Справа № 802/2417/15-а
Суддя: Комар Павло Анатолійович
Дата ухвалення: 2015-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

28 вересня 2015 р. Справа № 802/2417/15-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Комара П.А. , розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом: управління Пенсійного фонду України у Тульчинському районі

до: СТОВ "1 -ше Травня"

про: стягнення заборгованості у сумі 2679,63 грн.

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулося управління Пенсійного фонду України у Тульчинському районі до СТОВ "1-ше Травня" про стягнення заборгованості у сумі 2679,63 грн.

Адміністративний позов мотивований тим, що за відповідачем рахується заборгованість по відшкодуванню на пільгових умовах по списку № 2 фактичних витрат на виплату і доставку пенсій за травень - липень 2015 року в сумі 2679,63 грн.

28.09.2015 року за вх. № 27884 на адресу суду від позивача надійшла заява про зміну позовних вимог, в якій управління Пенсійного фонду збільшує позовні вимоги та просить стягнути з відповідача заборгованість по відшкодуванню пільгових пенсій, призначених за Списком №2 за травень-вересень 2015 року включно в загальній сумі 4466,05 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 137 КАС України позивач може протягом всього часу судового розгляду збільшити або зменшити розмір позовних вимог, подавши письмову заяву, яка приєднується до справи. До початку судового розгляду справи по суті позивач може змінити підставу або предмет адміністративного позову, подавши письмову заяву, яка приєднується до справи. Заява про зміну позовних вимог повинна відповідати вимогам, які встановлені цим Кодексом для позовних заяв.

Виходячи з викладено, суд бере до розгляду дану заяву, як таку, що відповідає статті 106 КАС України.

Представник позивача в судове засідання не зявився, однак надав заяву в якій просив розгляд справи провести за його відсутності.

Відповідач в судове засідання не зявився, уповноваженого представника не направив, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся шляхом направлення судової повістки за адресою, що внесена до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, однак на адресу суду повернувся конверт із зазначенням причин не вручення: "за зазначеною адресою не проживає".

Відповідно до ст. 18 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців" якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін.

Положеннями частини 11 статті 35 КАС України передбачено, що у разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином.

Отже, суд вважає, що ним вжито достатніх заходів для належного повідомлення відповідача про час, дату та місце судового засідання.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення справи, а особиста участь сторін у судовому засіданні - не обов'язкова, суд у відповідності до ч. 6 ст. 128 КАС України визнав за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, оцінивши наведені позивачем обставини, суд доходить висновку, що заявлений позов належить задовольнити керуючись наступним.

Судом встановлено, що відповідач перебуває на обліку в органах Пенсійного фонду України і є платником внесків на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а також платником відшкодування витрат на виплату і доставку пенсій, призначених за віком на пільгових умовах.

Згідно з ст. 5 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (далі Закон № 1058-IV) цей Закон регулює відносини, що виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці правовідносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що йому не суперечить.

Відповідно до п. 2 Прикінцевих положень вказаного Закону пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди вищезазначеним особам пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України "Про пенсійне забезпечення".

При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Згідно з абз. 4 п. 1 ст. 2, абз. 3 п. 1 ст. 4 Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" фактичні витрати пенсійного органу на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів "б"-"з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення", підлягають відшкодуванню у розмірі 100 відсотків.

Порядок відшкодування підприємствами витрат на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, визначається Інструкцією про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженою постановою Правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003 року № 21-1 (далі Інструкція).

Підпунктом 6.1 пункту 6 цієї Інструкції передбачено, що відшкодуванню підлягають витрати Пенсійного фонду на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", зокрема, 100 відсотків фактичних витрат на виплату і доставку пенсій працівникам, які працювали або працюють на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Згідно з пп. 6.7 п. 6 Інструкції підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в розрахунках місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

У разі зміни розміру пенсії або настання обставин, які впливають на суму відшкодування (смерть пенсіонера, зміна місця проживання та ін.), органи Пенсійного фонду повідомляють про це підприємства в місячний термін з моменту виникнення цих обставин.

Суми фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за період з дати призначення пенсії до дати складання розрахунку фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону, сплачуються одночасно із оплатою фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за перший поточний місяць.

З матеріалів справи вбачається, що за період з травня по вересень 2015 року за відповідачем рахується заборгованість по невідшкодованих фактичних витратах на виплату і доставку пенсій за віком, призначених пенсіонеру ОСОБА_1 на пільгових умовах за Списком № 2, що становить 4466,05 грн.

На час розгляду судом цієї адміністративної справи зазначена заборгованість відповідачем не сплачена, доказів на спростування цієї обставини суду не надано.

З огляду на викладене суд приходить до висновку про правомірність звернення УПФУ у Тульчинському районі з позовом щодо її стягнення у примусовому порядку.

Відповідно до положень ст.ст. 11, 71, 86 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Вимоги позивача стосовно стягнення заборгованості по відшкодуванню витрат на виплату та доставку пільгової пенсії в сумі 4466,05 грн. підтверджуються матеріалами справи, а відтак підлягають задоволенню у повному обсязі.

Згідно з ч. 4 ст. 94 КАС України судові витрати з відповідача не стягуються.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити у повному обсязі.

2. Стягнути з СТОВ "1 -ше Травня" на користь управління Пенсійного фонду України у Тульчинському районі заборгованість по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій по Списком №2 за період з травня по вересень 2015 року включно в сумі 4466, 05 грн.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Комар Павло Анатолійович