Справа № 815/1622/15
Суддя: Бойко А.В.
Дата ухвалення: 2015-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 вересня 2015 р.м.ОдесаСправа № 815/1622/15

Категорія: 8.1 Головуючий в 1 інстанції: Стеценко О. О.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Бойка А.В.,

суддів: Танасогло Т.М.,

Яковлєва О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Біоіл Універсал Україна» на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 08 липня 2015 року по справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Біоіл Універсал Україна» до Роздільнянської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області про визнання протиправними дій, визнання протиправним та скасування наказу про проведення документальної позапланової перевірки, визнання протиправним та скасування рішення про застосування адміністративного арешту майна платника податку, -

В С Т А Н О В И В:

16.03.2015 року товариство з обмеженою відповідальністю «Біоіл Універсал Україна» звернулось до суду першої інстанції з адміністративним позовом до Роздільнянської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області про:

- визнання протиправними дій Роздільнянської ОДПІ щодо складання наказу № 50 від 06.03.2015 року "Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ "Біоіл Універсал Україна" по здійсненим фінансово-господарським операціям з ПП "Ан Транс" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 року по 31.12.2013 року";

- визнання протиправним та скасування наказу Роздільнянської ОДПІ № 50 від 06.03.2015 року «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Біоіл Універсал Україна» по здійсненим фінансово-господарським операціям з ПП «Ан Транс» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 року по 31.12.2013 року»;

- визнання протиправними дій відповідача щодо складання рішення від 12.03.2015 року про застосування адміністративного арешту майна платника податку стосовно ТОВ «Біоіл Універсал Україна»;

- визнання протиправним та скасування рішення від 12.03.2015 року про застосування адміністративного арешту майна платника податку від 12.03.2015 року стосовно ТОВ «Біоіл Універсал Україна»;

- визнання протиправними дій відповідача щодо складання протоколу про застосування адміністративного арешту майна платника від 12.03.2015 року стосовно ТОВ «Біоіл Універсал Україна».

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 08.07.2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, товариство з обмеженою відповідальністю «Біоіл Універсал Україна» подало апеляційну скаргу на вказану постанову суду.

Апелянт зазначає, що вказана постанова ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

В апеляційній скарзі апелянт посилався на те, що посадовими особами товариства не було допущено службовців Роздільнянської ОДПІ до проведення позапланової перевірки з тих підстав, що наказ про проведення вказаної перевірки є незаконним. Позивач посилався на те, що питання, які є предметом даної перевірки вже були охоплені під час попередньої перевірки, а тому, згідно положень Податкового кодексу України податковому органу забороняється проведення документальної позапланової перевірки.

Крім того, апелянт посилався на те, що суд першої інстанції неправомірно відмовив позивачу у задоволенні вимог про скасування рішення про застосування адміністративного арешту майна платника податку через те, що застосований адміністративний арешт вважається припиненим (оскільки його обґрунтованість не була підтверджена судом протягом 96 годин). Позивач вважає, що оскаржуване рішення порушує права та законні інтереси товариства, незважаючи на те, що в подальшому воно втратило чинність.

На підставі викладеного в апеляційній скарзі ставиться питання про скасування постанови Одеського окружного адміністративного суду від 08.07.2015 року та прийняття нової, якою задовольнити позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Біоіл Універсал Україна».

Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть учать у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів суду апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав:

Судом першої інстанції встановлено, що 06.03.2015 року Роздільнянською ОДПІ було прийнято наказ № 50 про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ "Біоіл Універсал Україна" по здійсненим фінансово-господарським операціям з ПП "Ан Транс" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 року по 31.12.2013 року (т.1 а.с. 221).

Зазначений наказ було прийнято на підставі ст. 20, пп.78.1.11 п.78.1 ст.78 Податкового кодексу України, у зв'язку з надходженням постанови старшого слідчого СУ ФР ГУ ДФС в Одеській області від 04.02.2015 року про призначення позапланової документальної перевірки ТОВ "Біоіл Універсал Україна" по здійсненним господарським операціям з ПП "Ан Транс" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період 2013 року (т.1 а.с. 236-237).

В свою чергу, на підставі зазначеного наказу та направлень на перевірку №№ 7, 8 від 06.03.2015 року посадовими особами Роздільнянської ОДПІ був здійснений виїзд з метою проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ "Біоіл Універсал Україна", проте до проведення вказаної перевірки посадових осіб податкового органу допущено не було, про що складений акт відмови від допуску до перевірки № 5/15-24-22-014/34490471 від 06.03.2015 року (т. 1 а.с.224 ).

У зв'язку з недопуском посадових осіб Роздільнянської ОДПІ до проведення перевірки ТОВ «Біоіл Універсал Україна» згідно наказу № 50 від 06.03.2015 року, 12.03.2015 року відповідачем прийнято рішення про застосування адміністративного арешту майна товариства згідно опису, визначеному у протоколі від 12.03.2015 року (т.1 а.с. 226-227).

Не погоджуючись з наказом Роздільнянської ОДПІ № 50 від 06.03.2015 року, рішенням про застосування адміністративного арешту майна, з діями відповідача щодо їх складання, а також зі складанням протоколу про застосування адміністративного арешту майна, ТОВ "Біоіл Універсал Україна" звернулось до суду першої інстанції з даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ТОВ "Біоіл Універсал Україна", суд першої інстанції посилався на те, що буквальний зміст акта перевірки № 258/15-24-22-01/34490471 від 18.08.2014 року, постанови слідчого про призначення перевірки, за результатами якої він складений, та оскаржуваного наказу свідчать, що предмети перевірки, яка проводилась раніше та перевірки, яка була призначена згідно оскаржуваного наказу не є тотожними.

Суд першої інстанції посилався на те, що при призначенні відповідачем оскаржуваної у даній справі перевірки охоплено більший предмет перевірки та конкретно визначений суб'єкт господарювання, з яким і повинна бути перевірена господарська діяльність позивача.

При цьому, судом також зазначено, що зі змісту акту № 258/15-24-22-01/34490471 від 18.08.2014 року, який складений за результатами попередньої перевірки позивача, вбачається, що взаємовідносини ТОВ "Біоіл Універсал Україна" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період 2013 рік з ПП "Ан Транс" не перевірялись контролюючим органом.

Звертаючись з позовом до суду першої інстанції, ТОВ "Біоіл Універсал Україна" посилалось на те, що товариством не було допущено посадових осіб податкового органу до проведення перевірки через незаконність, на думку позивача, її проведення, відсутність законних підстав для її проведення.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції не погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно відмови у задоволенні позовних вимог, зважаючи на наступне:

Відповідно до вимог п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

За змістом положень пп.75.1.2 п.75.1 ст.75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з обставин, визначених цим Кодексом.

Згідно пп.78.1.11 п.78.1 ст.78 ПК України однією з підстав для проведення органом податкової інспекції документальної позапланової перевірки є отримання судового рішення суду (слідчого судді) про призначення перевірки або постанови органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, слідчого, прокурора, винесену ними відповідно до закону.

Згідно абз.1 п.78.2 ст.78 ПК України, обмеження у підставах проведення перевірок платників податків, визначені цим Кодексом, не поширюються на перевірки, що проводяться на звернення такого платника податків, або перевірки, що проводяться у межах кримінального провадження.

Як вбачається з матеріалів справи, в даному випадку проведення позапланової перевірки ТОВ «Біоіл Універсал Україна», предметом якої є перевірка здійснених фінансово-господарських операцій з ПП «Ан Транс» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 року по 31.12.2013 року», було зумовлено саме надходженням постанови старшого слідчого СУ ФР ГУ ДФС в Одеській області від 04.02.2015 року про призначення позапланової документальної перевірки ТОВ "Біоіл Універсал Україна" з зазначеного вище питання.

В свою чергу, відповідно до п. 78.2 ст. 78 ПК України контролюючим органам забороняється проводити документальні позапланові перевірки, які передбачені підпунктами 78.1.1, 78.1.4, 78.1.8, 78.1.11 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу, у разі, якщо питання, що є предметом такої перевірки, були охоплені під час попередніх перевірок платника податків.

В обґрунтування поданого позову ТОВ «Біоіл Універсал Україна» посилалось на те, що посадовими особами Роздільнянської ОДПІ у період з 22.07.2014 року по 11.08.2014 року вже проводилась документальна позапланова перевірка товариства з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2013 року по 31.05.2014 року, та з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства щодо проведених операцій з СТОВ «Старосільське», СТОВ «Поліська Нива» за період діяльності з 01.01.2014 року по 30.06.2014 року (оформлена актом № 258/15-24-22-01/34490471 від 18.08.2014 року), яка охоплює період перевірки, призначеної згідно оскаржуваного наказу.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що з системного аналізу положень Податкового кодексу України вбачається, що при призначенні перевірки у межах кримінального провадження відсутні обмеження саме у підставах її проведення, проте контролюючий орган позбавлений права у межах такої перевірки повторно перевіряти питання, які вже були предметом іншої перевірки, тобто контролюючому органу заборонено повторно проводити перевірку питань, які були предметом інших перевірок.

Колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції стосовно того, що предмет документальної позапланової перевірки, проведеної у період з 22.07.2014 року по 11.08.2014 року та оформленої актом № 258/15-24-22-01/34490471 від 18.08.2014 року не є тотожним предмету документальної позапланової перевірки, призначеної згідно оскаржуваного в даному випадку позивачем наказом № 50 від 06.03.2015 року.

З матеріалів справи встановлено, що позапланова перевірка у період з 22.07.2014 року по 11.08.2014 року проводилась також на підставі постанови старшого слідчого УФР ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області від 17.06.2014 року та постанов слідчого СГ СС з ОВС ВКР СУ ФР ГУ Міндоходів у Житомирській області від 01.07.2014 року та від 08.07.2014 року (т. 1 а.с. 210-14).

При чому, предметом перевірки, оформленої актом № 258/15-24-22-01/34490471 від 18.08.2014 року, окрім перевірки дотримання ТОВ «Біоіл Універсал Україна» вимог податкового, валютного та іншого законодавства щодо проведених операцій з ПСП ТОВ "Старосільське", СТОВ "Поліська Нива" за період діяльності з 01.01.2014 року по 30.06.2014 року, була також перевірка правильності дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2013 року по 31.05.2014 року (т.1 а.с. 16-163).

Таким чином, в рамках зазначеної вище перевірки податковим органом перевірялось питання правильності дотримання позивачем вимог податкового законодавства за період з 01.01.2013 року по 31.05.2014 року.

Слід зазначити, що під час такої перевірки податковий орган зобов'язаний здійснити перевірку суб'єкта господарювання суцільним порядком щодо своєчасності, достовірності та повноти нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства по всім контрагентам, з якими цей суб'єкт господарювання мав взаємовідносини у перевіряємий період.

Як вбачається з додатків до акту перевірки № 258/15-24-22-01/34490471 від 18.08.2014 року, податковим органом було складено реєстр суб'єктів господарювання, з якими ТОВ «Біоіл Універсал Україна» перебувало у господарських взаємовідносинах у перевіряємий період, серед яких зазначено і ПП «Ан Транс». Також у вказаному реєстрі стисло зазначено про вид реалізованих (придбаних) товарно-матеріальних цінностей (робіт, послуг) та суму реалізації (придбання) ТМЦ (робіт, послуг).

В свою чергу, згідно вимог п. 85.2 ст. 85 ПК України платник податків зобов'язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов'язані з предметом перевірки. Такий обов'язок виникає у платника податків після початку перевірки.

Згідно п. 85.4 ст. 85 ПК України при проведенні перевірок посадові особи контролюючого органу мають право отримувати у платників податків належним чином завірені копії первинних фінансово-господарських, бухгалтерських та інших документів, що свідчать про приховування (заниження) об'єктів оподаткування, несплату податків, зборів, платежів, порушення вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Такі копії повинні бути засвідчені підписом платника податків або його посадової особи та скріплені печаткою (за наявності).

У додатку № 4 до акту перевірки податковим органом вказано узагальнений перелік документів, які було використано при проведенні перевірки ТОВ «Біоіл Універсал Україна» за період з 01.01.2013 року по 31.05.2014 року, при цьому вказано, що вказані документи використовувались не вибірковим порядком, а суцільним (т. 1 а.с. 180).

Будь-які зауваження податкового органу щодо відсутності первинних документів або ненадання їх посадовими особами ТОВ «Біоіл Універсал Україна» в акті перевірки відсутні.

Таким чином, колегія суддів вважає, що при проведенні позапланової перевірки позивача, яка оформлена актом № 258/15-24-22-01/34490471 від 18.08.2014 року податковим органом досліджувались господарські операції ТОВ «Біоіл Універсал Україна» за період з 01.01.2013 року по 31.05.2014 року, в тому числі і господарські операції позивача з ПП «Ан Транс» у період з 01.01.2013 року по 31.12.2013 року, тобто предмет призначеної згідно наказу № 50 перевірки охоплювався попередньою перевіркою, яка проводилась відносно позивача.

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає, що відповідач, в силу ч. 2 ст. 78 ПК України, був позбавлений права призначати проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ "Біоіл Універсал Україна" по здійсненим фінансово-господарським операціям з ПП "Ан Транс" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 року по 31.12.2013 року", а тому наказ Роздільнянської ОДПІ про її призначення № 50 від 06.03.2015 року є протиправним та підлягає скасуванню.

В свою чергу, у поданому позові позивач просив також визнати протиправними дії по складанню наказу «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Біоіл Універсал Україна» по здійсненим фінансово-господарським операціям з ПП «Ан Транс» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 року по 31.12.2013 року».

Слід зазначити, що згідно п. 78.4 ст. 78 Податкового кодексу України про проведення документальної позапланової перевірки керівник контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.

Так, відповідно до ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, які породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки у сфері публічно-правових відносин, вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, якщо позивач вважає, що цими рішеннями, діями чи бездіяльністю його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав чи свобод.

Обов'язковою ознакою рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, як предмета адміністративного спору, є прямий (безпосередній) вплив такого рішення, дії чи бездіяльності на правовий статус фізичної чи юридичної особи, тобто обмеження її прав, свобод, покладення на неї обов'язків.

Прийняття суб'єктом владних повноважень рішення, як правило, є результатом вчинення ряду дій. З огляду на те, що в правовому регулюванні приймає участь саме рішення суб'єкта владних повноважень, а не окремі дії, вчинені у процесі здійснення владних повноважень, за результатами яких прийнято рішення, ці дії не можуть бути предметом оскарження до адміністративного суду окремо від оскарження рішення. Обставини щодо вчинення цих дій входять до предмету доведення у справі за позовом про скасування рішення суб'єкта владних повноважень, а їх правова оцінка судом на відповідність встановлених законом компетенції суб'єкта владних повноважень та порядку їх вчинення може бути підставою для скасування рішення як протиправного внаслідок вчинення посадовими особами суб'єкта владних повноважень дій не у спосіб та не у порядку, встановлених законом.

Таким чином, дії з прийняття наказу про проведення перевірки є, по суті, виконанням службовою особою податкового органу своїх обов'язків.

А належним способом захисту порушених прав позивача, в даному випадку, є саме визнання протиправним та скасування рішення суб'єкта владних повноважень - наказу № 50 від 06.03.2015 року, як такого, що прийнятий не у відповідності до вимог чинного законодавства.

Це ж саме стосується вимог позивача про визнання протиправними дій відповідача щодо складання рішення від 12.03.2015 року про застосування адміністративного арешту майна платника податку стосовно ТОВ «Біоіл Універсал Україна», оскільки за наслідком цих дій податковим органом було прийнято рішення про застосування адміністративного арешту майна платника податку від 12.03.2015 року, яке і створює для платника податків юридичні наслідки, та дій щодо складання протоколу про застосування адміністративного арешту майна платника від 12.03.2015 року стосовно ТОВ «Біоіл Універсал Україна», оскільки вони направлені на виконання оскаржуваного рішення про арешт майна платника податків.

В свою чергу, колегія суддів суду апеляційної інстанції не погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно відмови у задоволенні позовних вимог ТОВ «Біоіл Універсал Україна» про визнання протиправним та скасування рішення від 12.03.2015 року про застосування адміністративного арешту майна платника податку.

Згідно вимог п. 94.1 ст. 94 Податкового кодексу України адміністративний арешт майна платника податків є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов'язків, визначених законом.

Підпунктом 94.2.3 п. 94.2 ст. 94 ПК України визначено, що арешт майна може бути застосовано, зокрема, якщо платник податків відмовляється від проведення документальної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу.

Відповідно до вимог п.4.1 Порядку застосування адміністративного арешту майна платника податків, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України № 568 від 10.10.2013 року, керівник органу доходів і зборів (його заступник) за наявності однієї з обставин, визначених розділом III цього Порядку (ці обставини дублюють п.94.2 ст.94 ПК України), та на підставі звернення про застосування адміністративного арешту майна платника податків відповідного підрозділу, який у межах своїх повноважень встановлює такі обставини, приймає рішення про застосування адміністративного арешту майна платника податків.

Судом першої інстанції було встановлено, та матеріалами справи підтверджено, що підставою для прийняття Роздільнянською ОДПІ рішення про застосування адміністративного арешту майна ТОВ «Біоіл Універсал Україна» став факт не допуску посадових осіб податкового органу до проведення документальної позапланової перевірки, за наявності, на думку відповідача, законних підстав для її проведення.

Однак, в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції встановлено, що проведення перевірки позивача було призначено протиправно, про що зазначено вище, тобто, в даному випадку, були відсутні законні підстави для проведення документальної позапланової перевірки ТОВ «Біоіл Універсал Україна».

Зважаючи на зазначене, ТОВ «Біоіл Універсал Україна» скористалось правом, наданим платнику податків податковим законодавством України та не допустило посадових осіб Роздільнянської ОДПІ до проведення перевірки.

З огляду на викладене, колегія суддів суду апеляційної інстанції вважає, що в даному випадку відсутні підстави для застосування арешту майна позивача, а тому рішення про його застосування від 12.03.2015 року є протиправним та підлягає скасування.

Крім того, колегія суддів суду апеляційної інстанції також не погоджується з посиланням суду першої інстанції на те, що оскільки протягом 96 годин обґрунтованість арешту майна, накладеного оскаржуваним рішенням відповідача, не була перевірена судом та рішенням суду такий арешт не визнано обґрунтованим, в силу вимог пп.94.19.1 п.94.19 ст.94 ПК України такий адміністративний арешт вважається припиненим, у зв'язку з чим відсутні підстави для скасування рішення про його застосування в судовому порядку.

Так, слід зазначити, що відповідно до п. 94.11 ст. 94 ПК України рішення керівника контролюючого органу (його заступника) щодо арешту майна може бути оскаржене платником податків в адміністративному або судовому порядку.

Крім того, відповідно до ст. 2, п.1 ч.1 ст.17 Кодексу адміністративного судочинства України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, які породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки у сфері публічно-правових відносин, вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, якщо позивач вважає, що цими рішеннями, діями чи бездіяльністю його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав чи свобод.

Із наведених норм права випливає, що позивач на власний розсуд визначає чи порушені його права рішеннями, дією або бездіяльністю суб'єкта владних повноважень. Проте, ці рішення, дія або бездіяльність у будь-якому випадку повинні бути такими, які породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки у сфері публічно-правових відносин.

В даному випадку на підставі оскаржуваного рішення про застосування арешту майна виникли певні юридичні наслідки для позивача.

Колегія суддів вважає, що недотримання податковим органом процедури підтвердження обґрунтованості застосування адміністративного арешту майна платника податків, що призвело до того, що такий арешт вважається припиненим, не може бути підставою для позбавлення позивача, який вважає незаконним сам факт прийняття такого рішення та дії його певний час, права на оскарження вказаного рішення до суду.

Відповідно до ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

З матеріалів справи вбачається, що згідно платіжних доручень № 690 від 12.03.2015 року та № 1515 від 22.07.2015 року позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 73,08 грн. та 36,54 грн. відповідно.

Враховуючи норми ст. 94 КАС України, колегія суддів суду апеляційної інстанції вважає, що стягненню на користь ТОВ «Біоіл Універсал Україна» підлягають понесені товариством судові витрати по сплаті судового збору, підтверджені документально, пропорційно сумі задоволених позовних вимог, що, в даному випадку, становить 43,85 грн.

Оскільки судом першої інстанції при повному встановленні фактичних обставин справи порушено норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, постановлене судове рішення на підставі ст. 202 КАС України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення.

Керуючись ст.ст. 184, 185, 197, 198, 202, 205, 207, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Біоіл Універсал Україна» задовольнити частково.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 08 липня 2015 року скасувати.

Прийняти нову постанову, якою частково задовольнити позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Біоіл Універсал Україна».

Визнати протиправним та скасувати наказ Роздільнянської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Держаної фіскальної служби в Одеській області № 50 від 06.03.2015 року «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки товариства з обмеженою відповідальністю «Біоіл Універсал Україна».

Визнати протиправним та скасувати рішення Роздільнянської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Держаної фіскальної служби в Одеській області від 12.03.2015 року про застосування адміністративного арешту майна платника податків - товариства з обмеженою відповідальністю «Біоіл Універсал Україна».

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Роздільнянської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Держаної фіскальної служби в Одеській області (, 67400, Одеська область, м. Роздільна, вул. Леніна, 37) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Біоіл Універсал Україна» (, юридична адреса: 67400, Одеська область, Роздільнянський район, м. Роздільна, вул. Леніна, 83) здійснені судові витрати у вигляді судового збору в сумі 43 (сорок три) гривні 20 копійок.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили відповідно до ст. 254 КАС України та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: А.В. Бойко

Судді: Т.М. Танасогло

О.В. Яковлєв