Справа № 810/2584/15
Суддя: Скрипка І.М.
Дата ухвалення: 2015-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 вересня 2015 року 810/2584/15

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Скрипки І.М., секретар судового засідання Приходько Н.І., за участю:

представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Білоцерківського міськрайонного центру зайнятості Київської області до ОСОБА_2 про стягнення незаконно отриманої допомоги по безробіттю,

в с т а н о в и в:

18 червня 2015 року до Київського окружного адміністративного суду звернувся Білоцерківський міськрайонний центр зайнятості Київської області із позовом до ОСОБА_2 про стягнення незаконно отриманої допомоги по безробіттю у сумі 6649,71 грн.

Зазначали, що ОСОБА_2, маючи статус безробітного і отримуючи допомогу по безробіттю, надавав послуги за винагороду згідно договорів цивільно-правового характеру. У звязку із тим, що відповідач не повідомив позивача про ці обставини, йому безпідставно виплачувалась допомога по безробіттю за період з 21 жовтня 2014 року по 19 лютого 2015 року. Наголошували на обовязку повернення відповідної суми ОСОБА_2 та підкреслювали його невиконання.

Посилаючись на порушення відповідачем положень Законів України «Про зайнятість населення», «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності, просили стягнути із відповідача заборгованість у вказаному розмірі.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити.

Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав, а також просив розстрочити суму боргу на шість місяців.

Заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши інші докази, зокрема, письмові, що містяться в матеріалах справи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову, з огляду на таке.

Як встановлено судом, 21 жовтня 2014 року ОСОБА_2 звернувся до Білоцерківського міськрайонного центру зайнятості Київської області із заявою про надання статусу безробітного (а.с.6).

У квітні 2015 року посадовими особами Білоцерківського міськрайонного центру зайнятості проведено розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», під час якого встановлено, що ОСОБА_2 надавав ТОВ «Інтербіз» послуги з обслуговування телефонних викликів з 1 жовтня 2014 року згідно договору цивільно-правового характеру №761 від 1 жовтня 2014 року та отримував винагороду за надані послуги, про що складено ОСОБА_1 №70 від 2 квітня 2015 року (а.с.8).

На підтвердження вказаного подано завірені копії договору про надання послуг №761 від 1 жовтня 2014 року та актів здачі-прийняття наданих послуг (а.с.12-18).

На підставі ОСОБА_1 розслідування страхових випадків №70 від 2 квітня 2015 року позивачем винесено наказ №65/01-07/15 від 16 квітня 2015 року про повернення ОСОБА_2 незаконно отриманого матеріального забезпечення у сумі 6649,71 грн. (а.с.11).

22 квітня 2015 року відповідачу направлено лист-претензією №418-02 щодо повернення допомоги по безробіттю у розмірі 6649,71 грн. (а.с.9).

На підтвердження отримання ОСОБА_2 допомоги по безробіттю, позивачем надано копію довідки за період з 21 жовтня 2014 року по 19 лютого 2015 року, відомості виплат за видами забезпечення та детальний розрахунок заборгованості, згідно яких відповідачу виплачено за вказаний період 6649,71 грн. відповідної допомоги (а.с.7,47-86).

На час розгляду справи докази сплати заборгованості - відсутні.

Надаючи правову оцінку відносинам, які виникли між сторонами, суд виходить із такого.

Як закріплює стаття 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами.

Правові, економічні та організаційні основи зайнятості населення України і його захисту від безробіття, засади загальнообов'язкового державного соціального страхування на випадок безробіття визначаються Законами України «Про зайнятість населення» та «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття».

За визначенням у частині першій статті 1 Закону України «Про зайнятість населення» безробітний - особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи.

У пункті 7 цієї ж статті зайнятість визначено як не заборонену законодавством діяльність осіб, пов'язану із задоволенням їх особистих та суспільних потреб з метою одержання доходу (заробітної плати) у грошовій або іншій формі, а також діяльність членів однієї сім'ї, які здійснюють господарську діяльність або працюють у суб'єктів господарювання, заснованих на їх власності, у тому числі безоплатно.

За правилами частини першої статті 7 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» видами забезпечення за цим Законом є, зокрема, допомога по безробіттю, у тому числі одноразова її виплата для організації безробітним підприємницької діяльності.

За приписами частини другої статті 36 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобовязані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг.

За нормами частини третьої вказаної статті сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обовязків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та наданих соціальних послуг.

У пункті 1 частини першої статті 31 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» встановлено, що виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі працевлаштування безробітного.

Як передбачено у статті 44 Закону України «Про зайнятість населення» зареєстровані безробітні зобов'язані інформувати територіальний орган центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, протягом трьох робочих днів про обставини припинення реєстрації, визначені у частині першій статті 45 цього Закону.

Зокрема, у відповідності до статті 45 Закону України «Про зайнятість населення» реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється у разі зайнятості особи.

Відповідно до пункту 6.14 Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 20 листопада 2000 року №307, якщо під час одержання допомоги по безробіттю безробітний своєчасно не подав відомості про обставини, що впливають на умови її виплати, у тому числі встановлені під час розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення, з безробітного стягується сума виплаченої допомоги по безробіттю з моменту виникнення цих обставин. Якщо безробітний відмовився добровільно повернути зазначені кошти, то питання щодо їх повернення вирішується у судовому порядку. Сума виплаченої допомоги по безробіттю підтверджується відповідною довідкою центру зайнятості, що підписується керівником, головним бухгалтером та скріплюється печаткою.

Згідно із положеннями пунктів 2-5 Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого спільним наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Державної податкової адміністрації України від 13 лютого 2009 року №60/62, постановою правління Пенсійного фонду України від 13 лютого 2009 року №7-1, розслідування згідно з цим Порядком здійснюється шляхом проведення перевірки достовірності даних, які є підставою для надання особі статусу безробітної та виплати їй матеріального забезпечення, що зазначені в документах, поданих особою до державної служби зайнятості під час її реєстрації та протягом періоду її перебування на обліку як безробітної. Перевірка проводиться районними, міськрайонними, міськими та районними у містах центрами зайнятості, на які покладено виконання функцій робочих органів виконавчої дирекції Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, за місцем реєстрації роботодавця як платника внесків на загальнообов'язкове соціальне страхування на випадок безробіття (далі - центри зайнятості) у разі, коли: під час перебування особи на обліку як безробітної до центру зайнятості надійшла інформація від державних органів, підприємств, установ, організацій чи громадян про обставини, що впливають на умови виплати матеріального забезпечення та надання соціальних послуг безробітній особі, яка відрізняється від поданих нею відомостей, або така інформація розміщена в засобах масової інформації.

Для проведення перевірки центри зайнятості взаємодіють з Державною податковою адміністрацією України та Пенсійним фондом України шляхом обміну інформацією про отримані особами, які перебувають на обліку в державній службі зайнятості як безробітні, доходи від провадження підприємницької діяльності, виконання робіт за трудовим договором, у тому числі за сумісництвом, під час роботи за кордоном, виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами.

Перевірка достовірності даних, які є підставою для надання особі статусу безробітної та виплати їй матеріального забезпечення, проводиться центрами зайнятості шляхом: звіряння наданої особою інформації з відомостями, наявними в Державній податковій адміністрації України, Пенсійному фонді України, у державних реєстраторів; використання даних вищевказаних органів, Державного департаменту нагляду за додержанням законодавства про працю, контрольно-ревізійних органів цільового використання коштів Фонду; проведення центром зайнятості перевірки достовірності зазначених у довідках про середню заробітну плату даних та записів у трудових книжках безпосередньо на підприємствах, в установах, організаціях та у фізичних осіб, які використовують найману працю, у порядку, встановленому законодавством.

За результатами звірки або перевірки оформлюється акт, який підписується посадовими особами, що її проводили.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_2 у період перебування на обліку у міськрайонному центрі зайнятості та отримання допомоги по безробіттю, зокрема, починаючи 1 жовтня 2014 року надавав послуги за винагороду згідно договору цивільно-правового характеру без повідомлення позивача, чим порушив положення статті 36 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», оскільки своєчасно не подав відомості про обставини, які впливають на умови виплати забезпечення та надання соціальних послуг.

За нормами частин першої та третьої статті 136 Кодексу адміністративного судочинства України позивач може відмовитися від адміністративного позову, а відповідач - визнати адміністративний позов протягом всього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову від адміністративного позову чи визнання адміністративного позову викладено в адресованій суду письмовій заяві, ця заява приєднується до справи. Судове рішення у зв'язку з відмовою від адміністративного позову, визнанням адміністративного позову чи примиренням сторін ухвалюється за правилами, встановленими статтями 112, 113 цього Кодексу.

За приписами статті 112 Кодексу адміністративного судочинства України позивач може відмовитися від адміністративного позову повністю або частково, а відповідач - визнати адміністративний позов повністю або частково. Відмова від адміністративного позову чи визнання адміністративного позову під час підготовчого провадження мають бути викладені в адресованій суду письмовій заяві, яка приєднується до справи. У разі повного визнання відповідачем адміністративного позову і прийняття його судом приймається постанова суду про задоволення адміністративного позову. Суд не приймає відмови від адміністративного позову, визнання адміністративного позову і продовжує розгляд адміністративної справи, якщо ці дії позивача або відповідача суперечать закону чи порушують чиї-небудь права, свободи або інтереси.

Судом зясовано, що дії відповідача щодо визнання позовних вимог не суперечать закону і не порушують нічиїх прав, свобод чи інтересів.

Також суд враховує, що позивачем надано суду докази наявності у позивача підстав для стягнення допомоги по безробіттю, докази наявності у відповідача заборгованості та її розміру.

За викладених обставин, адміністративний позов підлягає задоволенню.

За нормами частини другої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони субєкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, повязані із залученням свідків та проведенням судових експертиз.

Враховуючи відсутність витрат позивача, повязаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, судові витрати стягненню з відповідача не підлягають.

Також, у ході розгляду справи ОСОБА_2 заявлено клопотання про розстрочення виконання рішення суду у цій справі строком на шість місяців, у звязку із складним матеріальним становищем. Зазначав, що на цей час є безробітним, а працевлаштування без запису у його трудовій книжці Білоцерківським міськрайонним центром зайнятості про зняття з обліку не є можливим.

За правилами частини першої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), державний виконавець може звернутися до адміністративного суду першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий лист, що видав виконавчий лист, із поданням, а особа, яка бере участь у справі, та сторона виконавчого провадження - із заявою про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

У силу положень частини першої статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України у разі необхідності спосіб, строки і порядок виконання можуть бути визначені у самому судовому рішенні.

Враховуючи наведене і складне матеріальне становище ОСОБА_2, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення клопотання про розстрочення виконання рішення суду.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159 - 163, 167, 254, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Білоцерківського міськрайонного центру зайнятості Київської області заборгованість у сумі 6649 (шість тисяч шістсот сорок девять) грн. 71 коп.

Розстрочити виконання цієї постанови шляхом сплати із дати набрання нею законної сили протягом шести місяців рівними частинами щомісячно у сумі 1108 (одна тисяча сто вісім) грн. 29 коп. до повного погашення ОСОБА_2 заборгованості у сумі 6649 (шість тисяч шістсот сорок девять) грн. 71 грн.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Скрипка І.М.

Дата виготовлення і підписання повного тексту постанови - 30 вересня 2015 р.