Справа № 2-а-2792/10
Суддя: Дзюба М. В.
Дата ухвалення: 2010-07-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №2а-2792/10
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2010 року м.Маріуполь

Приморський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого - судді Дзюба М.В.

при секретарі Петрухіной Т.Л.

з участю представника позивачки ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Державної інспекції з контролю за цінами в Донецькій області про скасування постанови № 05-06-41 від 23.03.2010 року,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернулась до суду із адміністративним позовом, в якому просила скасувати постанову від 23.03.2010 року № 05-06-41 про притягнення її до адміністративної відповідальності за ст. 165-2 ч.1 КУпАП та провадження по справі закрити.

В суді представник позивача ОСОБА_1 підтримала позов та просила його задовольнити в повному обсязі. В обґрунтування позову зазначила, що тарифи, які застосовуються портами за виконання навантажувально-розвантажувальних робіт встановлені Збірником тарифів на комплекс робіт, пов'язаних з обробленням вантажів у портах України, затвердженим Наказом Міністерства транспорту України від 31.10.1995 року № 392. При виставленні у рахунках плати за підгрупування вантажів для формування суднових та вагонних партій застосовується п. 2.1.3.2. Збірнику, згідно з яким групування з метою формування суднової партії вантажів, які завезені в різний час у порт, за країнами та портами призначення, а також за окремими коносаментними партіями включається до переліку робіт, які оплачуються окремо від акордної ставки. Аналогічне стосується і оплати транспортно-заготівельних витрат, що включаються до вартості матеріалів та на підставі п. 2.1.3.12. Збірнику входить до переліку робіт, які не оплачуються за акордними ставками. Щодо ставок плати за навантажувально-розвантажувальні роботи, то вони поділяються на три категорії, базовою є ставка 1 категорії, дві інші ставки є похідними від першої з відповідним коефіцієнтом 0,75 та 0,6, тому відповідно до п.3 Наказу Міністерства транспорту України від 31.10.1995 року №392 та п. 2.1.1.4 Збірнику розрахунок проводиться через базову ставку, тобто першу. Таким чином, вважала, що в діях позивачки не має складу правопорушення, передбаченого ст. 165-2 ч.1 КУпАП, а тому постанова підлягає скасуванню із закриттям провадження по справі.

Представник відповідача за довіреністю ОСОБА_2 заперечувала проти позову, постанову Державної інспекції з контролю за цінами в Донецькій області № 05-06-41 від 23.03.2010 року вважала законною та просила у задоволенні позову відмовити. В обґрунтування заперечень проти позову посилалась на те, що згідно з п.2.1.2.8. Збірнику підвезення вантажів із складських приміщень, які розташовані на території порту та експлуатуються останнім, до борту судна, яке завантажується портом біля своїх причалів включено до переліку робіт, які оплачуються за акордними ставками. Також зазначила, що, оскільки згідно з п. 2.1.2.11. та 2.1.2.12. Збірнику укладання та укріплення вантажів у трюмах і на палубах суден за допомогою талрепів, затискачів та з'єднувальних скоб, сталевих стрічок та замків, за винятком спецзакріплень та вартості матеріалів, сепарація вантажів у трюмах суден (виключаючи вартість матеріалів) входить до переліку робіт, які оплачуються за акордними ставками, то плата за транспортно-заготівельні витрати є безпідставною. Стосовно рівня акордних ставок посилалась на те, що в таблиці 2.1.1а наведені конкретні ставки за категоріями вантажів, які і мали застосовуватись портом.

Вислухавши сторони та дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та задовольняє позов з наступних підстав.

Відповідно до ст. 18 ч. 1 п.2 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні всі адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Частиною 2 ст.71 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Постановою № 05-06-41 від 23.03.2010 року ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.165-2 КУпАП та накладено на неї штраф в розмірі 85 гривень.

Згідно цієї постанови, ОСОБА_3, за період з 01.09.2009 року по 15.03.2010 року допустила порушення порядку формування та застосування тарифів, які регулюються, а саме: нарахування непередбачених законодавством транспортно-заготівельних витрат до вартості робіт, які сплачуються за акордними ставками та завищення розміру акордних ставок плати при розрахунках за навантажувально-розвантажувальної роботи, повязаної з обробленням вантажів, що призвело до отримання необґрунтованої виручки у сумі 167046,16 грн., чим порушені вимоги п. 3 наказу Міністерства транспорту України від 31.20.1995 року №392 «Про затвердження Збірника тарифів на комплекс робіт, повязаних з обробленням вантажів у портах України» зі змінами та доповненнями; п.2.1.1.1., п. 2.1.2.8. «Збірника тарифів на комплекс робіт повязаних з обробленням вантажів у портах України».

Перевіривши в судовому засіданні доводи сторін та докази на їх обґрунтування, суд приходить до висновку, що підстав для притягнення позивачки до адміністративної відповідальності не було та постанова підлягає скасуванню із закриттям провадження з наступних підстав.

Як встановлено судом, тарифи, які застосовуються портами за виконання навантажувально-розвантажувальних робіт встановлені «Збірником тарифів на комплекс робіт, пов'язаних з обробленням вантажів у портах України», затвердженим Наказом Міністерства транспорту України від 31.10.1995 року № 392.

Щодо виставлення у рахунках № 6316 від 04.09.2009 року, №6756-В від 20.09.2009 року, №7351 від 08.10.2009 року плати за підгрупування вантажів для формування суднових та вагонних партій, включаючи внутрішнє переміщення по порту, суд дійшов наступних висновків.

Перелік робіт, які оплачуються за акордними ставками встановлюється п.2.1.2. Збірнику, серед яких є також підвезення вантажів із складських приміщень, які розташовані на території порту та експлуатуються останнім, до борту судна, яке завантажується портом біля своїх причалів. При цьому в пункті 2.1.3. Збірнику зазначений невичерпний перелік робіт, які не оплачуються за акордними ставками. Так, групування з метою формування суднової партії вантажів, які завезені в різний час у порт, за країнами та портами призначення, а також за окремими коносаментними партіями, згідно з п. 2.1.3.2. оплачується окремо від акордної ставки. У випадках, встановлених відповідачем, мали місце групування з метою формування суднової партії у звязку з тим, що вантаж підвозився з різних районів порту.

Так, для навантаження теплоходу «Alexia» (рахунок № 7351) ТОВ «Транстайм» листом №109 від 17.09.2009 року звернулось до Маріупольського порту з проханням провести транспортування 209 тонн антрацита марки «АКО», які були відвантажені ТОВ «Транстайм» 05.09.2009 року на причалі №15, на причал №11. Тобто для формування суднової партії для навантаження теплоходу портом були здійснені додаткові роботи з перевезення вантажу з одного району на інший, оплату яких ТОВ «Транстайм» підтвердило.

Для навантаження теплоходу «TK ISTANBUL» (рахунок № 6316) ТОВ «Транстайм» листами №97 від 31.08.2009 року та №98 від 02.09.2009 року звернулось до Маріупольського порту з проханням провести транспортування 558 тонн та 138,9 тонн антрациту з 2-го району на третій. Оплату робіт порту ТОВ «Транстайм» підтвердило.

Для навантаження теплоходу «EGBERT WAGENBORG» (рахунок № 6756-В) ПП «Албір» листом №А/735 від 17.09.2009 року звернулось до Маріупольського порту з проханням провести транспортування вугілля марки АС ГП «Свердловантрацит» орієнтовно у кількості 1 000 тон, яке складувалось ПП «Албір» на 14 причалі, на причал №12. Оплату таких послуг гарантувало.

Таким чином, з урахуванням того, що в даних конкретних випадках ТОВ «Транстайм» та ПП «Албір» заздалегідь не було сформовано суднові партії під навантаження теплоходів «Alexia», «TK ISTANBUL» та «EGBERT WAGENBORG», що фактично підтверджується вищенаведеними листами, Маріупольським портом були здійснені додаткові роботи з групування вантажів. Такі ж роботи, згідно з затвердженим у Збірнику переліком не входять до робіт, які оплачуються за акордними ставками.

На підставі наведеного, суд вважає, що в даних випадках позивачкою не було порушено порядок формування та застосування регульованих цін (тарифів).

Стосовно стягнення плати за транспортно-заготівельні витрати, то пунктом 2.1.3.12. Збірнику передбачено, що спеціальне закріплення вантажів у трюмах та на палубах суден (з використанням зварювальних робіт, улаштуванням кільблоків, настилів, стелажів, виготовленням металевих деталей, кріплень тощо), ураховуючи вартість матеріалів входить до переліку робіт, які не оплачуються за акордними ставками. Укладання та укріплення вантажів у трюмах і на палубах суден за допомогою талрепів, затискачів та з'єднувальних скоб, сталевих стрічок та замків, сепарація вантажів у трюмах суден входить до переліку робіт, які оплачуються за акордними ставками, однак пунктами 2.1.2.11. та 2.1.2.12. Збірнику з таких робіт виключено вартість матеріалів, що свідчить про окрему їх сплату. До вартості матеріалів включаються також транспортно-заготівельні витрати. Згідно з п. 9 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 9 "Запаси", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 20 жовтня 1999 р. № 246 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 2 листопада 1999 р. за № 751/4044, до транспортно-заготівельних витрат відносяться затрати на заготівлю запасів, оплата тарифів (фрахту) за вантажно-розвантажувальні роботи і транспортування запасів усіма видами транспорту до місця їх використання, включаючи витрати зі страхування ризиків транспортування запасів. Транспортно-заготівельні витрати включаються в собівартість запасів та формують їх первісну вартість. Згідно з п.4 зазначеного вище положення, запаси це активи, які утримуються для подальшого продажу за умов звичайної господарської діяльності; перебувають у процесі виробництва з метою подальшого продажу продукту виробництва; утримуються для споживання під час виробництва продукції, виконання робіт та надання послуг, а також управління підприємством.

З урахуванням викладеного та оскільки у судовому засіданні відповідачем не доведено того, що транспортно-заготівельні витрати не входять до вартості матеріалів, суд дійшов до висновку, що позивач в даному випадку діяв відповідно до чинного законодавства України.

Вирішуючи справу в частині ставок плати навантажувально-розвантажувальних робіт, суд виходив з наступного.

Згідно п.2.1.1.4 Збірнику тарифів на комплекс робіт, пов'язаних з обробленням вантажів у портах України, затвердженим Наказом Міністерства транспорту України від 31.10.1995 року №392, зареєстрованим в Міністерстві Юстиції України 26.12.1995 року за №476/1012, ставки плати навантажувально-розвантажувальних робіт, залежно від кількості вантажних операцій, що виконуються портами, поділяються на три категорії:

ставки 1-ї категорії - установлені для вантажів, при перевальці яких порт виконує усі роботи, пов'язані з проходженням вантажів через порт (як через склад, так і за прямим варіантом): з моменту початку розвантаження вантажу, який прибув залізницею (на судні або автотранспортом клієнта), і до моменту закінчення його навантаження на судно (або навпаки);

ставки 2-ї категорії - установлені для вантажів, які перевантажуються портом зі складу порту на судно (або навпаки), при умові, що завезення вантажів на склади порту (або вивезення вантажів зі складів порту) виконується вантажовласниками. Рівень ставок другої категорії відповідає рівню ставок першої категорії з коефіцієнтом 0,75;

ставки 3-ї категорії (стивідорні ставки) - установлені тільки за навантаження портом на судно вантажів, які складується силами та засобами вантажовласника біля борту судна в межах вильоту його вантажних пристроїв, або тільки за розвантаження портом судна і складування вантажу біля борту судна в межах вильоту його вантажних пристроїв. Рівень стивідорних ставок відповідає рівню акордних ставок 1-ї категорії з коефіцієнтом 0,6.

Отже, базовою ставкою є ставка 1 категорії. Дві інші ставки є похідними від першої з відповідним коефіцієнтом 0,75 та 0,6. Ставки за категоріями залежно від тарифної групи, найменування вантажу, неодноразово змінювались, відповідно до чинного законодавства України.

Наказом Міністерства транспорту та зв'язку України від 19.04.2007р. №321, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 20.04.2007 року за №400/13667 та наказом Міністерства транспорту та зв'язку України від 26.06.2008 року. №773, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 27.06.2008 року за №571/15262, встановлено, що розміри акордних ставок, визначені в таблиці 2.1.1а "Акордні ставки плати за виконання навантажувально-розвантажувальних робіт (зовнішньоторговельні вантажі)"розділу 2А "Зовнішньоторговельні вантажі" Збірника, застосовуються з різними коефіцієнтами.

Згідно з п. 3 наказу Міністерства транспорту України від 31.10.1995р. №392 (з відповідними змінами), у перевіряємий період акордні ставки плати застосовувались з коефіцієнтом 1,18 і такий перерахунок вказаних у зазначеній таблиці ставок з урахуванням коефіцієнту порти виконують самостійно. При цьому, відповідно до п.3 Наказу Міністерства транспорту України від 31.10.1995 року №392, якщо застосовуються до підвищеної ставки надбавки або знижки, то насамперед розраховується і округлюється базова підвищена ставка, а потім надбавки або знижки. В зв'язку з тим, що базовою є ставка 1 категорії, спочатку розраховується і округлюється саме вона, а вже потім ставка 2 та 3 категорії.

За таких обставин, суд вважає, що відповідач зробив невірний висновок про розрахування ставок 2 та 3 категорії, як самостійних, без відповідного посилання на ставку 1 категорії.

Також слід зазначити, що в матеріалах справи міститься ухвала Донецького апеляційного адміністративного суду від 15.06.2010 року по справі № 2а-1404/10/0570, згідно якої судом встановлено правильність формування та застосування Маріупольським портом тарифів акордних ставок плати за виконання навантажувально-розвантажувальних робіт.

Статтею 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Тобто, необхідними елементами адміністративного правопорушення є протиправність та винність особи, однак у звязку з тим, що, як вважає суд, у всіх досліджених випадках позивач діяв у відповідності до чинного законодавства, підстав для притягнення її до адміністративної відповідальності за ст. 165-2 ч.1 КУпАП немає, у звязку з чим провадження по справі підлягає закриттю через відсутність події адміністративного правопорушення на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.5, 10, 11, 71, 158-163 КАС України, ст.ст. 247, п.1 ч.1 ст. 289 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_3 задовольнити.

Скасувати постанову від 23 березня 2010 року № 05-06-41 про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ст. 165-2 ч.1 КУпАП, провадження по справі закрити.

На постанову може бути подано апеляцію до Донецького апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня виготовлення в повному обсязі, з подальшою подачею апеляційної скарги у 20 денний строк.

Постанову в повному обсязі виготовлено 23 липня 2010 року.

Суддя Дзюба М.В.