Справа № 808/6828/15
Суддя: Горобцова Ярослава Володимирівна
Дата ухвалення: 2015-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2015 року о/об 12 год. 37 хв.Справа № 808/6828/15 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Горобцової Я.В., за участю секретаря судового засідання Приймака Є.О.,

за участю представників:

від позивача: - ОСОБА_1,

від відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у місті Запоріжжі у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_3

до Орджонікіздевського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції

про зняття арешту з майна, -

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_3 (далі позивач або ОСОБА_3М.) до Орджонікіздевського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції (далі відповідач або Орджонікідзевський ВДВС Запорізького МУЮ), в якому позивач просить зняти заборону (арешт) з квартири АДРЕСА_1, який був накладений на підставі постанови Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції №78/14 серія №612040 від 16.05.2005.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що після завершення виконавчого провадження Орджонікідзевський ВДВС Запорізького МУЮ зобовязаний зняти арешт, накладений на майно боржника та скасувати інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішень. Водночас, будь-яка інформація та докази існування незавершених виконавчих проваджень щодо позивача, які б обумовлювали необхідність залишення в силі накладеного на його майно заборони, відсутні, а відтак накладення арешту на майно є необґрунтованим.

У запереченнях на позовну заяву відповідач зазначив, що відповідно до Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, матеріали виконавчого провадження після його завершення, передаються державним виконавцем до архіву, де і зберігаються. Після спливу терміну зберігання (3 роки) вони знищуються, а відтак матеріали виконавчого провадження, які були завершені у 2005 році знищені. При цьому згідно перевірки Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень відсутнє виконавче провадження відносно боржника ОСОБА_3.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 14 вересня 2015 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив суд задовольнити позов.

Представник відповідача в судовому засіданні при вирішенні справи поклався на розсуд суду.

На підставі частини третьої статті 160 КАС України в судовому засіданні 22 вересня 2015 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення проти позову, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №41648620 від 03.08.2015 вбачається, що на майно квартира номер 3 в будинку номер 85-б по вул. Перемоги у м.Запоріжжя, Запорізька обл., накладено обтяження згідно постанови №78/14 серія та номер:АМ №612040, виданий 16.05.2005, видавник: ВДВС Орджонікідзевського РУЮ; вид обтяження заборона на нерухоме майно; власник : ОСОБА_3.

06.08.2015 ОСОБА_3 звернувся до начальника Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції із заявою про зняття арешту з квартири АДРЕСА_2, яка належить йому на праві власності.

Листом №1220/5 від 13.08.2015 Орджонікідзевський відділ державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції повідомив позивача про відсутність підстав для зняття арешту, накладеного за постановою АА №798783 від 16.05.2005 на кв. №3 за адресою вул. Перемоги, буд. 85-б, м.Запоріжжя.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами у справі, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 32 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року №606-XIV (далі - Закон №606- XIV) в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; інші заходи, передбачені рішенням.

Згідно із ст. 52 Закону №606- XIV звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитаріях цінних паперів.

Готівкові кошти, виявлені у боржника, вилучаються.

На кошти та інші цінності боржника, що знаходяться на рахунках, вкладах та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, накладається арешт. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, які будуть відкриті після винесення постанови про накладення арешту.

У відповідності із ст. 57 Закону №606- XIV, арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем в тому числі і шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження виноситься державним виконавцем не пізніше наступного робочого дня після закінчення строку для самостійного виконання рішення (якщо така постанова не виносилася під час відкриття виконавчого провадження) та не пізніше наступного робочого дня із дня виявлення майна.

Порядок та умови зняття арешту з майна визначені статтями 50, 60 Закону №606-XIV, згідно яких у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника.

У всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду.

В даному випадку відповідачем не надано суду доказів існування незавершених виконавчих проваджень щодо ОСОБА_3, які б обумовлювали необхідність залишення в силі накладеного на її майно арешту. Позивач підтвердив, що він не є заставодержателем нерухомого майна розташованого за адресою: АДРЕСА_3, м.Запоріжжя

Згідно із ч.2 ст. 50 Закону №606- XIV, у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Відповідно до ч.1 ст.60 Закону №606- XIV рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або до керівника відповідного органу державної виконавчої служби вищого рівня чи до суду.

В судовому засіданні встановлено, що виконавче провадження, в межах якого на майно ОСОБА_3 накладено арешт, на виконанні у відповідача не перебуває, воно знищено у зв'язку із закінченням терміну зберігання, враховуючи це, у державного виконавця відсутня можливість винести в межах цього виконавчого провадження постанову про зняття арешту з майна боржника. Крім того, в судовому засіданні представник відповідача на запитання суду повідомив про те, що в Єдиному державному реєстрі виконавчих проваджень відсутнє виконавче провадження відносно боржника ОСОБА_3.

Таким чином, на думку суду, належним способом захисту прав позивача буде зняття арешту з майна судом.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. зі ст. 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Вищезазначена норма кореспондується з ч.2 та ч.3 ст. 14 КАС України, відповідно до яких, постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обовязковими до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 94 КАС України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійсненні позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Керуючись ст. ст. 69-71, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_3 - задовольнити.

Зняти арешт з нерухомого майна, а саме: квартири АДРЕСА_4, який був накладений на підставі постанови Орддонікідзевського відділу державної виконавчої Запорізького міського управління юстиції №78/14 серія АМ №612040 від 16.05.2005.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_3 73,08грн. ( сімдесят три гривні 08 копійок ) судового збору.

Постанова набирає законної сили відповідно до частини першої статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України.

Суддя Я.В. Горобцова