Справа № 803/54/15-а
Суддя: Глушко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2015-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2015 р. Справа № 876/2079/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Глушка І.В.

суддів: Большакової О.О., Коваля Р.Й.

за участю секретаря судового засідання: Омеляновської Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Ківерцівському районі Волинської області на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 30.01.2015 р. по справі за позовом управління Пенсійного фонду України в Ківерцівському районі Волинської області до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Ківерцівському районі Волинської області про стягнення заборгованості,-

встановив:

17.01.2015 року позивач - управління Пенсійного фонду України в Ківерцівському районі Волинської області (далі - УПФ України в Ківерцівському районі) звернулось до суду з адміністративним позовом до відповідача - Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Ківерцівському районі Волинської області (далі - ВВД ФСС НВ в Ківерцівському районі) про стягнення заборгованості.

Позивач свої вимоги мотивує тим, що відповідач в порушення вимог Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" за період з 01.10.2014 року по 31.12.2014 року відмовився від відшкодування 395,52 грн., понесених позивачем витрат на виплату і доставку пенсії, призначеної по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві ОСОБА_1, мотивуючи тим, що вказаний громадянин отримав травму внаслідок нещасного випадку на виробництві, який стався під час виконання ним трудових обов'язків за межами України.

Позивач зазначає, що Пенсійним фондом направлялись акти щомісячної звірки витрат за особовими справами потерпілих, яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання за три місяці 2014 року, в тому числі по пенсіонеру ОСОБА_1 Оскільки відповідач відмовляється включати зазначену суму до такого акту звірки, тому позивач просить стягнути з відділення ВВД ФСС НВ у Ківерцівському районі заборгованості з відшкодування витрат на виплату і доставку пенсій, призначених по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві громадянину ОСОБА_1 за період з 01.10.2014 року по 31.12.2014 року включно у розмірі 395,52 грн.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 30.01.2015 р. адміністративний позов задоволено повністю. Стягнуто з відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Ківерцівському районі Волинської області (45200, Волинська область, м. Ківерці, вул.17 Вересня, 31, ) на користь Управління Пенсійного фонду України в Ківерцівському районі Волинської області (45200, Волинська область, м. Ківерці, вул. Жовтнева, 3А, ) витрати на виплату пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві ОСОБА_1 за період з 01.10.2014 року по 31.12.2014 року в сумі 395,52 грн. (триста дев'яносто п'ять грн. 52 коп.).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із норм ч. 2 ст. 2 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» від 23.09.1999 р. № 1105-ХVI якою передбачено, що особи, право яких на отримання відшкодування шкоди раніше було встановлено згідно із законодавством СРСР або законодавством України про відшкодування шкоди, заподіяної працівникам внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання, пов'язаних з виконанням ними трудових обов'язків, мають право на забезпечення по страхуванню від нещасного випадку відповідно до цього Закону.

У разі настання страхового випадку Фонд соціального страхування від нещасних випадків зобов'язаний у встановленому законодавством порядку своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я або в разі його смерті, виплачуючи йому або особам, які перебували на його утриманні, зокрема виплатити пенсію по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, на підставі ст. 21 Закону № 1105-ХVI.

При цьому право на таке забезпечення, встановлене в Україні, не залежить від того, в якій з колишніх республік СРСР стався нещасний випадок на виробництві із застрахованою особою або виникло професійне захворювання, пов'язане з виконання ним трудових обов'язків.

Крім цього, відповідно до статті 1 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992р. пенсійне забезпечення держав учасниць цієї угоди та членів їх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають.

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до висновку, що витрати пов'язані із виплатою УПФУ у Ківерцівському районі громадянину ОСОБА_1 пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві на території колишніх республік СРСР за період з 01.10.2014 року по 31.12.2014 року підлягає до відшкодування за рахунок ВВД ФСС НВ у Ківерцівському районі, як належного страховика від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду відповідач - ВВД ФСС НВ у Ківерцівському районі оскаржило його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, з помилковим застосуванням норм матеріального права, порушенням норм процесуального права та підлягає скасуванню з підстав, викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою в задоволенні позову відмовити повністю.

Зокрема, апелянт посилається на те, що відділення Фонду не може прийняти до відшкодування заявлені витрати, оскільки ОСОБА_1 отримав травму на території Російської федерації, а тому він не є застрахованою особою Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України.

Відносини між Фондом соціального страхування від нещасних випадків і потерпілими на виробництві, які отримали ушкодження здоров'я на підприємствах незалежних держав (колишніх республік СРСР) врегульовані Угодою про взаємне визнання прав на відшкодування щкоди, заподіяної працівникам каліцтвом, професійним захворюванням або іншим ушкодженням здоров'я, які пов'язані з виконанням ними трудових обов'язків, підписаної 09.09.1994 року державами колишнього Союзу РСР, в тому числі й Україною.

Відповідно до статті 2 Угоди, відшкодування шкоди, завданої працівнику внаслідок трудового каліцтва, іншого ушкодження здоров'я (у тому числі при втраті працездатності в результаті нещасного випадку на виробництві, пов'язаного з виконанням працівником трудових обов'язків, після переїзду потерпілого на територію іншої Сторони), смерті проводиться роботодавцем Сторони, законодавство якої поширювалось на працівника під час отримання каліцтва, іншого ушкодження здоров'я, смерті.

Крім того, апелянт вважає, що позовні вимоги УПФ України в Ківерцівському районі суперечать Порядку відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, затверджений постановою правління Пенсійного фонду та правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків від 04.03.2003 року №5-4/4, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 16.05.2003 року за №376/7697, оскільки даним Порядком визначено механізм відшкодування на централізованому рівні.

В судове засідання сторони не з'явились, хоча були повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи у суді, а тому суд вважає за можливе розглянути справу без їх участі та відповідно до вимог ч. 1 ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу апелянта слід залишити без задоволення, а оскаржувану постанову - без змін з наступних підстав.

Так, судом першої інстанції достовірно встановлено, а матеріалами справи підтверджено, що громадянину ОСОБА_1, який отримав каліцтво 28.12.1986 року на території Російської Федерації, призначена пенсія по інвалідності на підставі протоколу від 28.09.1989 року.

Позивач в період з 01.10.2014 року по 31.12.2014 року проводив щомісяця звірку з відповідачем по особах, яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання. Розбіжності виникли по витратах на виплату і доставку пенсії призначеної по інвалідності у зв'язку з нещасним випадком на виробництві громадянину ОСОБА_1, який отримав каліцтво на території Російської Федерації, а на обліку перебуває в УПФУ України в Ківерцівському районі. Вказані фактичні обставини підтверджуються наявними у матеріалах справи копіями актів щомісячної звірки з жовтня 2014 року по грудень 2014 року, таблицями розбіжностей за вказаний період.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, колегія суддів виходить з наступного.

Так, з набранням чинності Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» від 23.09.1999 р. № 1105-ХVI обов'язок відшкодування шкоди, заподіяної працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я або вразі його смерті при настанні страхового випадку, зокрема, виплати йому або особам, які перебувають на його утриманні пенсій по інвалідності в зв'язку із втратою годувальника, покладено на Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань.

Частина 2 статті 2 Закону № 1105-ХVI передбачає, що особи, право яких на отримання відшкодування шкоди раніше було встановлено згідно із законодавством СРСР або законодавством України про відшкодування шкоди, заподіяної працівникам внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання, пов'язаних з виконанням ними трудових обов'язків, мають право на забезпечення по страхуванню від нещасного випадку відповідно до цього Закону.

У разі настання страхового випадку Фонд соціального страхування від нещасних випадків зобов'язаний у встановленому законодавством порядку своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я або в разі його смерті, виплачуючи йому або особам, які перебували на його утриманні, зокрема виплатити пенсію по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, на підставі ст. 21 Закону № 1105-ХVI.

При цьому, право на таке забезпечення, встановлене в Україні, не залежить від того, в якій з колишніх республік СРСР стався нещасний випадок на виробництві із застрахованою особою або виникло професійне захворювання, пов'язане з виконання ним трудових обов'язків.

Разом із цим, нормами ч. 2 ст. 24 Закону № 1105-ХVI визначено, що якщо після призначення застрахованій особі матеріальної допомоги чи надання соціальних послуг між Фондом соціального страхування від нещасних випадків і страховиками з інших видів соціального страхування виникають спори щодо понесених витрат, виплата здійснюється страховиком, до якого звернувся застрахований. При цьому страховик, до якого звернувся застрахований, має право звернутися до відповідного страховика з інших видів соціального страхування щодо відшкодування понесених ним витрат.

Так, враховуючи те, що пенсія по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсія у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, є наслідком страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, належним страховиком відповідно до статті 25 Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування є Фонд, що також передбачено статтею 21 Закону № 1105 XIV, яка визначає перелік соціальних послуг та виплат, які здійснюються та відшкодовуються Фондом.

Крім цього, за змістом пункту 3 розділу XI "Прикінцеві положення" Закону № 1105- XIV обов'язок Фонду відшкодувати потерпілим на виробництві та членам їх сімей матеріальну і моральну (немайнову) шкоду, заподіяну ушкодженням здоров'я, не залежить від того, чи сплачували Фонду страхові платежі підприємства, які ліквідовано та на яких було ушкоджено здоров'я потерпілого. Аналогічна позиція викладена у Постановах Верховного суду України від 13.03.2014 року, від 25.03.2014 року та від 17.06.2014 року.

Слід зазначити, що доводи апелянта про неможливість включення відповідачем до актів звірки витрат із УПФУ виплаченої ОСОБА_1 суми пенсії у зв`язку із тим, що нещасний випадок стався поза межами України - в Росії, не можуть братись судом до уваги, оскільки статтею 1 Угоди «Про гарантії прав громадян держав-учасниць СНД в галузі пенсійного забезпечення», підписаної 13.03.1992 року встановлено, що пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць цієї Угоди та членів їхніх сімей здійснюється за законодавством держави, у якій вони проживають.

Статтею 3 Угоди встановлено, що всі витрати, пов`язані зі здійсненням пенсійного забезпечення несе держава, яка здійснює пенсійне забезпечення.

Разом із цим, згідно з п. 5 Порядку відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України та правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 04.03.2003 року № 5-4/4 (далі - Порядок), органи Пенсійного фонду щомісяця, до 10 числа місяця, наступного за звітним проводять з відділеннями виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в районах та містах обласного значення звірку витрат за особовими справами потерпілих, складають акт щомісячної звірки витрат за особовими справами потерпілих, яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання (додаток 3), у якому визначають загальну суму витрат, що підлягає відшкодуванню, та до 15 числа місяця, наступного за звітним, подають його відповідно головним управлінням Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі.

Пунктом 6 Порядку передбачено, що головні управління Пенсійного фонду та управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України на підставі поданих актів узагальнюють і узгоджують Довідку про відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, пов'язаних з виплатою відповідних пенсій, та до 20 числа місяця, наступного за звітним, подають її відповідно до Пенсійного фонду України та Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України.

Пунктом 7 Порядку встановлено, що Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України на підставі вказаної довідки на централізованому рівні до 25 числа місяця, наступного за звітним, перераховує відповідні кошти Пенсійному фонду України.

Підсумовуючи вищенаведене, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що витрати, пов'язані із виплатою УПФ України в Ківерцівському районі громадянину ОСОБА_1 пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві на території Росії, за період з 01.10.2014 року по 31.12.2014 року підлягають до відшкодування за рахунок ВВД ФСС НВ України в Ківерцівському районі, як належного страховика від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, а вимоги УПФУ у Ківерцівському районі про відшкодування відділенням Фонду витрат, пов'язаних із виплатою та доставкою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві, відповідають змісту його прав як робочого органу ПФУ щодо відшкодування понесених ним витрат та узгоджуються із компетенцією та основними завданнями виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України.

Відповідно до частини першої статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Суд першої інстанції повністю виконав вказані вимоги процесуального закону, оскільки до спірних правовідносин вірно застосував норми матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення законного рішення, яке скасуванню не підлягає.

Керуючись ч.3 ст.160 КАС України, ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд -

ухвалив:

Апеляційну скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Ківерцівському районі Волинської області залишити без задоволення, а постанову Волинського окружного адміністративного суду від 30.01.2015 р. по справі № 803/54/15-а - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України - з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя І.В. Глушко

Судді О.О. Большакова

Р.Й. Коваль

Ухвала складена в повному обсязі 18.09.2015 р.