Справа № 667/5994/15-а
Суддя: Бойко А.В.
Дата ухвалення: 2015-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 вересня 2015 р.м.ОдесаСправа № 667/5994/15-а

Категорія: 10.2 Головуючий в 1 інстанції: Стамбула Н.В.
Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Бойка А.В.,

суддів: Танасогло Т.М.,

Яковлєва О.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Херсоні на постанову Комсомольського районного суду м. Херсона від 13 серпня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в м. Херсоні про визнання протиправним та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В:

29.07.2015 року ОСОБА_2 звернулась до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Херсоні, в якому просила визнати протиправним та скасувати рішення (протокол про відмову у перерахунку пенсії №95 від 23.07.2015 року) відповідача; зобов'язати відповідача здійснити перерахунок пенсії позивача по довідці УПФУ у м. Херсоні №18336/08 від 13.07.2015 року, починаючи з 02.06.2010 року у розмірі 83% від заробітної плати згідно ст. 37 Закону України"Про державну службу".

Постановою Комсомольського районного суду м. Херсона від 13.08.2015 року адміністративний позов ОСОБА_2 задоволено.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, 20.08.2015 року управлінням Пенсійного фонду України в м. Херсоні подано апеляційну скаргу на вказану постанову суду.

Апелянт зазначає, що постанова Комсомольського районного суду м. Херсона від 13.08.2015 року прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права та просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нову про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2

Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть учать у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав:

Колегія суддів з матеріалів справи вбачає, що ОСОБА_2 з 2010 року перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в м. Херсоні та отримує пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу».

14.07.2015 року позивач звернулась до Управління Пенсійного фонду України в м. Херсоні із заявою, в якій просила врахувати при виплаті пенсії «інші виплати», згідно з довідкою УПФУ у м. Херсоні №18336/08 від 13.07.2015 року, якою передбачені складові заробітної плати для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу».

Управління Пенсійного фонду України в м. Херсоні розглянуло зазначену заяву позивача, та за результатами розгляду прийняло рішення у формі Протоколу № 95 від 23.07.2015 року, яким позивачці було відмовлено у перерахунку пенсії, у зв'язку з тим, що інші виплати (індексація, матеріальна допомога,) не входять до складу заробітної плати державних службовців згідно Закону України «Про державну службу» і не враховуються при обчисленні цього виду пенсії, а тому, для проведення перерахунку її пенсії з урахуванням інших виплат відсутні законні підстави.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2, виходив з того, що з таких виплат, як допомога на оздоровлення, матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань, а також з премій та надбавок позивачу нараховувалися страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а тому вони мають бути зараховані при обчисленні пенсії до її складу.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції погоджується з зазначеним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне:

Статтею 37 Закону України «Про державну службу» (в редакції, що діяла на момент призначення пенсії позивачу) передбачено, що на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством пенсійного віку, за наявності страхового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років, та які на час досягнення пенсійного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, - незалежно від місця роботи на час досягнення пенсійного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, без обмеження граничного розміру пенсії, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі. За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків заробітної плати.

Відповідно до статті 37-1 вказаного Закону у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій. Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

Стаття 33 Закону України «Про державну службу» визначає умови оплати праці державних службовців, а не умови їх пенсійного забезпечення, а тому, якщо державний службовець під час перебування на державній службі отримував грошову винагороду, то зазначений розмір цієї винагороди (надбавки) повинен бути врахований і при обчисленні пенсії державного службовця.

Частиною 1 статті 1 Закону України від 24 березня 1995 року № 108/95 ВР «Про оплату праці» визначено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 вказаного Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Частиною 2 статті 33 Закону № 3723-XII передбачено, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Аналіз наведених норм чинного законодавства дає підстави для висновку, що матеріальна допомога на оздоровлення та матеріальна допомога вирішення соціально-побутових питань входили до системи оплати праці державного службовця та повинні враховуватись при розрахунку розміру пенсії.

Статтею 37 Закону України «Про державну службу» (в редакції, що діяла на момент призначення пенсії позивачу) передбачено, що на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством пенсійного віку, за наявності страхового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років, та які на час досягнення пенсійного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, - незалежно від місця роботи на час досягнення пенсійного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, без обмеження граничного розміру пенсії, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі. За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків заробітної плати.

З огляду на зазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно задоволення позовних вимог в частині здійснення перерахунку пенсії ОСОБА_2 з урахування інших виплат, зазначених у довідці УПФУ у м. Херсоні №18336/08 від 13.07.2015 року у розмірі 83% від заробітку.

При цьому, на думку колегії суддів апеляційної інстанції зобов'язання відповідача провести розрахунок пенсії не в повній мірі відновлює порушенні права позивача.

Відповідно до ст. 11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Пунктом 4 Положення про Пенсійний фонд України затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.2014 р. № 280 Пенсійний фонд України відповідно до покладених на нього завдань організовує, координує та контролює роботу територіальних органів щодо призначення (перерахунку) і виплати пенсій та щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці

Колегія суддів зазначає, що законодавець розділяє поняття "призначення (перерахунок) пенсії" та "виплата пенсії", а тому зобов'язання відповідача виконати перерахунок пенсії не зобов'язує відповідача проводити виплати пенсії.

З огляду на зазначене, колегія суддів апеляційної інстанції доходить висновку, що порушене право позивача буде поновлено лише при умові зобов'язання відповідача здійснити не лише перерахунок, а й виплату пенсії ОСОБА_2

Разом з тим, суд першої інстанції дійшов до хибного висновку, що правовідносин про перерахунок пенсії не застосовується строк звернення до суду.

Відповідно до ч.1 ст. 6 КАСУ, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Частиною 2 ст. 99 КАСУ передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

З огляду на те, що позивач звернулась до суду з позовом 29.07.2015 року, позовні вимоги до 29.01.2015 року підлягають залишенню без розгляду через пропуск строку звернення до суду.

Разом з тим, відповідно до ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Доказом сплати судового збору ОСОБА_2 є квитанція №1 від 29.07.2015 року на суму 73,08 грн. (а.с. 13).

З огляду на зазначене, враховуючи норми ст. 94 КАС України, колегія суддів суду апеляційної інстанції вважає, що в даному випадку поверненню позивачу підлягають понесені судові витрати по сплаті судового збору, підтверджені документально в сумі 73,08 грн.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при повному встановленні фактичних обставин справи порушено норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв'язку з чим постановлене судове рішення на підставі ст. 202 КАС України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення.

Керуючись ст. ст. 184, 185, 197, 198, 202, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Херсоні задовольнити частково.

Постанову Комсомольського районного суду м. Херсона від 13 серпня 2015 року скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити частково.

Скасувати рішення управління Пенсійного фонду України в м. Херсоні у вигляді протоколу № 95 від 23.07.2015 року про відмову в проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_2.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в м. Херсоні здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_2 у розмірі 83% від заробітної плати згідно ст. 37 Закону України "Про державну службу" з урахуванням інших виплат відповідно до довідки Управління Пенсійного фонду України м. Херсоні № 18336/08 від 13.07.2015 року, починаючи з 29.01.2015 року.

Позовні вимоги за період з 02.06.2010 року по 28.01.2015 року залишити без розгляду через пропуск строку звернення до суду.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з управління Пенсійного фонду України в м. Херсоні на користь ОСОБА_2 здійснені судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 73 (сімдесят три) грн. 08 коп.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили відповідно до ст. 254 КАС України та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя: А.В.Бойко

Суддя: Т.М.Танасогло

Суддя: О.В. Яковлєв