Справа № 810/1697/15
Суддя: Василенко Я.М.
Дата ухвалення: 2015-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/1697/15 Головуючий у 1-й інстанції: Кушнова А.О. Суддя-доповідач: Василенко Я.М.
У Х В А Л А

Іменем України

22 вересня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого Василенка Я.М.,

суддів Кузьменка В.В., Шурка О.І.,

при секретарі Зубрицькому Д.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у м. Білій Церкві Київської області на постанову Київського окружного адміністративного суду від 24.06.2015 у справі за адміністративним позовом управління Пенсійного фонду України у м. Білій Церкві Київської області до приватного акціонерного товариства «ТЕХМАШРЕМОНТ» про стягнення заборгованості з відшкодування витрат на виплату та доставку пенсій, -

В С Т А Н О В И В:

УПФ України у м. Білій Церкві Київської області звернулося до суду першої інстанції із позовом, в якому просило: стягнути з приватного акціонерного товариства «ТЕХМАШРЕМОНТ» на користь управління Пенсійного фонду України у м. Білій Церкві Київської області заборгованість з відшкодування витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах згідно Списку №1 в загальному розмірі 20 466, 07 грн.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 24.06.2015 позов задоволено частково: стягнуто з публічного акціонерного товариства «ТЕХМАШРЕМОНТ» (ідентифікаційний код 05495590, місцезнаходження: 09100, Київська область, м. Біла Церква, вул. Леваневського, буд. 87-А) на користь управління Пенсійного фонду України у м. Білій Церкві Київської області заборгованість по відшкодуванню фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах за березень 2015 року у розмірі 541, 73 грн. (п'ятсот сорок одну гривню 73 коп.); у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним вище судовим рішенням позивач звернувся із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржувану постанову в частині відмови в задоволенні позовних вимог, як таку, що ухвалена з порушенням норм матеріального і процесуального права, та ухвалити в цій частині нову постанову, якою позов задовольнити повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового процесу, які з'явились у судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи публічне акціонерне товариство «ТЕХМАШРЕМОНТ» зареєстроване виконавчим комітетом Білоцерківської міської ради Київської області 10.06.1993 як юридична особа, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію юридичної особи серії А01 №759321.

Як платник внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування ПАТ «ТЕХМАШРЕМОНТ» перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України у місті Білій Церкві Київської області.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем було сформовано та направлено відповідачу розрахунки фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в частині пенсій, призначених відповідно до пунктів «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (крім працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників) з березня 2015 року (т.1, а.с. 5-6), до яких включені витрати на виплату і доставку пільгових пенсій громадянам: ОСОБА_2 - 1788,26 грн.; ОСОБА_3 - 66,82 грн.; ОСОБА_4 - 1891,35 грн.; ОСОБА_5 - 1548,50 грн.; ОСОБА_6 - 1587,69 грн.; ОСОБА_7 - 1778,02 грн.; ОСОБА_8 - 732,28 грн.; ОСОБА_9 - 541,73 грн.; ОСОБА_10 - 1376,16 грн.; ОСОБА_11 - 2164,98 грн.; ОСОБА_12 - 170,18 грн.; ОСОБА_13 - 1017,78 грн.; ОСОБА_14 - 1063,98 грн.; ОСОБА_15 - 1098,38 грн.; ОСОБА_16 - 1499,48 грн.; ОСОБА_17 - 2140,48 грн.

Витрати на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах за березень 2015 року по вказаним пенсіонерам на загальну суму у розмірі 20 466,07 грн. відповідачем не відшкодовані, в зв'язку з чим позивач звернувся до суду.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що оскільки відповідач визнав позов в частині стягнення заборгованості по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пенсії, призначеної пенсіонеру ОСОБА_9 на пільгових умовах за списком № 1 за травень 2014 року у сумі 541, 73 грн. і вказане часткове визнання адміністративного позову не суперечить закону та не порушує чиїх-небудь прав, свобод або інтересів, то позов підлягає задоволенню в частині його визнання. Щодо решти позову суд першої інстанції вважає, що позивачем не доведено належними та достатніми доказами наявність підстав для стягнення з відповідача фактичних витрат на виплату та доставку пенсій в сумі 19 924, 34 грн.

Апелянт у своїй скарзі зазначає, що доказів щодо неправомірності визначення позивачем розміру та складу фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, а також доказів про погашення відповідачем заборгованості суду не надано, а тому позовні вимоги необхідно задовольнити в повному обсязі.

Колегія суддів вважає доводи апелянта безпідставними та погоджується з рішенням суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Статтею 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено коло осіб, які мають право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи за Списком № 1 та Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - це консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб та членів їхніх сімей на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Відповідно до частини третьої статті 18 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV страхові внески є цільовим загальнообов'язковим платежем, який справляється на всій території України в порядку, встановленому цим Законом. Страхові внески, згідно зі статтею першою вказаного Закону - це кошти відрахувань на соціальне страхування та збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, сплачені згідно із законодавством, що діяло раніше; кошти, сплачені на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування відповідно до цього Закону.

Пунктом 2 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон) передбачено, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

Однак, до запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди пп. 1 п. 2 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону передбачено, що вказаним особам пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення» (статті 27 та 28). При цьому, зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Порядок відшкодування страхувальниками витрат Пенсійного фонду України на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених на пільгових умовах, визначено Інструкцією про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного Фонду України, затвердженою постановою Пенсійного фонду України від 19.12.2003 № 21-1.

Відповідно до п. 6.4 вказаної Інструкції Пенсійний фонд щорічно в повідомленнях про розрахунок сум фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, які надсилає підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом 10 днів з новопризначених пенсій, визначає розмір сум до відшкодування на поточний рік.

Підприємства відповідно до вимог пункту 6.8 Інструкції щомісяця до 25-го числа повинні вносити до Пенсійного фонду України зазначену в повідомленні місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

Відповідно до п. 1 ст. 1 та п. 1 ст. 2 Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» для суб'єктів підприємницької діяльності незалежно від форм власності, їх об'єднань, бюджетних, громадських та інших установ та організацій, об'єднань громадян та інших юридичних осіб, а також фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності, які використовують працю найманих працівників, об'єктом оподаткування є також фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Колегія суддів звертає увагу, що аналіз вищезазначених правових норм дає підстави прийти до висновку, що саме на суб'єктів підприємницької діяльності, які використовують працю найманих працівників покладається обов'язок відшкодування управлінню Пенсійного фонду України фактичних витрат по виплаті і доставці пільгових пенсій підприємства до набуття права на пенсію за віком, призначених на підставі ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 28.04.2011 № К-25361/10.

З наявних у матеріалах справи копій трудових книжок ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17 та довідок про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній судом встановлено, що до пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії за списком №1, набутого в ПАТ «ТЕХМАШРЕМОНТ», позивачем віднесено період роботи вказаних осіб у підготовчому, складальному цехах та цехах вулканізації шинного обладнання шинного заводу №1 Центрального ремонтного виробництва Білоцерківського виробничого об'єднання «Білоцерківшина», а також в цеху автоформованих деталей заводу азбестово-технічних виробів, заводу гумово-технічних виробів Централізованого ремонтного виробництва Білоцерківського виробничого об'єднання шин та гумово-азбестових виробів, яке в подальшому перейменоване в Білоцерківське виробниче об'єднання «Білоцерківшина».

Таким чином, особи, які були включені позивачем до розрахунку фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за березень 2015 року, працювали в Централізованому ремонтному виробництві Білоцерківського виробничого об'єднання шин та гумово-азбестових виробів.

Однак, Централізоване ремонтне виробництво створене з 1 липня 1975 року на базі ремонтного виробництва механічного заводу, як самостійний виробничий господарський підрозділ, за наказом генерального директора Білоцерківського виробничого об'єднання шин та ГАВ від 21.05.1975 №322 (т.1, а.с. 98-100).

До складу Централізованого ремонтного виробництва увійшло 4 цеха: механоскладальний, цех капітальних ремонтів технологічного обладнання, електроремонтний цех, ремонтно-будівельний цех (пункт 3 наказу №322 від 21.05.1975).

Наказом ГНХП УРСР №313 від 31.12.1986 Білоцерківське виробниче об'єднання шин та ГАВ перейменоване в Білоцерківське виробниче об'єднання «Білоцерківшина».

При цьому, правонаступником Білоцерківського виробничого об'єднання «Білоцерківшина» є ВАТ «Росава», що підтверджується витягом зі Статуту ВАТ «Росава», зареєстрованим відділом державної реєстрації виконавчого комітету Білоцерківської міської Ради народних депутатів Київської області за №117 від 19.07.1999 (т.1, а.с. 94-95).

В свою чергу, ПАТ «Техмашремонт» створене за наказом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській області від 04.06.1993 № 1-АТ шляхом перетворення із Білоцерківського орендного ремонтного підприємства (ідентифікаційний код 05495590) (т.1, а.с. 155) та зареєстроване згідно рішення Виконкому Білоцерківської міської ради від 10.06.1993 №1-3-149.

Статутом публічного акціонерного товариства «Техмашремонт» передбачено, що останнє є правонаступником прав та обов'язків Білоцерківського орендного ремонтного підприємства, яке створене та зареєстроване згідно рішення Виконкому Білоцерківської міської ради від 27.11.1990 №401 (т.1, а.с. 89). У пункті 2.2 статуту ПАТ «Техмашремонт» вказано, що Білоцерківське орендне ремонтне підприємство не є правонаступником жодної юридичної особи (т.1, а.с. 89, на звороті).

Зазначені обставини підтверджуються наявними у матеріалах справи документами, а саме: копією статуту Білоцерківського орендного ремонтного підприємства, рішенням № 401 виконкому Білоцерківської міської ради «Про державну реєстрацію малих підприємств та орендного ремонтного підприємства», а також довідкою відділу державної реєстрації Білоцерківської міської ради № 1194/ю/04-11 від 04.11.2010, зі змісту яких вбачається, що Білоцерківське орендне ремонтне підприємство не є правонаступником прав та обов'язків будь-якої юридичної особи.

Централізоване ремонтне виробництво, в цехах якого працювали особи, включені позивачем до розрахунку фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій з березня 2015 року, не мало статусу юридичної особи, а було лише структурним підрозділом Білоцерківського виробничого об'єднання шин і ГАВ, яке перейменоване в Білоцерківське виробниче об'єднання «Білоцерківшина», правонаступником якого є ВАТ «Росава». Водночас, статутними документами, копії яких наявні у матеріалах справи, вбачається відсутність правонаступництва між ПАТ «Техмашремонт» та Білоцерківським виробничим об'єднанням «Білоцерківшина».

Відповідно до приписів пункту 6.4 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003 № 21-1, розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається відділами надходження доходів органів Пенсійного фонду України щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону (згідно з додатками 6 та 7), які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом 10 днів з новопризначених (перерахованих) пенсій.

Підприємства відповідно до вимог пункту 6.8 Інструкції №21-1 щомісяця до 25-го числа повинні вносити до Пенсійного фонду України зазначену в повідомленні місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

При цьому, пунктом 6.3. Інструкції №21-1 передбачено, що у разі ліквідації або зміни власника підприємства суми зазначених витрат Пенсійному фонду вносять правонаступники.

Колегія суддів зазначає, що ПАТ «Техмашремонт» не є правонаступником цехів, на робочих місцях яких особи здобули пільговий стаж.

Більш того, обставини відносно того, що позивач не є правонаступником Білоцерківського виробничого об'єднання шин і гумо-азбестових виробів досліджувалась в постанові Київського окружного адміністративного суду від 28.02.2014 в адміністративній справі № 810/655/14-а, яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 26.06.2014 (ухвалою Вищого адміністративного суду України від 16.07.2014 відмовлено управлінню Пенсійного фонду України у м. Білій Церкві Київської області у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на постанову Київського окружного адміністративного суду від 28.02.2014 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 26.06.2014).

Таким чином, у відповідача відсутній обов'язок щодо відшкодування пільгових пенсій щодо осіб ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, які внесені позивачем до списку фактичних витрат за березень 2015 року.

Доводи апелянта про те, що позивач, видаючи довідки про підтвердження пільгового характеру роботи осіб, вказаних в розрахунку, визнав факт роботи зазначених осіб на його підприємстві або на підприємстві, правонаступником якого є ПАТ «Техмашремонт», суд відхиляє, оскільки такі твердження не узгоджуються з вимогами матеріального права, позаяк пенсійне законодавство не пов'язує обов'язок відшкодування підприємством витрат на виплату та доставку пільгових пенсій з фактом надання уточнюючих довідок.

Такий обов'язок покладається виключно на підприємства або їх правонаступників, які мають робочі місця зі шкідливими та важкими умовами праці, що дають право на отримання пенсії на пільгових умовах.

Посилання апелянта на рішення Верховного суду України (постанови від 30.06.2015 у справі №21-171а15, від 15.07.2014 у справі № 21-261а14, від 16.04.2013 у справі №21-12а13, від 05.06.2012 у справі №21-167а12, від 24.04.2012 у справі №21-33а12) не беруться колегією суддів до уваги, оскільки в даній справі підставою відмови позивачу у задоволенні позову стало те, що відповідач не є правонаступником підприємства, на якому працювали особи, щодо яких позивачем понесено витрати на виплату та доставку пільгових пенсій, тоді як у даних судових рішеннях Верховного суду України, якими, як помилково вважає позивач, вирішені аналогічні спори, взагалі не стояло питання правонаступництва відповідача, а вирішувалось питання з якого моменту у відповідача виникає обов'язок з відшкодування витрат на виплату та доставку пенсій.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Апелянт не надав до суду належних доказів, що б підтверджували факт протиправності рішення суду першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 200 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у м. Білій Церкві Київської області залишити без задоволення, а постанову Київського окружного адміністративного суду від 24.06.2015 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, встановлені статтею 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий Василенко Я.М

Судді: Кузьменко В.В.

Шурко О.І.

Повний текст ухвали виготовлений 28.09.2015.

.

Головуючий суддя Василенко Я.М.

Судді: Шурко О.І.

Кузьменко В. В.