Справа № 817/1372/13-а
Суддя: Конюшко К.В.
Дата ухвалення: 2015-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 вересня 2015 року м. Київ К/800/27395/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Конюшка К.В.

суддів: Гончар Л.Я., Чалого С.Я.

розглянувши в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами касаційну скаргу управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Рівненській області на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 17 березня 2015 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 26 травня 2015 року

у справі № 817/1372/13-а

за позовом управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Рівненській області

до ОСОБА_2

про скасування реєстрації декларації

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2013 року управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Рівненській області (далі - Інспекція) звернулося до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до ОСОБА_2 про скасування реєстрації декларації про готовність об'єкта до експлуатації.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 17.03.2015, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 26.05.2015, у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись зі вказаними рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, Інспекція оскаржила їх у касаційному порядку.

У касаційній скарзі скаржник просив скасувати вказані судові акти з мотивів порушення названими судами норм матеріального та процесуального права, прийняти нове рішення про задоволення позову.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження, установленому пунктом 1 частини першої статті 222 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно з частиною другою статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи і правильність застосування судами норм процесуального та матеріального права, судова колегія дійшла висновку про те, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Як установлено судами попередніх інстанцій, 28.02.2013 ОСОБА_2 до Інспекції подано декларацію про готовність об'єкта до експлуатації, житлового будинку по АДРЕСА_1.

13.03.2013 Інспекцією зареєстровано декларацію про готовність об'єкта до експлуатації щодо житлового будинку по АДРЕСА_1 №РВ87. Реєстрація декларації про готовність об'єкта до експлуатації здійснена на виконання пункту 20 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 № 461 (далі - Порядок №461).

21.03.2013 Інспекцією проведено позапланову перевірку щодо об'єкту, житлового будинку по АДРЕСА_1

За результатами перевірки складено акт, яким встановлено, що в декларації про готовність об'єкта до експлуатації від 13.03.2013 № РВ 87 зазначено недостовірні дані, зокрема, в пункті 10 замовником, ОСОБА_2 вказано рішення Рівненської районної ради народних депутатів від 18.12.1991 № 290, яким дозволено будівництво індивідуального житлового будинку по АДРЕСА_1 громадянці ОСОБА_4.

При цьому, під час перевірки, 21.03.2013 встановлено, що ОСОБА_2 виконував будівельні роботи з продовження будівництва житлового будинку по АДРЕСА_1 (змінено на АДРЕСА_1 в період 1998 року по 2009 рік без отримання відповідного документа, який давав право виконувати будівельні роботи.

21.03.2013 Інспекцією відносно ОСОБА_2, складено протокол про адміністративне правопорушення за правопорушення передбачене частиною одинадцятою статті 96 КУпАП, постановою по справі про адміністративне правопорушення від 27.03.2013 №178-ф накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 5 950 грн.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що відповідно до статті 39-1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (який був чинний на момент виявлення порушення) право на скасування декларації про готовність об'єкта до експлуатації належало виключно Інспекціям державного архітектурно-будівельного контролю, тобто законодавцем вирішено питання скасування Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю декларації про готовність об`єкта до експлуатації у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, а не у судовому порядку.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з таким обґрунтованим висновком судів попередніх інстанцій з огляду на таке.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з пунктом 19 Порядку №461, замовник відповідно до закону відповідає за повноту та достовірність даних, зазначених у поданій ним декларації.

Відповідно до пункту 7 Порядку №461 здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 № 553, однією з підстав для проведення позапланової перевірки є необхідність проведення перевірки достовірності даних, наведених у повідомленні та декларації про початок виконання підготовчих робіт, повідомленні та декларації про початок виконання будівельних робіт, декларації про готовність об'єкта до експлуатації, протягом трьох місяців з дня подання зазначених документів.

Таким чином, Інспекцією правомірно проведено перевірку, в ході якої встановлено, що у декларації про готовність об'єкта до експлуатації відповідачем зазначено недостовірні дані.

Згідно з частиною третьою статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України суб'єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду у випадках, передбачених Конституцією та законами України.

Як установлено судами попередніх інстанцій рішенням Рівненської районної ради народних депутатів від 18.12.1991 № 290, було дозволено ОСОБА_4. будівництво індивідуального житлового будинку та господарських будівель на закріпленій за нею земельній ділянці по АДРЕСА_1.

На підставі договору купівлі-продажу від 10.06.1995 № 4760, ОСОБА_4., незакінчений будівництвом житловий будинок (готовність будинку 17%) по АДРЕСА_1 (розташований на земельній ділянці закріпленій за Великоомелянською сільською радою), продано ОСОБА_2

Великоомелянською сільською радою народних депутатів Рівненського району, рішенням від 24.12.1998 № 88 дозволено ОСОБА_2 продовжувати будівництво житлового будинку, придбаного згідно договору купівлі-продажу від 10.06.1995 № 4760.

Відділом містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства Рівненської районної державної адміністрації в 1998 році розроблено будівельний паспорт забудови земельної ділянки по АДРЕСА_1 (наказом управління містобудування та архітектури Рівненського міськвиконкому від 14.01.2006 №126 даному незавершеному будівництву присвоєно поштову адресу: м. Рівне, АДРЕСА_1.

У період придбання незавершеного житлового будинку ОСОБА_2 та продовження будівельних робіт щодо його спорудження, 1998 рік, згідно з підпунктами 1.1, 1.2 пункту 1 ДБН А.3.1-2-93 Порядку надання дозволу на виконання будівельних робіт, затвердженого наказом Мінбудархітектури України від 10.08.1993 - дозвіл на будівництво був юридичним документом, що посвідчував право забудовника та генерального підрядника на виконання будівельних робіт, їх фінансування, підключення об'єкта будівництва до інженерних мереж, видачу ордерів на земляні роботи. Дозволи забудовникам (замовникам) на виконання робіт з будівництва видавалися органами державного архітектурно-будівельного контролю.

Частина друга статті 39-1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» передбачає, що у разі виявлення інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю факту подання недостовірних даних, наведених у надісланому повідомленні чи зареєстрованій декларації, які є підставою вважати об'єкт самочинним будівництвом, зокрема якщо, він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту або будівельного паспорта, реєстрація такого повідомлення або декларації підлягає скасуванню інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Про скасування повідомлення або декларації замовник письмово повідомляється протягом трьох робочих днів з дня скасування.

Слід зазначити, що на момент виявлення Інспекцією порушення, а саме 31.03.2013, стаття 39-1 названого Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» передбачала право на скасування реєстрації декларації про готовність об'єкта до експлуатації виключно інспекціями державного архітектурно-будівельного контролю, однак таке скасування повинно було відбуватися у порядку визначеному Кабінетом Міністрів України.

Постанова Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 № 461 (у редакції, що діяла на момент виявлення правопорушення) не визначала норм з приводу порядку скасування Інспекцією названої реєстрації декларації.

Порядок скасування реєстрації декларації було запроваджено Постановою Кабінету Міністрів України від 30.10.2013 № 918, якою внесено доповнення до Постанови Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 №461, яка набула чинності з моменту опублікування 31.12.2013.

Таким чином, у період з дати набуття чинності статті 39-1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (04.01.2013) до дати набуття чинності (31.12.2013) Порядку скасування реєстрації декларації (запровадженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.10.2013 № 918) законодавством України не було визначено порядку скасування Інспекціями державного архітектурно-будівельного контролю реєстрації декларації про готовність об'єкта до експлуатації.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з обґрунтованими висновками судів попередніх інстанцій, що на момент здійснення перевірки право на скасування декларації про готовність об'єкта до експлуатації належало виключно Інспекціям державного архітектурно-будівельного контролю, та не підлягало скасуванню у судовому порядку.

Таким чином, доводи касаційної скарги спростовуються вище переліченими нормами права та установленими обставинами справи, у зв'язку з чим відсутні підстави для її задоволення та скасування рішень судів попередніх інстанцій.

Відповідно до частини першої статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 210 - 232 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Рівненській області залишити без задоволення.

Постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 17 березня 2015 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 26 травня 2015 року в цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, і може бути переглянута Верховним Судом України у строк та у порядку, визначеними статтями 237 - 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий

(підпис)

К.В. Конюшко

Судді

(підпис)

Л.Я. Гончар

(підпис)

С.Я. Чалий

Згідно з оригіналом Старший консультант І.О. Рідзевська