Справа № 2а-9390/11/2670
Суддя: Катющенко В.П.
Дата ухвалення: 2011-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

04 липня 2011 року № 2а-9390/11/2670

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Катющенко В.П., розглянувши позовну заяву і додані до неї матеріали ДП «Енергоринок»до відділу ДВС Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві, третя особа ВАТ «Арма-Лізинг», про визнання права власності на майно та зобовязання зняти арешт, -

В С Т А Н О В И В:

ДП «Енергоринок»звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до відділу ДВС Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві, третя особа ВАТ «Арма-Лізинг», про визнання права власності на майно та зобовязання зняти арешт.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що за умовами договору фінансового лізингу від 22 вересня 2008 року № 8-13, укладеного між ДП «Енергоринок»та ВАТ «Арма-Лізинг», ВАТ «Арма-Лізинг»повинно передати два автомобілі Hyundai Sonata, які знаходяться у його власності, у власність ДП «Енергоринок»у звязку з виконанням ним своїх грошових зобовязань. В якості доказів виконання своїх зобовязань позивач зазначає платіжні доручення від 22 квітня 2011 року № 748 та 749.

З врахуванням наведеного, позивач просить суд: визнати право власності за ДП «Енергоринок»на автомобілі Hyundai Sonata, 2009 року випуску, кольору сірого, тип транспортного засобу - легковий седан, кузов № КМНЕU41АР9А616318, об'єм двигуна 1998 кубічних сантиметрів, державний номер НОМЕР_1 та Hyundai Sonata, 2008 року випуску, кольору сірого, тип транспортного засобу - легковий седан, кузов № КМНЕU41АР9А576366, об'єм двигуна 1998 кубічних сантиметрів, державний номер НОМЕР_2; зобовязати відділ ДВС Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві зняти арешт із вказаних автомобілів.

Вивчивши позовну заяву та додані до неї матеріали суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до частини 1 статті 60 Закону України «Про виконавче провадження»особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Кодекс адміністративного судочинства України (далі КАС України) визначає повноваження адміністративних судів щодо розгляду справ адміністративної юрисдикції, порядок звернення до адміністративних судів і порядок здійснення адміністративного судочинства.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність субєктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 КАС України справа адміністративної юрисдикції (далі - адміністративна справа) - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до п. 6 ч.1 ст. 3 КАС України адміністративний позов це звернення до адміністративного суду про захист прав, свобод та інтересів у публічно-правових відносинах.

Частиною 2 ст. 4 КАС України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 12 Господарського процесуального кодексу України господарським судам підвідомчі: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, та з інших підстав, крім: спорів про приватизацію державного житлового фонду; спорів, що виникають при погодженні стандартів та технічних умов; спорів про встановлення цін на продукцію (товари), а також тарифів на послуги (виконання робіт), якщо ці ціни і тарифи відповідно до законодавства не можуть бути встановлені за угодою сторін; спорів, що виникають із публічно-правових відносин та віднесені до компетенції Конституційного Суду України та адміністративних судів; інших спорів, вирішення яких відповідно до законів України та міжнародних договорів України віднесено до відання інших органів.

Згідно частини 1 статті 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

У позовній заяві позивач просить визнати право власності на майно за договором фінансового лізину, укладеним між ним та ВАТ «Арма-Лізинг».

Стаття 292 Господарського кодексу України визначає лізинг у сфері господарювання.

Відповідно до частини 1 вказаної статті лізинг - це господарська діяльність, спрямована на інвестування власних чи залучених фінансових коштів, яка полягає в наданні за договором лізингу однією стороною (лізингодавцем) у виключне користування другій стороні (лізингоодержувачу) на визначений строк майна, що належить лізингодавцю або набувається ним у власність (господарське відання) за дорученням чи погодженням лізингоодержувача у відповідного постачальника (продавця) майна, за умови сплати лізингоодержувачем періодичних лізингових платежів.

Згідно частини 7 статті 292 Господарського кодексу України правове регулювання лізингу здійснюється відповідно до цього Кодексу та інших законів.

Стаття 134 Господарського кодексу України визначає, що право власності - основне речове право у сфері господарювання.

Відповідно до частини 3 вказаної статті правовий режим власності та правові форми реалізації права власності у сфері господарювання визначаються цим Кодексом і законом.

Стаття 147 Господарського кодексу України визначає гарантії та захист майнових прав суб'єктів господарювання. Відповідно до вказаної статті майнові права суб'єктів господарювання захищаються законом. Вилучення державою у суб'єкта господарювання його майна допускається не інакше як у випадках, на підставах і в порядку, передбачених законом. Збитки, завдані суб'єкту господарювання порушенням його майнових прав громадянами чи юридичними особами, а також органами державної влади чи органами місцевого самоврядування, відшкодовуються йому відповідно до закону. Право власності та інші майнові права суб'єкта господарювання захищаються у спосіб, зазначений у статті 20 цього Кодексу.

Згідно частини 2 статті 20 Господарського кодексу України кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб'єктів захищаються шляхом: визнання наявності або відсутності прав; визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб'єктів, що суперечать законодавству, ущемлюють права та законні інтереси суб'єкта господарювання або споживачів; визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом; відновлення становища, яке існувало до порушення прав та законних інтересів суб'єктів господарювання; припинення дій, що порушують право або створюють загрозу його порушення; присудження до виконання обов'язку в натурі; відшкодування збитків; застосування штрафних санкцій; застосування оперативно-господарських санкцій; застосування адміністративно-господарських санкцій; установлення, зміни і припинення господарських правовідносин; іншими способами, передбаченими законом.

Відповідно до частини 3 вказаної статті порядок захисту прав суб'єктів господарювання та споживачів визначається цим Кодексом, іншими законами.

Стаття 16 Господарського процесуального кодексу України встановлює виключну підсудність справ. Відповідно до частини 2 вказаної статті справи у спорах про право власності на майно або про витребування майна з чужого незаконного володіння чи про усунення перешкод у користуванні майном розглядаються господарським судом за місцезнаходженням майна.

Оскільки розвязання спору повязано з вирішенням майнового права, такий спір не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства. Вимоги позивача про зняття арешту є похідними та повинні розглядатись за наслідками встановлення права власності на таке майно.

Відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України місцеві господарські суди розглядають у першій інстанції усі справи, підвідомчі господарським судам.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 109 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про відмову ДП «Енергоринок»у відкритті провадження в адміністративній справі.

Згідно частини 5 статті 109 Кодексу адміністративного судочинства України повторне звернення тієї ж особи до адміністративного суду з таким самим адміністративним позовом, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Відповідно до вимог частини 6 статті 109 Кодексу адміністративного судочинства України суд розяснює позивачеві, що розгляд зазначеного спору віднесено до юрисдикції господарського суду.

На підставі вищенаведеного, керуючись статтями 109, 160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

У Х В А Л И В:

Відмовити ДП «Енергоринок»у відкритті провадження в адміністративній справі.

Копію ухвали про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі невідкладно надіслати особі, яка подала позовну заяву, разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала набирає законної сили відповідно до ч. 1 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції у порядку та строки, встановлені ст.ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.П. Катющенко