Справа № 2а-3905/10/0470
Суддя: Потолова Ганна Володимирівна
Дата ухвалення: 2012-08-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2010 р. Справа № 2а-3905/10/0470

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Потолової Г.В.

при секретарі Івановій І.О.

за участю: представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача не зявився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Бабушкінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

З Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла адміністративна справа за позовом ОСОБА_2 до Бабушкінського ВДВС Дніпропетровського міського управління юстиції про визнання протиправною та скасування постанови від 17.04.2009р. про накладення штрафу на службову особу начальника Управління Національного банку України в Дніпропетровській області ОСОБА_2 у розмірі 510грн.00коп.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив суд позов задовольнити, за викладених у ньому підстав.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, про дату, час та місце його проведення належним чином повідомлений, що підтверджується поштовими повідомленнями, які наявні в матеріалах справи. Заперечень проти позовних вимог не надав, з клопотанням про відкладення розгляду справи не звертався.

При розгляді даного позову суд виходить з наступного.

З урахуванням положень цивільного та господарського процесуальних законів розгляд спорів щодо рішень, дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби при виконанні рішень судів різних юрисдикцій у виконавчих провадженнях належить до юрисдикції адміністративних судів лише в разі розгляду спорів щодо дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби, які провадяться державним виконавцем з метою виконання виконавчого провадження.

З урахуванням того, що чинним законодавством не встановлено іншого порядку оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби, ухвалених (вчинених) під час примусового виконання виконавчих написів нотаріуса, такі справи теж належать до юрисдикції адміністративних судів.

За змістом частини першої статті 181 Кодексу адміністративного судочинства України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду з позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

При цьому враховано позицію Вищого адміністративного суду України, викладену у листі №1276/10/13-09 від 28.09.2009р.

Отже, даний позов підсудний саме суду адміністративної юрисдикції.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем саме у позовній заяві зазначено, що у Бабушкінському відділі ДВС на примусовому виконання знаходиться судовий наказ №2-н-390/09, виданий Жовтневим районним судом м.Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 грошових коштів.

Так, 10.04.2009р. заступником начальника Бабушкінського ВДВС Дніпропетровського міського управління юстиції ОСОБА_6 направлено для виконання Управлінню Національного банку України в Дніпропетровській області, а останнім прийнято до виконання платіжну вимогу Бабушкінського ВДВС Дніпропетровського МУЮ №24/09 від 10.04.2009р. на суму 4474280грн.00коп.

Проте, 13.04.2009р. зазначена платіжна вимога №24/09 від 10.04.2009р. на суму 4474280грн.00коп. службовими особами Управління НБУ в Дніпропетровській області під керівництвом ОСОБА_2 начебто була повернута без виконання.

17.04.2009р. заступником начальника Бабушкінського ВДВС Дніпропетровського міського управління юстиції, відповідно до вимог ст.ст.5, 6, 88 Закон України «Про виконавче провадження», винесено постанову про накладення на службову особу начальника Управління Національного банку України в Дніпропетровській області штраф у розмірі 510грн.00коп. Як зазначено у постанові, штраф накладено за невиконання належним чином законної вимоги заступника начальника Бабушкінського відділу Державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, у вигляді незаконного повернення платіжної вимоги відповідача №24/09 від 10.04.2009 року на суму 4474280грн.00коп.

За змістом постанови від 17.04.2009р. зазначено, що службові особи безпідставно обґрунтували невиконання законної вимоги заступника начальника Бабушкінського ВДВС Дніпропетровського міського управління юстиції посиланням на законодавство, яке не передбачає жодної підстави для повернення платіжної вимоги. Так, застосування глави 6 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 21.04.2004р. №22 (далі Інструкція) на думку відповідача є незаконним, оскільки дана глава регулює виключно відносини, повязані з договірним списанням коштів. Також, зазначення позивачем про те, що «нумерація примірників відмінена змінами до Інструкції…» є безпідставним посиланням на невідомий нормативний документ, без зазначення конкретної норми законодавства. Крім того, у вимозі невірно зазначено «м.Дніпропетровськ» над реквізитом Код банку стягувача», проте відділ ВДВС зазначає, що Інструкцією не передбачено заборони щодо такого розташування.

Постановою від 17.04.2009р. встановлено, що дії зазначених службових осіб здійснені в порушення вимог п.2.16 Інструкції, оскільки ними не зазначено власне посадове становище, що унеможливлює встановлення належності підписів відповідального виконавця банку та працівника, на якого покладено функції контролера; всупереч п.2.16 Інструкції не зазначено посилання на ст.64 Закон України «Про банки та банківську діяльність»; в порушення п.2.16 Інструкції всі, зазначені вище відмітки службових осіб Управління НБУ в Дніпропетровській області про повернення платіжної вимоги без виконання, здійснено не на зворотному боці платіжної вимоги, а на окремому аркуші, що не дозволяє встановити належність підстав для повернення до конкретної вимоги; порушення вимог пункту 4.1.1 та 4.1.12 Положення про філії (територіальні управління) Національного банку України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 22 грудня 2000 року №495, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 26 січня 2001р. за №81/5272; п.2.5 глави 2 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті.

Тобто, відповідач посилався, що службові особи умисно з перевищенням повноважень внаслідок неналежного контролю з боку службової особи позивача повернули платіжну вимогу.

Не погоджуючись з винесеною постановою про накладення штрафу від 17.04.2009р., позивач звернувся за захистом своїх прав та інтересів до суду.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що останнього безпідставно притягнуто до відповідальності в звязку з тим, що платіжної вимоги відповідача за №24/09 від 10 квітня 2009 року до управління Національного банку України в Дніпропетровській області не надходило, а тому така платіжна вимога не могла бути повернутою з порушенням чинного законодавства України та нормативно-правових актів Національного банку України.

Також, позивач зазначає, що відповідачем взагалі порушено порядок притягнення позивача до передбаченої законом відповідальності.

Дослідивши матеріали справи, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про державну виконавчу службу» завданням державної виконавчої служби є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом. Працівники органів державної виконавчої служби районних у містах відділів державної виконавчої служби відповідних управлінь юстиції є державними службовцями (ст.6 Закону).

Згідно частини 1 статті 88 Закону України «Про виконавче провадження» за порушення вимог цього Закону, невиконання законних вимог державного виконавця громадянами чи посадовими особами, втрату або несвоєчасне відправлення виконавчого документа, неподання або подання неправдивих відомостей про доходи і майновий стан боржника, а також неповідомлення боржником про зміну місця роботи (знаходження), якщо ці дії не мають ознак злочину, а також за неявку без поважних причин за викликом державного виконавця на винних осіб за постановою начальника відповідного органу державної виконавчої служби, якому він безпосередньо підпорядкований, накладається штраф від десяти до тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у порядку, передбаченому законом.

Оскільки, відповідно до ч.1 ст.11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що відповідачем не надано доказів щодо отримання управлінням Національного банку України в Дніпропетровській області платіжної вимоги Бабушкінського ВДВС Дніпропетровського міського управління м.Дніпропетровськ №24/09 від 10.04.2009 року на суму 4474280грн. 00коп, що спростовує твердження повернення вищезазначеної платіжної вимоги відповідачу.

Відповідно до ст.2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України.

Закони України про адміністративні правопорушення до включення їх у встановленому прядку до цього Кодексу застосовуються безпосередньо.

Положення цього Кодексу поширюються і на адміністративні правопорушення, відповідальність за вчинення яких передбачена законами, ще не включеними до Кодексу.

Таким чином, накладання штрафів повинно здійснюватись в порядку, передбаченому Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до частини 1 ст.254 КУпАП, про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженою на те посадовою особою.

Протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.

Отже, з матеріалів справи вбачається, що відповідач виніс постанову без складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права у точній відповідності із законом і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів громадян і юридичних осіб.

Стаття 19 Конституції України зобовязує органи державної влади діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом частин 4, 5 ст.11 КАС суд повинен визначити характер спірних правовідносин та зміст правової вимоги, матеріальний закон, який їх регулює, а також факти, що підлягають встановленню і лежать в основі вимог та заперечень; зясувати, які є докази на підтвердження зазначених фактів.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу, а суд згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд погоджується з доводами позивача, що відповідачем порушено порядок притягнення позивача до передбаченої законом відповідальності.

Приймаючи до уваги викладене, враховуючи очевидність протиправності дій та рішень відповідача, а також те, що відповідачем не доведено правомірність своїх дій та їх відповідність нормам діючого законодавства України, відповідних доказів суду не надано, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст.94, 158-163, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_2 до Бабушкінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції про визнання протиправною та скасування постанови задовольнити.

Визнати протиправною і скасувати постанову заступника начальника Бабушкінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції від 17 квітня 2009 року про накладення штрафу на ОСОБА_2.

Стягнути з Державного бюджету України на ОСОБА_2 (49000, АДРЕСА_1) 03грн.40коп. (три грн. 40коп.) судового збору.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі її апеляційного оскарження з моменту проголошення рішення суду апеляційної інстанції.

Постанову може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд у десятиденний строк з дня отримання копії постанови, виготовленої у повному обсязі.

Текст постанови у повному обсязі виготовлений 09.08.2010р.

Суддя ОСОБА_7