Справа № 2а-6196/10/1770
Суддя: Боймиструк С.В.
Дата ухвалення: 2011-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2а-6196/10/1770

"03" лютого 2011 р. 17год. 50хв. м. Рівне

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Боймиструка С.В. за участю секретаря судового засідання Таустік Л.Г. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі від:

позивача: не з'явився;

відповідача: не з'явився,

розглянувши у відкритому засіданні адміністративну справу

за позовомФізична особа-підприємець ОСОБА_1
доГоловна державна інспекція на автомобільному транспорті в особі Територіального управління Головної державної інспекції на автомобільному транспорті у Рівненській області
провизнання постанов нечинними
ВСТАНОВИВ :

Позивач- Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 - звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головної державної інспекції на автомобільному транспорті в особі Територіального управління Головної державної інспекції на автомобільному транспорті у Рівненській області, в якому просить скасувати постанови від 23.11.2010 року № 1042 та № 1043, якими до позивача застосовано штраф за надання послуг з перевезення пасажирів без оформлення документів, передбачених статтею 39 Закону України Про автомобільний транспорт в розмірі 1700,00 грн. та за перевезення пасажирів на маршруті протяжністю понад 500 км одним водієм в розмірі 510,00 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги вказав, що 05.11.2010 року він здійснював нерегулярні пасажирські перевезення за маршрутом Рівне-Київ, протяжність якого менше, ніж 500 км, що підтверджує договором № 8 від 04.11.2010 року, копію якого додав до позову. Зазначає, що факту перевезення пасажирів на маршруті протяжністю понад 500 км перевіряючими не встановлено. Також вказує, що Положення про обовязкове особисте страхування від нещасних випадків на транспорті зобов'язує оформляти даний документ перевізника, а не водія. Перевізник даний страховий поліс мав, в підтвердження надав його копію.

Також зазначає, що інспекторами ТУ Головавтотрансінспекції у Рівненській області до початку перевірки було предявлено завдання на перевірку, в якому були відсутні обовязкові реквізити прізвище, ім'я та по батькові перевізника (позивача), як то передбачено Постановою КМ України від 08.11.2006 р. № 1567 Про затвердження порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті.

В судове засідання позивач не з'явився, його представник подав клопотання, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить розглянути справу без його участі.

Представник відповідача подав заяву про розгляд справи за його відсутності, а також заперечення на позовну заяву, в яких оскаржувані постанови вважає такими, що прийняті на підставі Закону України "Про автомобільний транспорт" та відповідно до здійсненої перевірки, за наслідками якої складно Акт, в якому зафіксовано, що водій здійснював пасажирські перевезення по маршруту Рівне-Київ-Рівне протяжністю понад 500 км, при цьому у водія був відсутній його страховий поліс обов'язкового особистого страхування від нещасних випадків на транспорті. Зауважень до акту водій не зазначив.

В запереченнях представник відповідача вказав, що завдання на перевірку, пред'явлені державними інспекторами водію автомобіля позивача під час перевірки, складено за формою, передбаченою п. 38 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженою постановою Кабінетів Міністрів України від 08 листопада 2006 року № 1567.

Позовні вимоги вважає безпідставними, просить в позові відмовити повністю.

Давши оцінку доказам у справі, повно і всебічно зясувавши всі обставини справи, перевіривши їх дослідженими у судовому засіданні доказами, суд дійшов висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

05.11.2010 року державними інспекторами Територіального управління Головавтотрансінспекції в Рівненській області здійснено перевірку транспортного засобу, що належить позивачу ОСОБА_1 За наслідками перевірки складено Акт № 207672 від 05.11.2010 року (далі за текстом Акт) (копія - а.с.6), в якому зафіксовано, що під час перевірки виявлено порушення при здійсненні нерегулярних пасажирських перевезень:

- у водія транспортного засобу був відсутній поліс обов'язкового особистого страхування водія від нещасних випадків на транспорті, чим порушено вимоги ст. 39 Закону України "Про автомобільний транспорт";

- на маршруті протяжністю понад 500 км направлений один водій, про що свідчить запис в дорожньому листі, чим порушено вимоги ст. 35 цього ж Закону.

З Актом водій ознайомився, про що поставив свій підпис.

Статтею 39 Закону України „Про автомобільний транспорт встановлено перелік документів, які необхідно мати перевізнику для нерегулярних пасажирських перевезень. Зокрема, для автомобільного перевізника - ліцензія, документ, що засвідчує використання автобуса на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством України; для водія автобуса - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, ліцензійна картка, дорожній лист, договір із замовником транспортних послуг, документ, що засвідчує оплату транспортних послуг, інші документи, передбачені законодавством України.

Отже даний перелік не є вичерпним. Зокрема, згідно п. 3 Положення про обов'язкове особисте страхування від нещасних випадків на транспорті, затвердженого Постановою КМУ від 14.08.1996 року № 959, кожному застрахованому перевізник, що виступає агентом страховика, видає страховий поліс. Він може видаватися на окремому бланку або міститися на зворотному боці квитка. У страховому полісі зазначається вид обов'язкового страхування, найменування, адреса, телефон страховика, розміри страхового платежу та страхової суми.

Крім того, вимога про наявність копії договору обов'язкового особистого страхування у водія при здійсненні нерегулярних перевезень міститься у п. 61 Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту, затверджених Постановою КМУ від 18.02.1997 року № 167.

Позивач не надав доказів, що під час перевірки 05.11.2010 року водія був страховий поліс на обов'язкове особисте страхування від нещасних випадків на транспорті, копію якого надана позивачем (а.с.11), акт перевірки водієм автомобіля підписаний без будь-яких зауважень, у ньому водій не зазначив номеру та дати страхового полісу.

Згідно ч. 1 абз. 3 ст. 60 Закону N 2344-III, за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений ст.ст. 39,48 цього Закону застосовується штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно, відповідачем правомірно начальником територіального управління Головавтотрансінспекції в Рівненській області відповідно до вимог Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженою постановою Кабінетів Міністрів України від 08 листопада 2006 року № 1567 (далі за текстом постанови Порядок №1567), винесено постанову про застосування фінансових санкцій № 1042 від 23.11.2010 року до позивача розмірі 1700,00 грн. (копія -а.с. 7).

Статтею 35 Закону України "Про автомобільний транспорт" від 05.04.2001 року № 2344-III (далі за тестом Закон N 2344-III) встановлено, що на автобусні маршрути протяжністю понад 500 км у рейс повинні направлятися два водії.

Як вбачається з дорожнього листа № 003362 від 5-6 листопада 2010 року (копія а.с.9) в ньому в графі "маршрут" перевізник зазначив "Рівне-Київ-Рівне".

У ст. 1 Закону N 2344-III серед інших дано визначення поняттю "дорожній лист" це документ установленого зразка для визначення та обліку роботи транспортного засобу, а також "автобусний маршрут" це шлях проходження автобуса між початковим та кінцевим пунктами з визначеними місцями на дорозі для посадки (висадки) пасажирів.

Отже, в дорожньому листі перевізник визначає маршрут, за яким водій буде здійснювати перевезення.

Позивач як на підставу своїх вимог покликається на договір, укладений між замовником та перевізником (позивачем) про перевезення пасажирів автобусами в режимі нерегулярних пасажирських перевезень від 04.11.2010 року № 8 (копія а.с.10), в п.1 якого сторони погодили, що перевізник надає замовнику послуги з метою здійснення нерегулярних перевезень пасажирів по напрямку Рівне-Київ.

Проте, факт укладення вищевказаного договору не спростовує маршруту руху автобуса, зазначеного у дорожньому листі, оскільки цей договір, як зазначено вище, визначав напрямок перевезення пасажирів. Разом з тим, договір укладався між замовником послуг і перевізником, який в свою чергу і визначає для водія шлях проходження автобуса між початковим та кінцевим пунктами, яким і керується водій під час здійснення перевезення.

Крім того, положення ст.35 Закону N 2344-III не містять вимог щодо наявності в салоні автобуса пасажирів до кінцевого пункту, тобто пасажири можуть виходити з автобуса на всьому шляху його прямування.

Отже, враховуючи, те що позивач на автобусний маршрут протяжністю понад 500 км у рейс не направив два водії, що він сам і не заперечує, начальник територіального управління Головавтотрансінспекції в Рівненській області правомірно виніс постанову № 1043 від 23.11.2010 р. про застосування фінансових санкцій до позивача у розмірі 510,00 грн. (копія а.с.8) на підставі ч. 1 абз. 3 ст. 60 Закону N 2344-III, якою передбачено відповідальність застосовується штраф у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за перевезення пасажирів на маршруті протяжністю понад 500 кілометрів одним водієм.

Щодо форми завдання на перевірку, то слід зазначити, що вона передбачена Порядком № 1567 (додаток № 1), і відповідно до п. 14 рейдова перевірка транспортних засобів проводиться на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях вантаження та розвантаження вантажних автомобілів, контрольно-вагових комплексах, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, у пунктах пропуску через державний кордон за погодженням з начальником органу охорони державного кордону.

Отже, вказана норма надає право на проведення рейдової перевірки, не визначаючи при цьому кола суб'єктів господарювання, стосовно яких проводяться такі перевірки. Доводи ж позивача про зворотне не ґрунтуються на нормах Порядку № 1567. А оскільки форма завдання на перевірку є однаковою для здійснення планової, позапланової, рейдової перевірок, вона складається з урахуванням дотримання вимог до проведення того чи іншого виду перевірки.

Перевірку транспортних засобів позивача 05.11.2010 року було проведено державними інспекторами на підставі завдання на перевірку № 045171 від 03.11.2010 року (копія а.с. 34), отже, перевірку було здійснено повноважними особами та у передбачений законом спосіб.

Відповідно до ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок, щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд дійшов висновку, що доводи, якими позивач обґрунтовував свої вимоги, є безпідставними, необґрунтованими, оскільки спростовуються вищевикладеним та наявними в справі доказами. Натомість, відповідач належними і допустимими доказами довів правомірність винесення постанов № 1042 та № 1043 від 23.11.2010 року, а відтак відсутні підстави для їх скасування.

Зважаючи на все вищевикладене, в задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до вимог ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, понесені позивачем судові витрати не відшкодовуються.

Керуючись ст.ст. 160163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головної державної інспекції на автомобільному транспорті в особі Територіального управління Головної державної інспекції на автомобільному транспорті у Рівненській області про визнання нечинними постанов від 23.11.2010 року № 1042 та № 1043 про застосування до позивача фінансових санкцій за порушення законодавства про автомобільний транспорт, відмовити.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Боймиструк С.В.

Постанова складена в повному обсязі "07" лютого 2011 р.