/або пені, нарахованої на заборгованість державного бюджету з відшкодування такого податку.

Оскільки на користь ТзОВ «ВО «Ковельсільмаш»» не проведено бюджетне відшкодування з ПДВ по декларації за листопад 2014 року, підстави для відмови у проведенні такого відшкодування відсутні, тому позовні вимоги про стягнення з Державного бюджету України бюджетного відшкодування з ПДВ в сумі 1 326 400 грн. слід задовольнити.

Водночас суд не вбачає правових підстав для задоволення позовних вимог ТзОВ «ВО «Ковельсільмаш»» в частині подання ГУ ДКСУ у Волинській області висновку із зазначенням, що 1 276 281 грн. підлягає відшкодуванню з бюджету, оскільки зобов'язання контролюючого органу надати висновок органу Державної казначейської служби не є способом захисту права платника в суді. У разі невідшкодування податку право платника порушується саме внаслідок неотримання коштів з бюджету, тому способом захисту цього права і має бути вимога про стягнення вказаних коштів.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, усі рішення та дії субєкта владних повноважень мають підзаконний характер, тобто повинні бути прийняті (вчинені) на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені законом.

Відповідно до частини першої, другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Судом також приймається до уваги, що відповідно до частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи вищевикладене, виходячи з наданих суду статтею 162 Кодексу адміністративного судочинства України повноважень, адміністративний позов підлягає до задоволення частково шляхом прийняття постанови про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Ковельської ОДПІ ГУ ДФС від 3 квітня 2015 року за №, стягнення бюджетного відшкодування з податку на додану вартість в сумі 1 326 400 грн., а в задоволенні решти позовних вимог слід відмовити.

Відповідно до частини першої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України з Державного бюджету України слід стягнути понесені позивачем витрати по сплаті судового збору.

Керуючись частиною третьою статті 160, статтею 163 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Податкового кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Ковельської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області від 3 квітня 2015 року за №.

Стягнути з Державного бюджету України на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче обєднання «Ковельсільмаш»» (45007, Волинська область, місто Ковель, вулиця Варшавська, будинок 1, ідентифікаційний 31533318) бюджетне відшкодування з податку на додану вартість в сумі 1 326 400 (один мільйон триста двадцять шість тисяч чотириста) гривень.

Стягнути з Державного бюджету України на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче обєднання «Ковельсільмаш»» (45007, Волинська область, місто Ковель, вулиця Варшавська, будинок 1, ідентифікаційний 31533318) 487 (чотириста вісімдесят сім) гривень 20 копійок понесених витрат по сплаті судового збору.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя А.Я. Ксензюк

Постанова в повному обсязі складена 28 вересня 2015 року.