Справа № 755/12371/15-а
Суддя: Кобаль М.І.
Дата ухвалення: 2015-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

23 вересня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Кобаля М.І.,

суддів: Епель О.В., Карпушової О.В.

перевіряючи в письмового провадження матеріали апеляційної скарги Управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі міста Києва на постанову Дніпровського районного суду міста Києва від 06 серпня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі міста Києва про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулась до суду із адміністративним позовом Управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі міста Києва у якому просила визнати протиправними дії відповідача щодо відмови їй у призначенні пенсії відповідно до Списку №2 та зобов'язати призначити пенсію починаючи з 11.03.2015.

Постановою Дніпровського районного суду міста Києва від 06 серпня 2015 року зазначений адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Главою 6 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено особливості провадження в окремих категоріях адміністративних справ. Зокрема, частиною першою ст.183-2 Кодексу адміністративного судочинства України, яка є імперативною нормою, встановлюється перелік адміністративних справ щодо яких обов'язково застосовується скорочене провадження. Проте, частиною другою цієї статті передбачається можливість розгляду в скороченому провадженні за умови, що вимоги не стосуються прав, свобод, інтересів та обов'язків третіх осіб. Тобто, лише у випадку залучення до участі у справі третіх осіб адміністративна справа не може бути розглянута в скороченому провадженні.

Крім того, зазначені у частині першій ст.183-2 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративні справи щодо яких застосовується скорочене провадження, можуть бути розглянуті не у скороченому провадженні у випадку, передбаченому частиною четвертою ст.183-2 цього Кодексу з обов'язковим постановленням відповідної ухвали.

При відкритті провадження в адміністративних справах за позовними вимогами, зазначеними у частині першій ст.183-2 Кодексу адміністративного судочинства України, суди першої інстанції мають зазначати, що саме скорочене провадження відкривається в адміністративній справі, а постанови суду першої інстанції за результатом розгляду таких справ мають містити виключно відомості, зазначені у частині шостій цієї статті.

Тому порушення судом першої інстанції особливості провадження справи, а саме розгляд її не у скороченому провадженні, не є перешкодою для апеляційного її розгляду в порядку письмового провадження, в зв'язку з чим і оскарження постанови суду першої інстанції здійснюється в порядку, передбаченому частинами восьмою-десятою ст.183-2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Крім того, порушення судом першої інстанції норм процесуального права не призвели до неправильного вирішення справи.

Згідно із ч. 1 п. 1 ст. 198, ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, не може бути скасовано правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_2 з 03.05.1995 року по 14.10.2002 року працювала Київському заводі «Генератор» за професією заливальника компаундами. Дана професія включена до переліку професій передбачених списком № 2 розділу ХУ, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 року № 162.

11.03.2015 ОСОБА_2 звернулась до УПФУ в Дніпровському районі міста Києва із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах за списком №2, проте розпорядженням від 16.04.2015 року №244 відповідач відмовив в призначенні пенсії за віком, оскільки згідно записів у трудовій книжці позивач працювала на посаді заливальника компаундами в цеху № 27, а атестація робочих місць по визначеній посаді проведена в цеху № 626 та результатами перевірки не підтверджено роботу за вказаною професією в цеху № 626 (а.с.14).

Не погоджуючись із зазначеною відмовою позивач звернулась до суду з даним позовом для захисту своїх прав та законних інтересів.

Приймаючи рішення про задоволення адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач має право на призначення пенсії на пільгових умовах, оскільки вона досягла відповідного віку і має трудовий стаж, який визначений законом.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він знайшов своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Відповідно до частини першої ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, в зв'язку з чим, позовні вимоги в частині нарахування підвищення до пенсії в подальшому задоволенню не підлягають, тому, як захист прав, свобод та інтересів осіб передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення.

В силу вимог п. «б» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (далі по тексту - Закон 1788-ХІІ) на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах. Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи жінкам.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах і організаціях незалежно від форм власності й господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 1.08.1992 р. N 442 (далі по тексту - Порядок) та Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 01.09.2002 р. № 41 (далі по тексту - Методичні рекомендації).

Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Атестація робочих місць відповідно до Порядку та Методичних рекомендацій передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідальність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обгрунтування віднесення робочого місця до категорії із шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.

Згідно із п. 3 Порядку застосування Списків N 1 і N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 р. N 383, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 р. та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992 р.

Отже, чинним законодавством визначено, що необхідною підставою щодо нарахування пенсії на пільгових умовах по списках № 1 та № 2 являється виконання робіт за відповідними професіями за результатами атестацій умов праці відповідного робочого місця за умовами праці.

Зі змісту довідки про підтвердження трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 20.11.2014 року № 21, яка видана ДП завод «Генератор», ОСОБА_2 в період з 03.05.1995 по 14.10.2002 працювала за зазначеному підприємстві повний робочий день за посадою заливальник компаундами, що містить шкідливі речовини не нижче 3 класу небезпеки та передбачена списком № 2 (а.с.15).

Відповідно до наказу Київського заводу «Генератор» від 23.05.1995 року № 156к по особовому складу, позивач, як працівник цеху № 27, з 03.05.1995 була переведена заливальником компаундами по 4 розряду з доплатою 8 % від тарифної ставки за шкідливі умови (а.с.16).

Наказом Київського заводу «Генератор» від 14.10.1997 року № 285-к про атестацію робочих місць по умовам праці, а саме п. 1.29 наказу підтверджується атестація заливальника компаундами цеху № 626 (а.с.18).

Відповідно до довідки ДП заводу «Генератор» від 05.06.2015 року № 39/281 (а.с.22), заливальна дільниця була обладнана в головному складальному цеху № 26 (по структурній схемі підприємства № 626). Заливальні роботи для потреб складального цеху напівпровідникового виробництва № 27 через специфіку робіт виконувалися на робочих місцях цеху № 26 робітниками цеху № 27. На цій підставі робочі місця заливання компаундами були атестовані і по результатам атестації наказом № 285 від 14.10.1997 року були визнані такими, що дають право на призначення пенсії за віком по списку № 2.

Крім того, період з 03.05.1995 по 14.10.2002 праці позивача на зазначеному підприємстві повний робочий день за посадою заливальник компаундами підтверджується трудовою книжкою (а.с.11-13).

Згідно із ст. 62 Закону 1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 20 Постанову Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах.

Відповідно до підпункту «в» п. 38 Порядку подання та оформлення документів для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», який затверджений Постановою Правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 року № 22-1 вказано, що при прийнятті документів орган, що призначає пенсію перевіряє правильність копій відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розходження та має право вимагати від підприємств, установ, організацій, фізичних осіб дооформлення у трьохмісячний термін з дня подання заяви прийнятих і поданих додаткових документів, а також перевіряти в необхідних випадках обґрунтованість їх видачі.

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції прийшла до висновку, що дії Управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі міста Києва по відмові ОСОБА_2 у призначенні та виплаті пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 2 є неправомірними та не відповідають правовим положенням Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що інші доводи апелянта не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, а тому судом до уваги не приймаються.

Отже, суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції було вірно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, прийнято законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права.

Обставини, викладені в апеляційній скарзі, до уваги не приймаються, оскільки є необґрунтованими та не є підставами для скасування рішення суду першої інстанції.

В зв'язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову окружного суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 183-2 КАС України, Київський апеляційний адміністративний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі міста Києва - залишити без задоволення, а постанову Дніпровського районного суду міста Києва від 06 серпня 2015 року - без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий - суддя М.І. Кобаль

судді: О.В. Епель

О.В. Карпушова

.

Головуючий суддя Кобаль М.І.

Судді: Епель О.В.

Карпушова О.В.