Справа № 822/2792/15
Суддя: Біла Л.М.
Дата ухвалення: 2015-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 822/2792/15

Головуючий у 1-й інстанції: Польовий О.Л.

Суддя-доповідач: Біла Л.М.

24 вересня 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Білої Л.М.

суддів: Гонтарука В. М. Матохнюка Д.Б. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Шепетівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області на постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 06 серпня 2015 року у справі за адміністративним позовом приватного нотаріуса ОСОБА_2 до Шепетівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області про визнання протиправними, скасування вимоги, рішення та податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В :

Приватний нотаріус ОСОБА_2 звернулася до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Шепетівської ОДПІ ГУ ДФС у Хмельницькій області в особі Полонського відділення, в якому просила визнати протиправними і скасувати вимогу Шепетівської ОДПІ ГУ ДФС у Хмельницькій області (Полонське відділення) про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску, штрафів та пені на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в сумі 107280,61 грн. від 30.06.2015 року № Ф-/118; рішення Шепетівської ОДПІ ГУ ДФС у Хмельницькій області (Полонське відділення) про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску в сумі 11392,25 грн від 10.07.2015 року № ; податкове повідомлення-рішення Шепетівської ОДПІ ГУ ДФС у Хмельницькій області (Полонське відділення) № в сумі 8840,53 грн. від 10.07.2015 року; податкове повідомлення-рішення Шепетівської ОДПІ ГУ ДФС у Хмельницькій області (Полонське відділення) № в сумі 510 грн. від 10.07.2015 року.

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 06 серпня 2015 року позовні вимоги задоволено частково. Визнано протиправною і скасовано вимогу Шепетівської ОДПІ ГУ ДФС у Хмельницькій області (Полонське відділення) про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску, штрафів та пені на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в сумі 107280,61 грн. від 30.06.2015 року № Ф-/118. Визнано протиправним та скасовано рішення Шепетівської ОДПІ ГУ ДФС у Хмельницькій області (Полонське відділення) про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску в сумі 11392,25 грн від 10.07.2015 року № . Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Шепетівської ОДПІ ГУ ДФС у Хмельницькій області (Полонське відділення) форми "Р" № від 10.07.2015 року в частині визначення податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування у розмірі 6273,02 грн. за основним платежем та 1568,26 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Шепетівської ОДПІ ГУ ДФС у Хмельницькій області (Полонське відділення) форми "Р" № від 10.07.2015 року з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами, із доходів платника податку у вигляді заробітної плати у розмірі 510 грн.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

На адресу суду від представника позивача та представника відповідача надійшли заяви про розгляд справи в порядку письмового провадження.

У зв'язку з неприбуттям жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про його дату, час і місце, а також враховуючи те, що їх явка в судове засідання не визнавалась обов'язковою, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, відповідно до п.2 ч.1 ст.197 КАС України, за наявними у справі матеріалами, при цьому, згідно ч.6 ст.12, ч.1 ст.41 КАС України, повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не відбувається.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, що працівниками Полонського відділення Шепетівської ОДПІ проведено планову виїзну перевірку платника податків, який проводить незалежну професійну діяльність ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_4) щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2012 року по 31.12.2014 року.

За результатами перевірки складено Акт № 253/22-1317-22/НОМЕР_4 від 30.06.2015 року, в якому зафіксовано, зокрема, порушення позивачем: - п.178.3 ст.178 ПК України в результаті чого занижено оподатковуваний (чистий) дохід в розмірі 42656,09 грн., в т.ч. за 2012 рік в сумі 3909,75 грн., за 2013 рік - 29790,44 грн., за 2014 рік - 8955,90 грн. Відповідно до п.167.1 ст.167 п.178.2 ст.178 податок на доходи фізичних осіб, що підлягає сплаті за наслідками проведеної перевірки, визначений у сумі 7072,42 грн., в т. ч. за 2012 рік - 664,66 грн., за 2013 рік - 5064,37 грн., за 2014 рік - 1343,93 грн.; - абз.1 п.2 ч.1 ст.7 п.11 ст.8 п.2 ст.9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" № 2464-VI від 08.07.2010 року в результаті чого визначено суму єдиного внеску на загально обов'язкове соціальне страхування у загальному розмірі 107280,60 грн., а т.ч. за 2012 рік - 40401,80 грн., за 2013 рік - 39760,79 грн., за 2014 рік - 27118,02 грн.; - пп. "б" п.176.2 ст.176 ПК України самозайнятою особою ОСОБА_2 не подано податковий розрахунок суму доходу нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку за ф. № 1ДФ за 1-4 квартали 2012-2014 років.

На підставі акту перевірки відповідачем винесено: - вимогу № Ф-/118 від 30.06.2015 року про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску, штрафів та пені на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в сумі 107 280,61 грн.; - рішення № від 10.07.2015 року про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску в сумі 11 392,25 грн.; - податкове повідомлення-рішення форми "Р" № з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування у розмірі 8 840,53 грн., в т.ч. 7 072,42 грн. за основним платежем та 1 768,11 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями; - податкове повідомлення-рішення форми "Р" № з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами, із доходів платника податку у вигляді заробітної плати у розмірі 510 грн.

Суд першої інстанції прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначаються Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» № 2464 (далі - Закон № 2464). Виключно цим Законом визначаються принципи збору та ведення обліку єдиного внеску, порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску.

Згідно п.2 ч.1 ст.1 Закону № 2464-VI єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.4 Закону № 2464-VI платниками єдиного внеску є, зокрема, особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності.

Згідно п.2 ч.1 ст.7 та ч.11 ст.8 Закону N 2464 єдиний внесок для платників, зазначених, зокрема, у п.5 ч.1 ст.4 Закону N 2464, встановлюється у розмірі 34,7 відсотків суми доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального єдиного внеску за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).

Нарахування єдиного внеску здійснюється в межах максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом (ч.3 ст.7 Закону № 2464).

Відповідно до ч.2 ст.9 Закону № 2464 обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Платники єдиного внеску, зазначені у п.5 ч.1 ст.4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний рік, до 1 травня наступного року (ч.8 ст.9 Закону № 2464).

З викладеного вище вбачається, що сума доходу, з якої розраховується єдиний внесок має відповідати чистому доходу, заявленому в податковій декларації, яка подається фізичною особою, яка забезпечує себе роботою самостійно, до органів доходів і зборів за результатами календарного року.

Порядок формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затверджено постановою правління Пенсійного фонду України від 08.10.2010 № 22-2, яка зареєстрована в Міністерстві юстиції України 01.11.2011 року за №1014/18309 та діяла до 08.01.2014 року.

Пунктом 3.4 даного Порядку передбачено, що фізичні особи, які забезпечують себе роботою самостійно - займаються незалежною професійною діяльністю, а саме науковою, юридичною практикою, в тому числі адвокатською, нотаріальною діяльністю, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід безпосередньо від цієї діяльності, за умови, що такі особи не є найманими працівниками чи підприємцями, самі за себе формують та подають до органів Пенсійного фонду звіт один раз на рік до 01 травня року, наступного за звітним періодом. Звітним періодом для них є календарний рік. Звіт подається за формою згідно з додатком 5 до цього Порядку. В таблиці 3 в другій графі зазначається сума доходу, заявлена в податковій декларації.

Аналогічне положення міститься і у п.3.4. Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 09.09.2013 року № 454.

Тобто, сума доходу, з якої розраховується єдиний внесок в графі усього таблиці 3 додатка 5 до зазначених вище Порядків має відповідати чистому доходу, заявленому в податковій декларації, яка подається фізичною особою, яка забезпечує себе роботою самостійно, до органів доходів і зборів за результатами календарного року.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_2 зареєстрована як фізична особа, яка займається незалежною професійною діяльністю управлінням юстиції у Хмельницькій області 27.03.1998 року, свідоцтво про право на заняття нотаріальною діяльністю № 2865 від 12.12.1997 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб - платників податку - НОМЕР_4 (а.с. 44-45).

Звіти про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску подані за відповідні роки у встановленому порядку, за встановленою формою та у строки, передбачені законодавством України. Зазначене також не заперечується відповідачем.

База для нарахування єдиного внеску (сума чистого оподатковуваного доходу) позивачем визначена відповідно до поданих за відповідні роки декларацій про майновий стан і доходи. В акті перевірки щодо правильності визначення чистого оподатковуваного доходу не встановлено його заниження або завищення.

За таких підстав, податковим органом в акті перевірки вказано непідтверджені суми загального чистого доходу та останні фактично ґрунтуються на припущеннях, оскільки відповідач об'єктивно не зміг перевірити показники звіту ЄСВ та не досліджував в цій частині первинні бухгалтерські та звітні документи позивача, які б свідчили про обсяги помісячно отриманого позивачем доходу в перевіряємий період, що свідчить про протиправність нарахування податковим органом сум єдиного внеску.

Враховуючи відсутність порушення позивачем норм законодавства про єдиний внесок, то відповідно і відсутні правові підстави для нарахування штрафних санкцій.

Що стосується правомірності винесення відповідачем податкового повідомлення-рішення № від 10.07.2015 року, колегія суддів зазначає наступне.

Висновки відповідача стосовно правомірності формування позивачем витрат, які враховуються при обчисленні оподатковуваного доходу за період 2012-2014 років, ґрунтуються лише на основі роз'яснень, які містяться в Узагальнюючій податковій консультації щодо деяких питань оподаткування фізичних осіб, які провадять незалежну професійну діяльність (приватних нотаріусів, адвокатів), затверджену наказом ДПС України № 1185 від 24.12.2012 року. У цій консультації серед іншого зазначено про те, що з метою забезпечення дотримання загальних принципів оподаткування, передбачених ст. 4 ПК України при визначенні сукупного чистого доходу доцільно враховувати витрати приватних нотаріусів, які пов'язані з організацією нотаріальної діяльності та обумовлені вимогами Закону України "Про нотаріат". У зв'язку з цим в Узагальнюючій консультації наведено невичерпний орієнтовний перелік витрат, які можуть бути віднесені до витрат, які враховуються при визначенні оподатковуваного доходу.

В той же час, Наказом Міністерства доходів і зборів України від 30.12.2013 року №884 "Про затвердження Узагальнюючої податкової консультації щодо витрат приватного нотаріуса" було розширено перелік витрат приватних нотаріусів при визначенні сукупного чистого доходу та зокрема додано такий пункт - комунальні витрати (електро-, газо-, тепло-водопостачання) на утримання робочого місця приватного нотаріуса у разі, якщо це нежитлове приміщення є власністю приватного нотаріуса.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що витрати пов'язані з оплатою вартості теплового котла є необхідними для здійсненням нотаріальної діяльності ОСОБА_2, що в свою чергу безпідставно не враховано контролюючим органом під час проведення перевірки. Також суд звертає увагу на те, що відповідачем не визнано неправомірним віднесення до витрат пов'язаних із здійсненням нотаріальної діяльності кошти, які сплачені позивачем за придбання паливних дров для теплового котла.

Згідно до п.3.1. ст.3 ПК України податкове законодавство України складається з Конституції України; цього Кодексу; Митного кодексу України та інших законів з питань митної справи у частині регулювання правовідносин, що виникають у зв'язку з оподаткуванням митом операцій з переміщення товарів через митний кордон України (далі - законами з питань митної справи); чинних міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України і якими регулюються питання оподаткування; нормативно-правових актів, прийнятих на підставі та на виконання цього Кодексу та законів з питань митної справи; рішень Верховної Ради Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування з питань місцевих податків та зборів, прийнятих за правилами, встановленими цим Кодексом.

Податкова консультація, за змістом ст.52 ПК України, надається контролюючим органом безоплатно за зверненням платників податків з питань практичного використання окремих норм податкового законодавства, має індивідуальний характер і може використовуватися виключно платником податків, якому надано таку консультацію.

Таким чином, податкова консультація не є нормативно-правовим актом, який регулює відносини у сфері справляння податків і зборів, зокрема не встановлює і не може встановлювати порядку їх нарахування, утримання та сплати. Відтак, консультація № 1185 від 24.12.2012 року має рекомендаційних характер, тобто не виключеним є віднесення до необхідних витрат незалежної професійної діяльності й інших витрат, якщо вони відповідають вимогам п. 178.3 ст.178 ПК України.

Що стосується твердження відповідача про виключення з витрат позивача коштів, сплачених за електроенергію, колегія суддів вважає їх безпідставними, оскільки законодавством не передбачена така методика розрахунку витрат на використану електроенергію та неможливо визначити точну кількість спожитої позивачем електроенергії при здійсненні ним нотаріальної діяльності.

Також, колегія суддів вважає вірним висновком суду першої інстанції про те, що картини не можуть бути необхідним для провадження певного виду незалежної професійної діяльності, як того вимагає п.178.3 ст.178 ПК України, а тому вищенаведені обставини стали підставою для частково задоволення даної позовної вимоги.

Що стосується правомірності винесення відповідачем податкового повідомлення-рішення № від 10.07.2015 року, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до пп.14.1.180 п.14.1 ст.14 ПК України податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб визначається як юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента - юридичної особи, інвестор (оператор) за угодою про розподіл продукції, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов'язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність податковим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV цього Кодексу.

Відповідно до пп.162.1.3 п.162.1 ст.162 ПК України платниками податку на доходи фізичних осіб є в тому числі і податкові агенти.

При оподаткуванні податком на доходи фізичних осіб об'єктом оподаткування резидента є: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання);іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України (п.163.1 ст.163 ПК України).

Особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у вигляді заробітної плати, є роботодавець, який виплачує такі доходи на користь платника податку. Особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з інших доходів, є податковий агент - для оподатковуваних доходів з джерела їх походження в Україні; платник податку - для іноземних доходів та доходів, джерело виплати яких належить особам, звільненим від обов'язків нарахування, утримання або сплати (перерахування) податку до бюджету (ст.171 ПК України).

Суд першої інстанції вірно прийшов до висновку, що позивач в такому випадку не є податковим агентом, відповідно до правил ст.162 ПК України, він також не може бути платником податку на доходи фізичних осіб із доходів, отриманих фізичними особами за спадщиною та за договорами дарування.

Відповідно до п.174.4 ст.174 ПК України нотаріус щокварталу подає до органу державної податкової служби за місцем розташування державної нотаріальної контори або робочого місця приватного нотаріуса інформацію про видачу свідоцтв про право на спадщину та/або посвідчення договорів дарування у порядку, встановленому цим розділом для податкового розрахунку.

За змістом п.174.4 ст.174 ПК України інформація, яку повинен подавати нотаріус до органу державної податкової служби, не є податковою звітністю в розумінні глави 2 розділу ІІ Податкового кодексу України.

Не будучи податковим агентом, позивач при поданні до державного податкового органу Інформації про видачу свідоцтв про право на спадщину та/або посвідчення договорів дарування, повинен брати до уваги тільки ті розділи податкового розрахунку, які стосуються його як особи, яка не має статусу податкового агента, та подавати таку інформацію в строки, встановлені Податковим кодексом України для податкового кварталу.

Таким чином, застосування відповідачем штрафних санкцій на суму 510,00 гривень за неподання податкової звітності про суми доходів, сплачених позивачем фізичним особам - підприємцям за придбані у них товари та надані ними послуги (за формою № 1 ДФ), відповідно до податкового повідомлення-рішення Полонського відділення Шепетівської ОДПІ № № від 10.07.2015 року є необґрунтованим та підлягає скасуванню.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про недоведеність відповідачем правомірності прийняття оскаржуваних рішень, а саме: вимоги про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску, штрафів та пені на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в сумі 107280,61 грн. від 30.06.2015 року № Ф-/118; рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску в сумі 11392,25 грн від 10.07.2015 року № ; податкового повідомлення-рішення № в сумі 510 грн. від 10.07.2015 року.; податкового повідомлення-рішення № в частині визначення податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування у розмірі 6273,02 грн. за основним платежем та 1568,26 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.

Доводи апеляційної скарги спростовуються вищенаведеним, матеріалами справи, а тому колегією суддів відхиляються, оскільки не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм права, які призвели до неправильного вирішення справи, тобто прийнята постанова відповідає матеріалам справи та вимогам закону, і підстав для її скасування не вбачається.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті рішення суду з одних лише формальних підстав.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Шепетівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області залишити без задоволення, а постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 06 серпня 2015 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. ст. 212, 254 КАС України.

Головуючий /підпис/ Біла Л.М.

Судді /підпис/ Гонтарук В. М.

/підпис/ Матохнюк Д.Б.

З оригіналом згідно:

секретар