Справа № 2а-4125/10
Суддя: Харечко С.П. С. П.
Дата ухвалення: 2010-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а-4125/10
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 листопада 2010 року

Суддя Рівненського міського суду Рівненської області Харечко С.П.

розглянувши у порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Рівне про визнання протиправним дій та рішень суб'єкту владних повноважень, зобов'язання вчинити певні дії, -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до Рівненського міського суду з позовною заявою до Управління Пенсійного фонду України в м. Рівне про зобов'язання зробити перерахунок та виплату пенсії в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та щомісячної додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров'ю у розмірі 75 процентів мінімальної пенсії за віком відповідно до ст.. 50, ч. 4, ст.. 54 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з дня звернення та зробити перерахунок пенсії у зв'язку із підвищенням розміру прожиткового мінімуму. Допустити рішення в частині стягнення за один місяць до негайного виконання.

В судове засіданні позивач не з'явився, представник позивача подала заяву про розгляд справи за її відсутності.

Відповідач подав письмові заперечення проти позову та просив справу слухати у відсутність представника. Відповідач в запереченнях вказав, що не погоджується із позивачем стосовно застосування для розрахунку пенсії по інвалідності та додаткової пенсії, призначеної згідно ст. ст. 50, 54 Закону №796-ХП, величини мінімальної пенсії за віком, оскільки пенсія позивачу була призначена згідно Закону №796-ХП, тому при нарахуванні пенсії відповідач керувався Постановою Кабінету Міністрів України «Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету» №1, відповідно до якої застосовується розмір 19 гривень 91 копійка для розрахунку пенсій. Крім того, п. 6 постанови КМУ від 28 травня 2008 року № 530 «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» передбачено, що у всіх випадках розмір пенсії з 22 травня 2008 року для учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році, зокрема для інвалідів III групи, не може бути нижчим 870 грн. Вказано, що пенсію позивачу обчислено відповідно до чинного законодавства і жодних порушень з боку відповідача допущено не було. Крім того, вказав, що позивач безпідставно просить здійснити перерахунок в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії в розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком, так як дані положення визначені для інвалідів 2 групи 1 категорії, а позивач є інвалідом третьої групи. Просив відмовити в негайному виконанні рішення суду за один місяць, у зв'язку із тим, що виплата пенсії залежить від зобов'язання здійснення її перерахунку, що унеможливлює застосування ч. 2 ст. 256 КАС України. Просив відмовити в задоволенні позову повністю.

Враховуючи те, що сторони заявили клопотання про слухання справи у їх відсутності, суд ухвалив розглянути справу за наявними у справі матеріалами, оскільки таку може бути вирішено на основі наявних у ній доказів.

Дослідивши подані суду позовну заяву, заперечення, письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позов слід задовольнити частково.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи І категорії, що підтверджується посвідченням серії А № 421032 від 10 листопада 2006 року та інвалідом ПІ групи, що підтверджується довідками МСЕК, і отримує пенсію по інвалідності внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, як інвалід ПІ групи, та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка йому призначена відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №796-ХП від 28.02.1991 року.

14 вересня 2010 року позивач звернувся до Управління Пенсійного фонду України в м. Рівне з заявою про перерахунок розміру пенсії згідно ст.ст.50, 54 Закону №796-ХП (а.с. 13), в чому йому було відмовлено за відсутності правових підстав для нарахування та виплати пенсії в розмірах, вищих, ніж встановлено діючим законодавством.

Відповідно до ч.І ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених Законом.

Правові засади формування та застосування державних соціальних стандартів і нормативів, спрямованих на реалізацію закріплених Конституцією України та законами України державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, визначаються Законом України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії», за змістом абзацу 3 статті І якого державні соціальні гарантії -встановлені законами мінімальні розміри оплати праці, доходів громадян, пенсійного забезпечення, соціальної допомоги, розміри інших видів соціальних виплат, встановлені законами та іншими нормативно-правовими актами, які забезпечують рівень життя не нижчий від прожиткового мінімуму.

Основні положення щодо реалізації конституційного права фомадян, які постраждали внаслідок

Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров'я, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі №796-ХІІ.

Статтею 49 вищевказаного Закону передбачено, що пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4 встановлюється у вигляді: державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Відповідно до ч.4 ст.54 Закону №796-ХІІ, якою визначено підстави та умови призначення державних пенсій особам, віднесеним до категорії 1, та у зв'язку із втратою годувальника, в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів III групи, щодо яких установлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими 6 мінімальних пенсій за віком.

Відповідно до ст.50 Закону №796-ХІІ особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, зокрема, інвалідам III групи, дітям-інвалідам, а також хворим внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу - у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком. Як вбачається зі статті 53 того ж Закону, виплата додаткової пенсії здійснюється повністю незалежно від заробітку, пенсії чи іншого доходу. / Відповідно до підпункту 15 пункту 28 розділу II Закону України «Про державний бюджет України на

2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007 року №107-УІ до статей 50 і 54 Закону №796-ХІІ внесені зміни, згідно яких у всіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими для учасників ліквідації аварії на Чорнобильський АЕС у 1986-1990 роках: по III групі інвалідності - 110% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність; також, особам, віднесеним до категорії 1, додаткова щомісячна пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, призначається у розмірі: 15% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Рішенням Конституційного Суду України №10-рп/2008 від 22.05.2008 року у справі щодо предмета та змісту закону про державний бюджет України визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення статті 67 розділу 1, пунктів 2-4, 6-8, 10-18, підпункту 7 пункту 19, пунктів 20-22, 24-34, підпунктів 1-6, 8-12 пункту 35, пунктів 36-100 розділу II Закону України №107-УІ. Пунктом 6 зазначеного Рішення визначено, що рішення має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень Закону України №107-УІ, визнаних не конституційними.

Таким чином, положення пункту 28 розділу II Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» №І07-УІ від 28.12.2007 року втратило чинність 22 травня 2008 року. Тому вихідним критерієм розрахунку державної додаткової пенсії виступає мінімальна пенсія за віком, розмір якої згідно зі ст.28 Закону №1058-ІУ встановлюється в розмірі, визначеному законом прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, оскільки вказаний мінімальний розмір є певним стандартом, в порівнянні з яким визначаються розміри інших видів виплат та допомог.

Відповідно до ч.2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані не конституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Виходячи з приписів ч.2 ст. 152 Конституції України та дати ухвалення рішення Конституційним Судом України УПФУ в м. Рівне повинно було нараховувати та сплачувати позивачу пенсію по інвалідності та додаткову щомісячну пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, передбачені ст.ст.50 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» починаючи із 22 травня 2008 року, оскільки з моменту ухвалення Конституційним Судом України рішення щодо неконституційності підпункту 15 пункту 28 розділу II Закону України Про Державний бюджет України, ця норма втратила чинність та не підлягала застосуванню.

За таких обставин суд вважає, що вимоги позивача щодо зобов'язання зробити перерахунок та виплатити пенсію в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю в розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком з врахуванням положень ч. 1 ст. 28 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з дня звернення - 15 червня 2010 року не підлягають задоволенню, так як відповідно до Закону України №796-ХІІ позивач має право на призначення пенсії в розмірі не нижчому 6 мінімальних пенсій за віком та на додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, як інваліду III групи в розмірі 50% мінімальної пенсії за віком, але не з 15 червня 2010 року, а з моменту звернення з вимогою про здійснення перерахунку пенсії, тобто з 14 вересня 2010 року, оскільки, позивач є інвалідом не другої, а третьої групи та звернувся до Управління пенсійного фонду України з вимогою про здійснення перерахунку не 15 червня 2010 року, а 14 вересня 2010 року.

Однак, враховуючи, що відповідно до ч. 2 ст. 11 КАС України суд може вийти за межі позовних вимог

тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист

ЩЬ яких вони просять. Враховуючи, що бездіяльність відповідача щодо не здійснення позивачу перерахунку пенсії

та додаткової пенсії є протиправною, а тому суд виходить за межі позовних вимог для повного захисту прав

позивача та задоволення позовних вимог в межах належних розмірів визначених законодавством.

Крім того, виходячи із загальних засад пріоритету законів над підзаконними актами при вирішенні даного спору застосуванню підлягають саме статті 50 та 54 Закону №796-ХІІ і розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, установлений у законі Про державний бюджет України на відповідний рік, з урахуванням якого визначається мінімальний розмір пенсії за віком, а не Постанова КМУ, на яку посилається відповідач.

Тобто, при нарахуванні пенсії позивачу з вересня 2010 року відповідач повинен брати прожитковий мінімум в сумі станом на день перерахунку, 709 грн. - з липня 2010 року, оскільки саме він береться для визначення мінімальної пенсії за віком при нарахуванні та виплаті пенсії по інвалідності та додаткової пенсії згідно Закону №796-ХІІ. Наявність такого права у позивача гарантується Конституцією України.

З огляду на вищевикладене, дії відповідача є неправомірними та такими, що порушують законне право ОСОБА_1 на отримання пенсії по інвалідності та додаткової щомісячної пенсії, за шкоду, заподіяну здоров'ю, в належних розмірах.

Позивач просить допустити рішення до негайного виконання, однак не посилається і не зазначає жодних обґрунтувань із цього приводу, а тому відповідно до ч. 1 ст. 71, ст.. 256 КАС України вказане положення не підляже до задоволення.

Суд з відповідача судового збору не стягує, так як в силу п.34 ч.І ст.4 Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито» Пенсійний фонд України, його підприємства, установи й організації від сплати державного мита звільняються.

На підставі викладеного, керуючись ст. 214, 215 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в м. Рівне по не виконанню з 14 вересня 2010 року приписів ст. ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», яка призвела до порушення прав ОСОБА_1 на своєчасне нарахування та отримання в належних розмірах пенсії по інвалідності та додаткової пенсії.

Зобов'язати Управління Пенсійного Фонду України в м. Рівне вчинити дії щодо перерахунку ОСОБА_1 з 14 вересня 2010 року відповідно до ст. ст.50, 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» пенсії по інвалідності з розрахунку 6 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком, виходячи виключно із законодавчо встановлених розмірів мінімальної пенсії за віком із врахуванням виплачених сум.

В задоволенні решти позовних вимог- відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції, який ухвалив постанову. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом 10-ти днів після з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя: