Справа № 22-а-45/11
Суддя: Матвієнко Ю. О.
Дата ухвалення: 2011-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Апеляційний суд Київської області
ПОСТАНОВА

Іменем України

04 лютого 2011 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді: Даценко Л.М.,

суддів: Матвієнко Ю.О., Олійника В.І.,

при секретарі Білан К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської області справу за апеляційними скаргами Управління Пенсійного фонду України у Тетіївському районі Київської області та ОСОБА_1 на постанову Тетіївського районного суду Київської області від 26 червня 2009 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у Тетіївському районі Київської області про визнання дій незаконними та зобов»язання перерахувати розмір пенсії інваліду 3-ої групи внаслідок Чорнобильської катастрофи,

В С Т А Н О В И Л А :

19.05.2009 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Тетіївського районного суду Київської області з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України у Тетіївському районі Київської області про визнання неправомірними дій та зобовязання провести перерахунок розміру його пенсії, обґрунтовуючи вимоги тим, що він є інвалідом 3-ої групи внаслідок захворювання, пов»язаного з Чорнобильською катастрофою, і відповідно до вимог ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» розмір державної пенсії, яку він отримує, повинен бути не менший 6 мінімальних пенсій за віком, а розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров»ю, не менший 50% від мінімальної пенсії за віком. Відповідачем же всупереч вищевказаних вимог закону пенсія позивачу виплачується в значно нижчому розмірі, що останній вважає порушенням гарантованих йому прав та охоронюваних інтересів, в зв»язку з чим і просив суд визнати дії відповідача неправомірними, зобов»язати його здійснити перерахунок розміру його пенсійного забезпечення відповідно до ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 01 червня 2008 року по 31 травня 2009 року, стягнувши з відповідача 25761,61 грн., а також зобов»язати відповідача в подальшому виплачувати йому пенсію в розмірі, передбаченому законодавством.

Постановою Тетіївського районного суду Київської області від 26 червня 2009 року позовні вимоги задоволено частково. Визнано неправомірною бездіяльність та відмову управління Пенсійного фонду України у Тетіївському районі Київської області щодо перерахунку ОСОБА_1 раніше призначених державної та додаткової пенсій, виплата яких передбачена ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Зобов»язано управління Пенсійного фонду України у Тетіївському районі Київської області відповідно до ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» провести перерахунок та виплату з 01 червня 2008 року по 31 грудня 2008 року призначених ОСОБА_1 державної пенсії у розмірі 6 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров»ю, у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати незаконну, на його думку, постанову суду першої інстанції та постановити нову, якою відмовити в позові в повному обсязі. В апеляційній скарзі апелянт посилається на незаконність та необєктивність рішення суду, неповне зясування всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, порушення Тетіївським районним судом Київської області норм матеріального права, що є підставою для скасування судового рішення.

ОСОБА_1 також подав на вищевказану постанову суду апеляційну скаргу, в якій просив її скасувати та ухвалити нову про задоволення його вимог в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, а апеляційна скарга управління Пенсійного фонду України у Тетіївському районі Київської області - відхиленню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 є інвалідом 3-ої групи внаслідок захворювання, пов»язаного з впливом аварії на ЧАЕС, що підтверджується наявними в справі письмовими доказами.

Відповідно до ст. 49 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров»ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

В ч. 4 ст. 54 цього Закону передбачено, що в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв»язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими по третій групі інвалідності ніж 6 мінімальних пенсій за віком.

Згідно ст. 50 Закону особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров»ю, у розмірі: інвалідам 3-ої групи 50 % мінімальної пенсії за віком.

Позивач ОСОБА_1, оспорюючи дії відповідача, вважає, що він отримує державну та додаткову пенсію в розмірі, значно нижчому, ніж передбачено ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», в зв»язку з чим і звернувся до суду за захистом своїх прав. Посилалася на те, що відповідачем безпідставно при нарахуванні пенсії застосовуються не норми вищевказаного закону, а підзаконні нормативні акти, якими є постанови Кабінету Міністрів України, які звужують обсяг прав в сфері пенсійного забезпечення, гарантовані їй відповідним законом.

Вирішуючи вказаний спір та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, з яким погоджується і колегія суддів, про порушення відповідачем норм ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Кабінет Міністрів України у своїй діяльності керується Конституцією та Законами України (ст. 113 Конституції України).

При винесенні оскаржуваного рішення суд першої інстанції, виходячи з принципу пріоритетності законів над підзаконними нормативними актами, правомірно прийшов до висновку, що постанова Кабінету Міністрів України № 654 "Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету" суперечить вимогам ст.ст. 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", оскільки істотно звужує обсяг встановлених законом прав.

Також суд першої інстанції правильно не взяв до уваги посилання представника відповідача на ч. 5 ст. 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», якою передбачено, що порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв»язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається Кабінетом Міністрів України, оскільки надання законодавцем такого права не означає, що останній, встановлюючи такий порядок, може допустити звуження змісту та обсягу прав позивача, встановленого цим же Законом.

Тобто Кабінет Міністрів України повинен був встановити зазначений порядок, не порушуючи положень цього Закону, а також інших законів, якими встановлено розмір мінімальної пенсії за віком, розмір якої визначається лише за правилами, передбаченими ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» і іншого нормативно-правового акту, який би визначав цей розмір або встановлював інший, немає.

Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року за № 10-рп було визнано неконституційними деякі положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік», зокрема п. 28 розд. 2 зазначеного Закону, яким було внесено зміни на 2008 рік до ст.ст. 50 і 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в частині визначення розміру державної та додаткової пенсії по другій групі інвалідності, пов»язаної з наслідками аварії на ЧАЕС.

Рішення Конституційного Суду України є обовязковим до виконання на всій території України.

Крім того, відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 1 листопада 1996 року № 9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя", судам необхідно виходити з того, що нормативно-правові акти будь-якого державного чи іншого органу (акти Президента України, постанови Верховної Ради України, постанови і розпорядження Кабінету Міністрів України, нормативно-правові акти Верховної Ради Автономної Республіки Крим чи рішення Ради міністрів Автономної Республіки Крим, акти органів місцевого самоврядування, накази та інструкції міністерств і відомств, накази керівників підприємств, установ та організацій тощо) підлягають оцінці на відповідність як Конституції, так і закону.

Якщо при розгляді справи буде встановлено, що нормативно-правовий акт, який підлягав застосуванню, не відповідає чи суперечить законові, суд зобов'язаний застосувати закон, який регулює ці правовідносини.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 13 червня 2007 року № 8 "Про незалежність судової влади" зазначено, що відповідно до статей 8 та 22 Конституції України не підлягають застосуванню судами закони та інші нормативно-правові акти, якими скасовуються конституційні права і свободи людини та громадянина, а також нові закони, які звужують зміст та обсяг встановлених Конституцією України і чинними законами прав і свобод (абз.1 п.19).

Відповідно до положень Конституції України, найвищою соціальною цінністю в Україні є людина, її права і свободи та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, а їх утвердження і забезпечення є головним обов'язком держави (ст.3), права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними (стаття 21), їх зміст і обсяг при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не може бути звужений (стаття 22).

Зупинення дії положень законів, якими визначено права і свободи громадян, їх зміст та обсяг, є обмеженням прав і свобод і може мати місце лише у випадках, передбачених Основним Законом України (лише в умовах воєнного або надзвичайного стану на певний строк).

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правомірно прийшов до висновку щодо того, що позивач має право на перерахунок державної та додаткової пенсій відповідно до ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», оскільки закони України мають вищу юридичну силу над урядовими нормативними актами і при вирішенні даного спору підлягають застосуванню саме положення ст.ст. 50, 54 Закону "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Разом з тим суд першої інстанції при ухваленні постанови допустив помилку при визначенні періоду, за який належить зобов»язати відповідача виплатити позивачу недоплачені суми, зазначивши його кінцевим терміном 31 грудня 2008 року, тоді як позивач в позові вказував термін по 31 травня 2009 року. Колегія суддів вважає такі вимоги позивача ОСОБА_1 обґрунтованими, в зв»язку з чим його апеляційна скарга в цій частині підлягає задоволенню, а постанова суду зміні. Доводи позивача про стягнення заборгованості за вищевказаний період у твердій грошовій сумі є необґрунтованими та задоволенню не підлягають, оскільки суд не є органом, функціями якого є нарахування, обчислення та виплата пенсій та інших соціальних виплат.

Апеляційна скарга управління Пенсійного фонду України в Тетіївському районі Київської області задоволенню не підлягає в зв»язку з тим, що викладені у ній доводи не спростовують висновків суду першої інстанції.

Таким чином постанова суду першої інстанції в зв»язку з помилковим застосуванням судом норм матеріального та процесуального права підлягає зміні в порядку ст. 201 КАС України.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 201, 205 КАС України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у Тетіївському районі Київської області відхилити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Тетіївського районного суду Київської області від 26 червня 2009 року в частині зобов»язання управління Пенсійного фонду України у Тетіївському районі Київської області відповідно до ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» провести перерахунок та виплату з 01 червня 2008 року по 31 грудня 2008 року призначених ОСОБА_1 державної пенсії у розмірі 6 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров»ю, у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком змінити.

Зобов»язати управління Пенсійного фонду України у Тетіївському районі Київської області відповідно до ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» провести перерахунок та виплату з 19 травня 2008 року по 31 травня 2009 року призначених ОСОБА_1 державної пенсії у розмірі 6 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров»ю, у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком.

В іншій частині постанову Тетіївського районного суду Київської області від 26 червня 2009 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: