Справа № 534/2267/14-а
Суддя: Дюкарєва С.В.
Дата ухвалення: 2015-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2015 р.Справа № 534/2267/14-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Дюкарєвої С.В.

Суддів: Жигилія С.П., Перцової Т.С.

за участю секретаря судового засідання Мороз Є.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на додаткову постанову Комсомольського міського суду Полтавської області від 21.07.2015р. по справі № 534/2267/14-а

за позовом ОСОБА_1

до Дмитрівської сільської ради м. Комсомольська Полтавської області, Дмитрівської територіальної громади, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5

про визнання рішень протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Комсомольського міського суду Полтавської області від 03 липня 2015 року адміністративний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, Дмитрівської сільської ради міста Комсомольська Полтавської області, Дмитрівської територіальної громади про визнання рішень протиправними, зобов'язання вчинити певні дії та звільнити проїзну частину тупіка задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Дмитрівської сільської ради міста Комсомольська Полтавської області на звернення ОСОБА_1 і звернення правозахисного комітету "Справедливість" до посадових осіб Дмитрівської сільської ради. В іншій частині у задоволенні позову відмовлено.

Додатковою постановою Комсомольського міського суду Полтавської області від 21 липня 2015 року стягнуто з місцевого бюджету Дмитрівської сільської ради м. Комсомольська Полтавської області на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 337,34 грн.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом першої інстанції, при прийнятті оскаржуваної постанови, норм матеріального та процесуального права, позивач просить додаткову постанову Комсомольського міського суду Полтавської області від 21.07.2015 року скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити всі його клопотання, викладені в суді по стягненню понесених витрат у розмірі 5 331 грн.

Сторони в судове засідання суду апеляційної інстанції не з'явились, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час та місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України, суд під час судового розгляду адміністративної справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. У разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для вирішення справи, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не визнана судом обов'язковою, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін, без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Відповідно ч. 1 ст. 195 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Враховуючи, що позивач оскаржує додаткову постанову суду першої інстанції лише в частині відмови у присудженні понесених ним витрат, колегія суддів не вбачає підстав для надання правової оцінки рішенню суду першої інстанції в їх присудження, в межах розгляду даної апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Приймаючи додаткове судове рішення по справі суд першої інстанції виходив з приписів п. 3 ч. 1 ст. 68 КАС України, оскільки під час прийняття судового рішення у справі не вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 168 Кодексу адміністративного судочинства України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою особи, яка брала участь у справі, чи з власної ініціативи прийняти додаткову постанову чи постановити додаткову ухвалу у випадках, якщо: щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; судом не вирішено питання про судові витрати.

Зазначена норма передбачає можливість ухвалення у справі додаткового судового рішення (постанови чи ухвали) з метою усунення такого недоліку, як неповнота судового рішення або не вирішення певних питань. Додаткове судове рішення є засобом усунення неповноти судового рішення, внаслідок якої залишилися невирішеними певні вимоги особи, яка бере участь у справі. Однією з підстав для прийняття додаткового рішення є вирішення не всіх вимог адміністративного позову, щодо яких було досліджено докази і можливе лише тоді, коли для його прийняття немає необхідності знову досліджувати докази.

Із резолютивної частини постанови Комсомольського міського суду Полтавської області від 03 липня 2015 року вбачається, що судом питання про судові витрати вирішено не було.

Так, судом першої інстанції встановлено, що справа за позовом ОСОБА_1 неодноразово розглядалася в судах різних інстанції і питання щодо понесених позивачем судових витрат вирішувалося лише в постанові Харківського апеляційного адміністративного суду від 29 липня 2015 року, якою на користь позивача стягнено витрати, пов'язані з його прибуттям до суду апеляційної інстанції в розмірі 192,81 грн. (т.4а.с.266).

Перевіривши надані позивачем документи на підтвердження понесених ним витрат, суд першої інстанції дійшов висновку, що вимоги ОСОБА_1 щодо стягнення на його користь понесених за час розгляду справи судових витрат підлягають частковому задоволенню, з чим погоджується і колегія суддів, враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 87 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Зокрема до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать: 1) витрати на правову допомогу; 2) витрати сторін та їхніх представників, що пов'язані із прибуттям до суду; 3) витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; 4) витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів на місці та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи.

При цьому в силу ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене не на користь сторони, яка є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійсненні нею документально підтвердженні судові витрати з Державного бюджету України.

Зі змісту даної норми вбачається, що обов'язковими умовами присудження судових витрат є документальне підтвердження даних витрат і здійснення даних витрат під час розгляду справи.

Як свідчать матеріали справи, позивачем документально не підтверджено витрати на оплату нотаріальних послуг в розмірі 100 грн., у зв'язку з чим суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо відсутності підстав для їх присудження позивачу, оскільки не надано оригіналу відповідної квитанції (т.3а.с.130). З цих же підстав не підлягають присудженню витрати по оплаті послуг представником ОК ЗЗПГ «Справедливість» по складенню позовних заяв та апеляційних скарг.

Також суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що не підлягають присудженою позивачу витрати на оплату послуг залізничного транспорту згідно квитків від 10 та 29 липня 2014 року (т.4а.с.254), оскільки вказані витрати стягнуто на користь позивача постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 29 липня 2015 року по даній справі (т.4а.с.266).

Крім того, не підлягають задоволенню вимоги позивача щодо стягнення на його користь витрат, пов'язаних із оплатою ним банківських послуг та послуг поштового зв'язку щодо направлення відправлень на адресу органів прокуратури, відділу земельних ресурсів, політичних діячів тощо, оскільки у відповідності до вимог ст.93 КАС України, вони не можуть вважатися витратами, пов'язаними з вчиненням дій, необхідних для розгляду справи.

Необґрунтованими також є вимоги позивача по присудженню його представнику ОСОБА_6 витрат, пов'язаних із прибуттям до суду, в розмірі 340 грн. та 56 грн., з тих підстав, що доказів на підтвердження понесення вказаних витрат суду не надано. Матеріали адміністративної справи містять лише розрахунки позивача щодо понесення таких витрат (т.3а.с.133, т.4а.с.72).

Відповідно до ч.3 ст.87 КАС України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

З огляду на викладене та враховуючи, що із заявлених ОСОБА_1 вісімнадцяти позовних вимог було задоволено лише дві, а саме: постановою Комсомольського міського суду від 03 липня 2015 року та постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 29 липня 2014 року (т.4а.с.266), суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позивачу підлягають присудженню судові витрати пропорційно до задоволеної частини позовних вимог.

У відповідності до ст. 159 КАС України судове рішення повинне бути законним і обґрунтованим.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що додаткова постанова суду першої інстанції, в частині розподілу витрат не на користь позивача, відповідає вимогам ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги позивача колегією суддів не встановлено.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Відповідно до ч.1 ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову чи ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Додаткову постанову Комсомольського міського суду Полтавської області від 21.07.2015р. по справі № 534/2267/14-а в частині розподілу судових витрат не на користь ОСОБА_1 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Дюкарєва С.В.
Судді(підпис) (підпис) Жигилій С.П. Перцова Т.С.
Повний текст ухвали виготовлений 28.09.2015 р.