Справа № 2а/2570/4811/2011
Суддя: Соломко І.І.
Дата ухвалення: 2011-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а/2570/4811/2011
ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 жовтня 2011 р. м. Чернігів

Чернігівський окружний адміністративний суд колегією суддів в складі:

головуючої судді Соломко І.І.,

суддів Баргаміної Н.М., Непочатих В.О.,

за участю секретаря Розмовенко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державного департаменту з питань банкрутства про визнання нечинним та скасування наказу, -

В С Т А Н О В И В :

21 вересня 2011 року позивач, ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1В.), звернувся до суду з адміністративним позовом до Державного департаменту з питань банкрутства, в якому просить суд визнати нечинним та скасувати наказ Державного департаменту з питань банкрутства від 18 серпня 2011 року № 120 про анулювання ліцензії серії АВ № 470407 від 29 квітня 2010 року на право провадження господарської діяльності арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів).

Свої вимоги обґрунтовує наступним. 29 квітня 2010 року Державним департаментом з питань банкрутства йому, як фізичній особі-підприємцю, видано ліцензію на право провадження діяльності арбітражних керуючих серії АВ № 470407 строком дії з 29 квітня 2010 року на необмежений строк. В період з 05 серпня 2011 року по 09 серпня 2011 року Сектором з питань банкрутства у Сумській області Державного департаменту з питань банкрутства (далі Сектор) у позивача була проведена планова перевірка додержання ліцензійних умов провадження господарської діяльності арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів). Позивач вважає, що перевірка проведена з грубим порушенням Закону України «Про основні засади державного нагляну (контролю) у сфері господарської діяльності», а саме: посвідчення від 25 липня 2011 року № 35 для проведення перевірки не було засвідчене печаткою Сектору; в акті про відмову ліцензіата в проведенні перевірки органом ліцензування зазначено, що до заяви від 09 серпня 2011 року не надано документів щодо фізичної особи-підприємця ОСОБА_2І.(далі-ФОП ОСОБА_2І.) та Товариства з обмеженою відповідальністю «Станди» (далі-ТОВ «Станди»). Однак, документи по вказаним субєктам господарювання знаходяться в провадження господарського суду Сумської області, а зняти з них копії не було можливості, оскільки він хворів та належним чином не усвідомлював значення своїх дій. За таких обставин вважає, що наказ від 18 серпня 2011 року № 120 Державного Департаменту з питань банкрутства видано з порушенням вимог чинного законодавства України, а тому є таким, що підлягає скасуванню.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував в повному обсязі та пояснив, що відповідач діяв на підставі, в межах наданих йому повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією України та законами України. На виконання наказу Міністерства економіки України від 26.11.2010 № 1516 «Про затвердження плану перевірок додержання арбітражними керуючими ліцензійних умов провадження господарської діяльності арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) на 2011 рік», Сектором з питань банкрутства у Сумській області Державного департаменту з питань банкрутства, що є територіальним органом відповідача, видано наказ від 25 липня 2011 року № 38-Пл, відповідно до якого призначено проведення планової перевірки додержання арбітражним керуючим ОСОБА_1 ліцензійних умов провадження господарської діяльності арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) в період з 05 серпня 2011 року по 09 серпня 2011 року. Повідомлення про проведення планової перевірки від 25 липня 2011 року № 18-7.1.1/627 з додатками вручено особисто позивачу 25 липня 2011 року. Тобто, позивач мав можливість протягом десяти днів належно підготуватися до перевірки та 05 серпня 2011 р. надати Сектору документи або належним чином засвідчені їх копії, щодо провадження справ порушених господарським судом Сумської області, про банкрутство боржників стосовно яких він виконує повноваження арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора). Державним департаментом з питань банкрутства листом від 26.09.2006 № 216-50/990 територіальним органам зокрема було роз'яснено, що у випадку ненадання документів арбітражним керуючим у зв'язку з їх знаходженням в архіві або суді, арбітражний керуючий повинен отримати їх копії в порядку, який передбачений чинним законодавством. Однак, позивачем не було надано доказів в тому числі листків непрацездатності, інших документів, що могли б підтверджувати поважність причин, які у строк з 25 липня 2011 року, коли він дізнався про перевірку по 09 серпня 2011 р. включно, були перешкодою для зняття фотокопій з матеріалів справи 19/65-10 про банкрутство ФОП ОСОБА_2І та справи № 19/119-10 про банкрутство ТОВ «Станди» та причин, що стали перешкодою для надання до Сектору інших документів за період провадження справ про банкрутство стосовно яких він виконував на момент перевірки повноваження арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), що стало підставою для видання наказу від 18 серпня 2011 року № 120 про анулювання ліцензії серії АВ № 470407 від 29 квітня 2010 року на право провадження господарської діяльності арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів).

Заслухавши пояснення сторін, розглянувши подані документи і матеріали, зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно пункту 55 статті 9 Закону України «Про ліцензування певних видів господарської діяльності» від 01.06.2000 року № 1775, діяльність арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) підлягає ліцензуванню відповідно до цього Закону.

Судом встановлено, що 29 квітня 2010 року Державним департаментом з питань банкрутства ОСОБА_1, як фізичній особі-підприємцю, видана ліцензія на право провадження господарської діяльності арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) серії АВ № 470407 (а.с.6). Строк дії ліцензії з 29 квітня 2010 року на необмежений строк.

На виконання наказу Міністерства економіки України від 26.11.2010 № 1516 «Про затвердження плану перевірок додержання арбітражними керуючими ліцензійних умов провадження господарської діяльності арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) на 2011 рік», Сектором з питань банкрутства у Сумській області Державного департаменту з питань банкрутства, що є територіальним органом відповідача, видано наказ від 25 липня 2011 року № 38-Пл про призначення проведення планової перевірки додержання арбітражним керуючим ОСОБА_1 ліцензійних умов провадження господарської діяльності арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) в період з 05 серпня 2011 року по 09 серпня 2011 року.

За результатами планової перевірки складено акт «Про відмову ліцензіата в проведенні перевірки органом ліцензування» від 09 серпня 2011 року.

Перевіркою встановлено, що позивачем порушені вимоги частини 11 статті 20 Закону України «Про ліцензування певних видів господарської діяльності», а саме: арбітражним керуючим ОСОБА_1 замість надання необхідних для перевірки документів щодо провадження у справах про банкрутство боржників по відношенню до яких він виконує повноваження ліквідатора, надано Сектору з питань банкрутства у Сумській області Державного департаменту з питань банкрутства лише заяву від 09 серпня 2011 року з додатком, в якій зазначено, що необхідні документи про банкрутство ФОП ОСОБА_2І та ТОВ «Станди» подані до господарського суду Сумської області.

На підставі зазначеного акту перевірки Державним департаментом з питань банкрутства видано наказ від 18 серпня 2011 року № 120 про анулювання ліцензії на право провадження господарської діяльності арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) ОСОБА_1 серії АВ № 470407 від 29 квітня 2010 року (а.с.7).

Згідно статті 4 Закону України «Про ліцензування певних видів господарської діяльності» реалізацію державної політики у сфері ліцензування здійснює Кабінет Міністрів України, спеціально уповноважений орган з питань ліцензування, а також органи виконавчої влади, визначені Кабінетом Міністрів України, спеціально уповноважені виконавчі органи, уповноважені провадити ліцензування певних видів господарської діяльності.

Постановою Кабінету Міністрів України від 14 листопада 2000 року № 1698 затверджений Перелік органів ліцензування, до якого входить Державний департамент з питань банкрутства стосовно видачі ліцензій на діяльність арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів).

Статтею 6 Закону України «Про ліцензування певних видів господарської діяльності» передбачено, що орган ліцензування забезпечує виконання законодавства у сфері ліцензування; затверджує ліцензійні умови провадження певного виду господарської діяльності та порядок контролю за їх додержанням за погодженням із спеціально уповноваженим органом з питань ліцензування, крім випадків, передбачених цим Законом; видає та переоформлює ліцензії, видає дублікати ліцензій на певний вид господарської діяльності, приймає рішення про визнання ліцензій недійсними; здійснює у межах своєї компетенції контроль за додержанням ліцензіатами ліцензійних умов; видає розпорядження про усунення порушень ліцензійних умов; анулює ліцензії на певний вид господарської діяльності; формує і веде ліцензійний реєстр. Орган ліцензування, яким є центральний орган виконавчої влади чи державний колегіальний орган, що здійснює передбачені цією статтею повноваження, може делегувати їх своїм структурним територіальним підрозділам.

Відповідно до статті 20 Закону України «Про ліцензування певних видів господарської діяльності» державний нагляд за додержанням органами ліцензування вимог законодавства у сфері ліцензування здійснює спеціально уповноважений орган з питань ліцензування шляхом проведення планових та позапланових перевірок відповідно до Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності». За результатами перевірки спеціально уповноважений орган з питань ліцензування протягом п'яти робочих днів з дня закінчення перевірки складає акт у двох примірниках. Один примірник акта видається керівнику органу ліцензування, діяльність якого перевірялася, другий - зберігається спеціально уповноваженим органом з питань ліцензування.

Відповідно до частини 4 статті 5 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05.04.2007 року № 877, органи державного нагляду (контролю) здійснюють планові заходи з державного нагляду (контролю) за умови письмового повідомлення суб'єкта господарювання про проведення планового заходу не пізніш як за десять днів до дня здійснення цього заходу.

Як встановлено судом, для проведення планової перевірки додержання арбітражним керуючим ОСОБА_1 ліцензійних умов провадження господарської діяльності арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) при виконанні повноважень ліквідатора, Сектором видано посвідчення на проведення планової перевірки від 25.07.2011 року № 35 та повідомлення від 25липня 2011 року № 18-7.1.1/627, в якому зазначено, що у позивача заплановано проведення планової перевірки в період з 05 серпня по 09 серпня 2011 року, і що йому необхідно 05 серпня 2011 року з»явитися до Сектору та надати необхідні документи згідно додатка. Посвідчення на проведення перевірки оформлено належним чином(а.с.37) Повідомлення позивачем отримано 25 липня 2011 року (а.с.34).

Таким чином, суд приходить до висновку, що процедура проведення планової перевірки відповідає положенням Закону України «Про ліцензування певних видів господарської діяльності» та Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», а тому посилання позивача на порушення порядку проведення перевірки є безпідставними.

Відповідно до частини 11 статті 20 Закону України «Про ліцензування певних видів господарської діяльності» ліцензіат під час перевірки дотримання ним ліцензійних умов надає всі необхідні для проведення перевірки документи та забезпечує умови для її проведення.

Отже, обовязок надання для перевірки всіх необхідних документів покладається на ліцензіата.

Доказів, які б могли підтверджувати про наявність поважних причин, а саме: що в період з 25 липня 2011 року по 05 серпня 2011 року позивачу було відмовлено в отриманні фотокопій з матеріалів справи №19/65-10 про банкрутство ФОП ОСОБА_2І та справи № 19/119-10 про банкрутство ТОВ «Станди» суду не надано.

Також судом до уваги не приймаються посилання позивача, як на підставу поважних причин, перебування його в період з 05 серпня по 09 серпня 2011 року на лікуванні з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 1.1 Інструкції про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, затвердженої Наказом Міністерства охорони здоров'я України від 13.11.2011 року № 455 (далі-Інструкція), тимчасова непрацездатність працівників засвідчується листком непрацездатності.

Відповідно до пункту 1.3.4 Інструкції, листок непрацездатності видається особам, які забезпечують себе самостійно, до яких відноситься і позивач.

Належних доказів, що засвідчують тимчасову непрацездатність позивача в період з 05 серпня по 09 серпня 2011 року суду не надано.

Відповідно до пункту 10 частини 1 статті 21 Закону України «Про ліцензування певних видів господарської діяльності» підставою для анулювання ліцензії є акт про відмову ліцензіата в проведенні перевірки органом ліцензування або спеціально уповноваженим органом з питань ліцензування.

Враховуючи вищевказані нормативно-правові акти та обставини справи, суд приходить до висновку, що наказ від 18 серпня 2011 року № 120 Державного департаменту з питань банкрутства про анулювання ліцензії серії АВ № 470407 від 29 квітня 2010 року на право провадження господарської діяльності арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) видано на підставі, в межах наданих йому повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією України та законами України, а тому вимоги позивача є безпідставними.

Крім того, відповідно до статей 16,17 Закону України «Про ліцензування певних видів господарської діяльності» підставою для переоформлення ліцензії є зміна місцезнаходження юридичної особи або місця проживання фізичної особи-підприємця. Ліцензіат зобов'язаний повідомляти орган ліцензування про всі зміни даних, зазначених у документах, що додавалися до заяви про видачу ліцензії. У разі виникнення таких змін ліцензіат зобов'язаний протягом десяти робочих днів подати до органу ліцензування відповідне повідомлення в письмовій формі разом з документами або їх нотаріально засвідченими копіями, які підтверджують зазначені зміни.

Отже, обовязок повідомляти орган ліцензування про всі зміни даних, зазначених у документах, що додавалися до заяви про видачу ліцензії покладається на ліцензіата.

Суд бере до уваги посилання відповідача, що позивачем не повідомлено орган ліцензування щодо зміни місця проживання, оскільки в ліцензії від 29 квітня 2010 року серії АВ № 470407 місце проживання ОСОБА_1 зазначено: село Гришине, Роменського району, Сумської області, а відповідно до листа відділу у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб від 01 жовтня 2011 року № 6/6485, ОСОБА_1 знятий з реєстраційного обліку в селі Гришине, Роменського району, Сумської області з 08 лютого 2011 року (а.с.48), що є порушенням вимог статей 16 та 17 Закону України «Про ліцензування певних видів господарської діяльності».

Згідно частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а частиною 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов до висновку, що відповідачем доведені підстави для анулювання ліцензії серії АВ № 470407 від 29 квітня 2010 року на право провадження господарської діяльності арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) виданої ОСОБА_1, а тому в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити повністю.

Відповідно до частини 2 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз.

Керуючись статтею 124 Конституції України, статтями 9, 69-71, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, Чернігівський окружний адміністративний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Державного департаменту з питань банкрутства про визнання нечинним та скасування наказу, відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, встановленого ст. 167 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду в порядку та строки, передбачені ст. ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Соломко І.І.