Справа № 464/5088/15-а
Суддя: Теслюк Д. Ю.
Дата ухвалення: 2015-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 464/5088/15-а
пр.№ 2-а/464/147/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.09.2015 року

Сихівський районний суд міста Львова

у складі: головуючого - судді Теслюка Д.Ю.,

з участю секретаря судового засідання Горбач О.І.,

представника позивача Наконечної О.-А.Є.,

представника відповідача Палайди-Тис О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Львівський Науково-Практичний центр «БІОМЕД» до Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради, третя особа ОСББ МЖК «Поступ» про визнання незаконним та скасування розпорядження,

встановив:

Позивач товариство з обмеженою відповідальністю «Львівський Науково-Практичний центр «БІОМЕД» (далі - ТзОВ «Львівський Науково-Практичний центр «БІОМЕД») звернулось з адміністративним позовом до Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради про визнання протиправним та скасування розпорядження Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради №268 від 10 червня 2015 року «Про демонтаж самочинно встановленого збірно-розбірного металевого гаража на земельній ділянці між будинками на вул. М.Драгана, 4 - 4 «б».

В обґрунтування позову покликається на те, що позивач ТзОВ «Львівський Науково-Практичний центр «БІОМЕД» є власником земельної ділянки площею 0,1539 га за адресою: м.Львів, вул. М.Драгана, 4 «б», на якій восени 2014 року було встановлено збірно-розбірну споруду, що використовується ним для збереження необхідних у здійсненні господарської діяльності матеріалів. Розпорядженням Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради від 10.06.2015 р. №268 зобов'язано позивача демонтувати самочинно встановлений гараж та привести благоустрій ділянки до попереднього стану. Вказане розпорядження вважає протиправним, оскільки прийняте з порушенням закону. Зокрема, в порушення Положення про Сихівську районну адміністрацію Львівської міської ради, а саме пп. 4.2.2, 4.5.1, до повноважень відповідача належить розгляд та вжиття заходів щодо фактів самовільного будівництва, звернення у встановленому порядку до судових органів з позовними заявами, що виникають у процесі здійснення районною адміністрацією повноважень. Вказує, що на підставі ст. 376 ЦК України самочинно збудований об'єкт може бути знесений лише на підставі рішення суду за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування. А отже, відповідачем Сихівською районною адміністрацією Львівської міської ради перевищено свої повноваження щодо зобов'язання позивача ТзОВ «Львівський Науково-Практичний центр «БІОМЕД» демонтувати самочинно встановлений збірно-розбірний металевий гараж. Крім того, покликається на ч. 1 ст. 90 Земельного кодексу України, відповідно до норм якої власники земельних ділянок мають право самостійно господарювати на землі, а також споруджувати жилі будинки, виробничі та інші будівлі і споруди. А тому, враховуючи, що земельна ділянка, на якому розташований збірно-розбірний металевий гараж, належить позивачу, що стверджується відповідними документами, правової підстави для винесення оскарженого розпорядження у відповідача не було.

Представник відповідача Палайда-Тис О.М. в судовому засіданні заперечила проти задоволення позовних вимог, подала письмові заперечення проти позову, в яких покликається на те, що оскаржуване розпорядження №268 від 10.06.2015 р. є правомірним, оскільки позивачем відбулось самовільне захоплення території (частини території) об'єкта благоустрою м.Львова. Вказує, що в порушення п.2.8 Державних будівельних норм житлових будинків для індивідуальних забудовників України, якою передбачено, що відстань від входів та інших отворів гаражів до вікон сусідніх житлових будинків має бути не менше 10 м., позивачем збудовано металевий гараж у м.Львові по вул. М.Драгана, 4 «б», а за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 152 КУпАП, директора ТзОВ«Львівський Науково-Практичний центр «БІОМЕД» Проніва О.Б. притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 850 грн. Вказана постанова не оскаржувалась, штраф сплачено в добровільному порядку, а отже визнано факт самочинного будівництва. Крім того, стверджує, що металевий гараж встановлений на земельній ділянці, яка не призначена для здійснення будь-яких забудов, з цільовим призначенням - обслуговування будівлі медичного закладу, а також побудова гаража значною мірою порушує законні права мешканців будинку вул. М.Драгана, 4 у м.Львові. Вважає, що було достатньо правових підстав для винесення головою Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради оскаржуваного розпорядження. В судовому засіданні представник відповідача надала пояснення, аналогічні письмовим запереченням та просила відмовити в задоволенні позовних вимог.

Представник третьої особи ОСББ МЖК «Поступ» в судове засідання не з'явився, належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи.

Заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 44 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до виключної компетенції селищних, сільських та міських рад відноситься вирішення питань на пленарних засіданнях щодо встановлення відповідно до законодавства правил з питань благоустрою території населеного пункту, забезпечення в ньому чистоти і порядку, торгівлі на ринках, додержання тиші в громадських місцях, за порушення яких передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до п.п. 3 п. «б» ч. 1 ст. 31 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виконавчим органам міських рад делеговано повноваження у галузі будівництва зі здійснення в установленому порядку державного контролю за дотриманням законодавства, затвердженої містобудівної документації при плануванні та забудові відповідних територій; зупинення у випадках, передбачених законом, будівництва, яке проводиться з порушенням містобудівної документації і проектів окремих об'єктів, а також може заподіяти шкоди навколишньому природному середовищу.

Згідно із п. 3.4 Ухвали Львівської міської ради від 08.07.2010 № 3704 "Про розмежування повноважень між виконавчими органами Львівської міської ради" до повноважень районних адміністрацій в галузі будівництва, зокрема, належить розгляд та вжиття заходів у встановленому виконавчим комітетом, департаментом містобудування порядку щодо фактів самовільного будівництва.

Пункт 5.1 цієї ж Ухвали наділяє районні адміністрації правом на звернення у встановленому порядку до судових органів з позовними заявами, скаргами щодо справ, що виникають у процесі здійснення наданих районній адміністрації повноважень.

Відповідно до п.п. 4.3.4 Положення про Сихівську районну адміністрацію Львівської міської ради, затвердженого рішенням Виконкому Львівської міської ради від 06.01.2012 № 07, до повноважень районної адміністрації у сфері будівництва віднесено розгляд та вжиття заходів у встановленому виконавчим комітетом Міської ради порядку щодо фактів самочинного будівництва.

Підпунктом 4.5.1 цього ж Положення визначено, що районна адміністрація має повноваження звертатися у встановленому порядку до судових органів з позовними заявами, скаргами про демонтаж самочинного будівництва та з інших питань, що виникають у процесі здійснення наданих районній адміністрації повноважень.

Оскаржуваним розпорядженням голови Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради №268 від 10 червня 2015 року було зобов'язано позивача в термін до 01.07.2015 р. демонтувати самочинно встановлений збірно-розбірний металевий гараж між будинками на вул. М.Драгана, 4 - 4 «б» у м. Львові і привести благоустрій земельної ділянки до попереднього стану (а.с.6).

Як вбачається із матеріалів справи, а саме витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, власником земельної ділянки за адресою: м.Львів, вул. М.Драгана, 4 «б» є ТзОВ «Львівський Науково-Практичний центр «БІОМЕД» (а.с. 35-36). Вказане також стверджується копією державного акту на право власності на земельну ділянку (а.с.39). Збірно-розбірний металевий гараж, який згідно оскаржуваного розпорядження підлягає демонтажу, розташований на вказаній земельній ділянці (а.с.24-26).

Питання самочинного будівництва та його наслідків регулюється ст. 376 ЦК України, відповідно до якої об'єкт нерухомості відноситься до самочинного будівництва за наявності однієї із наведених умов: земельна ділянка не відведена для цієї мети; відсутній належний дозвіл на будівництво; відсутній належним чином затверджений проект; під час будівництва допущені істотні порушення будівельних норм і правил.

Головним наслідком самочинного будівництва є те, що в особи, яка його здійснила, не виникає права власності на нього, як на об'єкт нерухомості (ч. 2 ст. 376 ЦК України).

У відповідності до змісту частин 4, 7 цієї статті якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.

У разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову.

Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов'язана відшкодувати витрати, пов'язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.

Отже, аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що залежно від ознак самочинного будівництва особи, зазначені у цих частинах, можуть вимагати від особи, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво: знесення самочинно збудованого об'єкта або проведення перебудови власними силами або за її рахунок; приведення земельної ділянки в попередній стан або відшкодування витрат.

Знесення самочинного будівництва можливе добровільно особою, яка його здійснила (здійснює), а також, за наявності для цього підстав, примусово, однак лише за рішенням суду, зокрема, ухваленим за позовом відповідного органу місцевого самоврядування.

Враховуючи вищенаведене, оскаржуване розпорядження Сихівської районної адміністрації прийняте за відсутності необхідного обсягу повноважень у останньої.

У відповідності до ч.ч.1, 2 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків звільнення від доказування. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем не наведено достатньо доказів правомірності винесення оскаржуваного розпорядження, а тому позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 11, 160-163,167 КАС України,

постановив:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати розпорядження Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради №268 від 10 червня 2015 року «Про демонтаж самочинно встановленого збірно-розбірного металевого гаража на земельній ділянці між будинками на вул. М.Драгана, 4 - 4 «б».

Апеляційна скарга на постанову може бути подана до Львівського апеляційного адміністративного суду через Сихівський районний суд м. Львова протягом десяти днів з дня отримання копії постанови у повному обсязі.

Суддя Теслюк Д.Ю.