Справа № 2-а-205/2010
Суддя: Шевченко І. І.
Дата ухвалення: 2010-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Кагарлицький районний суд Київської області
Справа №2-а-205/10
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2010 року Кагарлицький районний суд Київської області

в складі: головуючого судді Шевченко І.І.

при секретарі Балакіній С.В.

з участю представника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кагарлик справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Стрітівської сільської ради Кагарлицького району Київської області, третя особа: управління Держкромзему в Кагарлицькому районі про визнання протиправним та скасувати рішення про вилучення земельної ділянки, -

в с т а н о в и в:

позивач та їхній представник в судовому засіданні уточнили свої позовні вимоги та просять суд визнати протиправним та скасувати рішення сесії Стрітівської сільської ради від 27.07.2010 р. про відмову виділити ОСОБА_2 земельної ділянки площею 0,08 га, що знаходиться в с. Стрітівка, визнати протиправним та скасувати рішення сесії Стрітівської сільської ради від 27.07.2010 р. про відмову виділити ОСОБА_3 земельної ділянки площею 0,25 га, що знаходиться в с. Стрітівка по вул. Колгоспна, 2, посилаючись на те, що 04.09.1998 року ОСОБА_2 був зареєстрований та постійно проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1 разом зі своєю матір'ю, в будинку, який належать матері.

ОСОБА_3 зареєстрована та проживає в м. Українка, Обухівського по вул. Будівельників.

У зв'язку з тим, що ОСОБА_2 з 1998 року проживав в с. Стрітівка, мав намір в подальшому проживати та здійснювати будівництво будинку, користуючись правом передбаченим - 116, 118 Земельного кодексу України та звернувся до Стрітівської сільської ради із заявою з проханням виділити йому земельну ділянку для будівництва житлового будинку площею 0,25 га. На заяву ОСОБА_2 в сільській раді зазначили, що на території села відсутні вільні земельні ділянки, які б могли бути виділені, тому сільська рада не може виділити ОСОБА_2 земельну ділянку. При цьому зазначили, що якщо він знайде вільну земельну ділянку, то така земельна ділянка буде йому виділена.

У жовтні 2009 року ОСОБА_2 викликали на сесію Стрітівської сільської ради, де розглядалась подана ним заява. На сесії сільської ради ОСОБА_2 запропонували виділити дві земельні ділянки або самостійно відшукати собі вільну земельну ділянку.

Після пропозиції сільської ради ОСОБА_2 знайшов земельну ділянку площею 0,08 га, знаходиться біля ставу та звернувся повторно до Стрітівської сільської ради із заявою про виділення вказаної земельної ділянки.

В 26.12.2009 року під час розгляду заяви ОСОБА_2 йому було відмовлено у виділенні земельної ділянки. Обґрунтовуючи своє рішення, депутати сільської ради зазначили, що оскільки ОСОБА_2 мав у с. Стрітівка власний житловий будинок, який в подальшому продав, йому земельна ділянка не може бути виділена. При цьому, пропозицію відмовити у виділенні земельної ділянки на цій підставі внесла депутат районної ради ОСОБА_4, яка була присутня даній сесії Проте, після закінчення сесії ОСОБА_2 отримав лист за підписом голови села ОСОБА_5, в якому вже чомусь знову була зазначена інша підстава відмови у виділенні земельної ділянки, а саме, що земельна ділянка за призначенням не відноситься під забудову.

Після відмови у виділенні земельної ділянки ОСОБА_2 продовжив пошук земельної ділянки, яка б могла бути йому виділена.

Звернувши до громадянки ОСОБА_6, яка також проживає в с. Стрітівка та користується земельною ділянкою по вул. Колгоспна, 2 площею приблизно 0,60 га з пропозицією, що оскільки вона не користується всією земельною ділянкою відмовитись від частини земельної ділянки площею 0,25 га на його користь. На що ОСОБА_6 погодилась. Домовившись між собою ОСОБА_2 та ОСОБА_6 звернулись до Стрітівської сільської ради з метою написання заяви про відмову ОСОБА_6 від частини своєї земельної ділянки на користь ОСОБА_2

В сільській раді в присутності голови села ОСОБА_5, який не заперечував проти відмови ОСОБА_6 від ділянки на користь ОСОБА_2, була написана заява про відмову від земельної ділянки на користь ОСОБА_2

Проте, вищезазначене питання навіть не виносилось на сесію сільської ради, яка відбулась 2009 року. При цьому, ОСОБА_2 сільським головою було направлено лист, в якому зазначено, що рішенням сільської ради ОСОБА_6 було відмовлено в задоволенні заяви, оскільки питання необхідно вирішуватися з органом опіку та піклування, так як є двоє її дітей інвалідів, які визнані судом недієздатними. Хоча як зазначалось вище, питання на сесію не виносилось та не розглядалось, тому про яке ішла мова не зрозуміло, що є порушенням ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

В лютому 2010 р. ОСОБА_2 та його дочка ОСОБА_3 звернулись повторно до сільської ради про виділення земельних ділянок площею 0,08 га та 0,25 га відповідно.

Сесія сільської ради, на якій повинні були розглядатись заяви ОСОБА_2 та ОСОБА_3 квітні 2010 року не відбулась, як пояснив сільський голова, оскільки не прийшла кількість депутатів, яка необхідна для проведення сесії.

Після того як сесія сільської ради не відбулась не зрозуміло чому та на якій підставі сільської радою було направлено лист Головному архітектору Кагарлицького району ОСОБА_7 з прохання надати висновок про можливість відведення земельної ділянки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 площею 0,08 га та 0,25 га відповідно. На запитання ОСОБА_2 пояснити для чого необхідний такий висновок, в сільській раді не змогли відповісти, однак зазначили, що сільська рада не зможе виділити земельні ділянки, коли не буде такого висновку.

На підставі висновку головного архітектора ОСОБА_7 ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в липні 2010 р. знову звернулись до Стрітівської сільської ради з проханням виділити їм земельні ділянки площею 0,08 га та 0,25 га.

На сесії сільської ради, яка відбулась 27.07.2010 року, ОСОБА_2 та ОСОБА_8 знову було відмовлено на тій підстав, що ОСОБА_2 мав у с. Стрітівка житловий будинок, який в подальшому продав, а ОСОБА_3 не проживає на території с. Стрітівка та не є місцевою жителькою.

Проте, отримавши лист Стрітівської сільської ради на заяву, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 побачили, що їм було відмовлено у виділенні земельної ділянки з інших підстав, що обговорювались на сесії сільської ради.

Зокрема, ОСОБА_2 відмовили, у зв'язку з

що земельна ділянка не відповідає техніко-економічному обгрунтуванню використання та охорони земель, так як частина земельної ділянки належить до земель водного фонду, а саме: знаходиться в прибережній смузі ставу.

А ОСОБА_3 відмовили, у зв'язку з тим, що земельна ділянка належить ОСОБА_9, рішенням суду над її дітьми ОСОБА_10 та ОСОБА_11 встановлено опікуна, тому відчуження земельної ділянки можливе тільки по згоді опікунської ради і опікуна.

Слід вказати, що про підстави відмови у виділенні земельних ділянок, які вказані в листі Стрітівської сільської ради взагалі мова на сесії ради не йшла.

З підстав зазначених нижче, вищезазначені рішення про відмову виділити земельні ділянки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є незаконними порушують їх права на землю.

Необхідно зазначити, що згода у опіки та піклування необхідна лише в тому разі, якщо опікун укладає угоди щодо майна яке належить підопічному, а не опікуну, тому ОСОБА_6 мала повне право на відмову від своєї земельної ділянки.

Відповідно до норм ст. 116, 118, 121 Земельного кодексу України кожний громадянин України має право на отримання безкоштовно земельної ділянки у власність на території будь-якого населеного пункту чи поза ним. При цьому, не визначено будь-яких умов за яких громадянин не має право на отримання земельної ділянки.

Зокрема, не визначено, що громадянин, який мав чи має у власності будь-яке нерухоме майно не має право отримати земельну ділянку, або не має права отримати ділянку, якщо такий громадянин не проживає на території населеного пункту.

Відмовляючи в задоволенні заяв ОСОБА_2 та ОСОБА_3 Стрітівська сільська порушили вищезазначені норми Земельного кодексу України та право на землю, яке мають ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Отже, рішення Стрітівської сільської ради від 27.07.2010 р. прийняті з порушенням ст. ст. 18, 121 Земельного кодексу України, які передбачають право кожного громадянина отримання безоплатно, в межах норм, у власність земельної ділянки по всіх видам призначення.

Права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними, а також ст. 24 Конституції України, яка передбачає, що не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, річних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Таким чином, Стрітівською сільською радою незаконно прийнято рішення про відмову в наданні земельних ділянок ОСОБА_2 та ОСОБА_3, оскільки такі рішення суперечать зазначеним нормам діючого законодавства України та порушують їх право на землю.

Позивач ОСОБА_3 в судові засідання не зявилася, про те її інтереси представляв її представник, згідно договору про надання юридичних послуг.

Представник відповідача позовні вимоги позивачів не визнає та вважає, що вони не підлягають до задоволення з наступних підстав. Всі рішення на сесії приймаються депутатами Стрітівської сільської ради. Тобто органом, що діє колегіально, а тому вважає, ніяких порушень при розгляді заяв позивачів на сесії не були порушенні і рішення прийнятті на підставі норм діючих законів.

Представник третьої особи в особі головного архітектора відділу містобудування та архітектури ОСОБА_7 стосовно позовних вимог позивачів повідомив наступне. Він в дійсності робив висновки про можливість відведення земельних ділянок с. Стрітівка Кагарлицького району Київської області. Дані висновки він не зобовязаний та не вправі робити, про те зробив на прохання Стрітівської сільської ради Кагарлицького району Київської області.

Представник третьої особи в особі Управління Держкомзему в Кагарлицькому районі позовні вимоги позивача не визнає, оскільки такі підстави відмови у наданні земельних ділянок, які вказані у рішенні Стрітівської сільської ради відсутні у нормах ЗК України. При вирішенні даних питань необхідно брати висновки у компетентних особах.

Вислухавши сторони та вивчивши матеріали справи, суд вважає за необхідне заявлений позов задовольнити частково.

В судовому засіданні суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Позивачі ОСОБА_2, проживає у ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3, проживає в ІНФОРМАЦІЯ_3 та являються громадянами України.

Пунктом 6 ст. 118 Земельного кодексу України передбачено механізм безоплатного надання у власність земельної ділянки, зокрема, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації подають заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державне адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельне ділянки. У заяві зазначаються бажані розміри та мета її використання.

Згідно статті 14 Конституції України, земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

У відповідності до ст. 33 Земельного кодексу України громадяни України можуть мати на праві власності та орендувати земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства та для будівництва та обслуговування житлового будинку.

Норми поширюються не тільки на приватизацію раніше наданих громадянам земельних наділів, а й на передачу останніх у власність шляхом їх відведення як із земель державної та комунальної власності, так і з земель, вилучених у інших власників та користувачів. Отже, норми безоплатної передачі громадянину земельної ділянки не залежать від наявності у нього такої ділянки в користуванні та від правових підстав володіння нею.

У ст. 118 та інших положеннях Земельного кодексу України зазначено, що в ньому зберігається відвідний порядок передачі земельних ділянок у власність, який поширюється і на безоплатну приватизацію земельних ділянок громадянами.

Статтею 13 Конституції України передбачено, що земля, її надра, атмосфера повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Також, жодними законами України необмежене право позивача на вибір місця проживання, оскільки вільне пересування і вибір місця проживання є суттєвою гарантією свободи особистості, умовою її професійного і духовного розвитку. Це право, як і інші права і свободи людини, є невідчужуваним та непорушним, що гарантоване статтею 2 Конституції України.

Позивачі звернулися із заявами до Стрітівської сільської ради з проханням виділення земельних ділянок площею 0,08 га та 0,25 га.

Рішеннями № 2 та 3 сесії № ХХХУ1І від 27.07.2010 року позивачам було безпідставно відмовлено у виділенні земельних ділянок у власність площами 0,08 га та 0,25 га.

Відмову у наданні земельних ділянок позивачі вважають безпідставними оскільки п.7ст.118 Земельного Кодексу України передбачає, районна, Київська чи Севастопольська міська державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних утворень, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

А тому суд вважає, що при вирішенні питання щодо виділення земельних ділянок позивачам необхідно у рішення сесії сільської ради вкладати висновки тих спеціалістів, що мають відношення до даного виду, тобто до водного фонду, а також вирішувати питання в межах повноважень сільської ради, а тому уточненні позовні вимоги позивача суд задовольняє та визнає протиправним та скасовує рішення сесії Стрітівської сільської рада Кагарлицького району Київської області від 27.07.2010 року про відмову виділити ОСОБА_2 земельної ділянки площею 0,08 га, що знаходиться с. Стрітівка Кагарлицького району Київської області та визнає протиправним та скасовує рішення сесії Стрітівської сільської рада Кагарлицького району Київської області від 27.07.2010 року про відмову виділити ОСОБА_3 земельної ділянки площею 0,25 га, що знаходиться с. Стрітівка Кагарлицького району Київської області по вул.. Колгоспна.

Враховуючи викладене, керуючись ст.. 158, 159, 160, 161, 162, 163, 167 КАС України, оглядовий лист Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики вирішення спорів, повязаних із застосуванням земельного законодавства» № 01-8/1228 від 16.11.2001 року, Земельним кодексом України, постановою Пленуму Верховного ОСОБА_6 України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», Конституцією України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Уточнені позовні вимоги ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Стрітівської сільської ради Кагарлицького району Київської області, третя особа: управління Держкромзему в Кагарлицькому районі про визнання протиправним та скасувати рішення про вилучення земельної ділянки - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення сесії Стрітівської сільської рада Кагарлицького району Київської області від 27.07.2010 року про відмову виділити ОСОБА_2 земельної ділянки площею 0,08 га, що знаходиться с. Стрітівка Кагарлицького району Київської області.

Визнати протиправним та скасувати рішення сесії Стрітівської сільської рада Кагарлицького району Київської області від 27.07.2010 року про відмову виділити ОСОБА_3 земельної ділянки площею 0,25 га, що знаходиться с. Стрітівка Кагарлицького району Київської області по вул.. Колгоспна.

Апеляційна скарга на постанову Кагарлицького районного суду Київської області подається протягом десяти днів з дня її проголошення. у разі застосування судом частини третьої ст. 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадження апеляційна скарга подається протягом десяти з дня отримання копії постанови.

Суддя: І.І. Шевченко