Справа № 487/4891/15-а
Суддя: Ступакова І.Г.
Дата ухвалення: 2015-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 вересня 2015 р. Справа № 487/4891/15-а

Категорія: 6.1 Головуючий в 1 інстанції: Кузьменко В.В.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду

у складі:

головуючого - Ступакової І.Г.

суддів - Бітова А.І.

- Милосердного М.М.

(у зв'язку з неприбуттям у судове засідання сторін, справа

розглядається в порядку п.2 ч.1 ст.197 КАС України)

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Миколаївській області на постанову Заводського районного суду м. Миколаєва від 15 липня 2015 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Миколаївській області про скасування постанови,-

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_2 звернулась до суду з адміністративним позовом до управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Миколаївській області про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення №144 від 23 червня 2015 року.

Постановою Заводського районного суду м. Миколаєва від 15 липня 2015 року позов ОСОБА_2 задоволено частково. Постанову №144 від 23 червня 2015 року змінено. На підставі ст. 22 КУпАП звільнено ОСОБА_2 від адміністративної відповідальності за ч.12 ст. 96 КУпАП за малозначністю, обмежившись усним зауваженням. Адміністративну справу відносно ОСОБА_2 закрито.

В апеляційній скарзі управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Миколаївській області ставиться питання про скасування судового рішення в зв'язку з тим, що воно постановлено з порушенням норм процесуального і матеріального права.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Миколаївській області, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 23 червня 2015 року, постановою заступника начальника Управління начальника інспекційного відділу у м. Миколаєві Єпіфановою Н.І., №144, ОСОБА_2 визнано винною у тому, що вона експлуатує, без прийняття в експлуатацію, збудовану у 2013 році прибудову розміром 5,9 х 1,4 м до житлового будинку Літ. Б за адресою АДРЕСА_1, чим порушила вимоги ч.8 ст. 39 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" та п.12 постанови Кабінету Міністрів України №461 від 13 квітня 2011 року "Питання прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів", відповідальність за дане правопорушення передбачена ч.12 ст. 96 КУпАП та на позивачку було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 8 500 гривень.

Задовольняючи частково адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що кваліфікуючи вказані дії, як адміністративне правопорушення, відповідач не врахував, належним чином обставини справи, а саме - ненавмисне ставлення позивача до скоєного та ту обставину, що позивачка вважала, що прибудова до будинку сама по собі не здається в експлуатацію, а також те, що тяжких наслідків від дій позивачки не настало, у зв'язку з чим вчинений позивачкою проступок є малозначним.

Колегія суддів не погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно з ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.2 ст. 8 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" - планування та забудова земельних ділянок здійснюється їх власниками чи користувачами в установленому законодавством порядку.

Частиною 1 ст. 376 Цивільного кодексу України передбачено, що житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Відповідно до ч.1 ст. 39 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, що належать до I-III категорій складності, та об'єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об'єкта до експлуатації.

Частиною 8 ст. 39 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" визначено принцип, відповідно до якого експлуатація закінчених будівництвом об'єктів, не прийнятих в експлуатацію, забороняється.

Згідно п.12 ст. 96 КУпАП - експлуатація об'єктів будівництва, які завершені будівництвом з 19 січня 2012 року та не прийняті в експлуатацію, а також наведення недостовірних даних у декларації про готовність об'єкта до експлуатації, вчинені щодо об'єктів IІ категорії складності, - тягнуть за собою накладення штрафу від чотирьохсот до п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як встановлено судом першої інстанції та не заперечувалось позивачкою, на день проведення перевірки вона експлуатувала збудовану у 2013 році прибудову розміром 5,9Х1,4 м до житлового будинку літ. Б за адресою АДРЕСА_1 без прийняття його в експлуатацію, чим порушила вимоги ч.8 ст. 39 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" та п.12 постанови Кабінету міністрів України №461 від 13 квітня 2011 року "Питання прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів".

Таким чином, враховуючи доведений факт наявного порушення позивачкою ч.8 ст. 39 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", а саме експлуатація об'єкта будівництва, яка не прийнята в експлуатацію, за що передбачена відповідальність ч.12 ст. 96 КУпАП, колегія суддів приходить до висновку, що апелянт при прийнятті оскаржуваної постанови №144 від 23 червня 2015 року, якою на позивачку було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 8 500 грн. діяв на підставі, в межах та у спосіб, передбачений законом, що помилково не було встановлено судом першої інстанції.

Також, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції, що вчинений позивачкою проступок є малозначним, а відтак на підставі ст. 22 КУпАП її звільнено від адміністративної відповідальності за ч.12 ст. 96 КУпАП за малозначністю, обмежившись усним зауваженням, оскільки згідно заяви сусіда позивачки при будівництві прибудови були порушені його права, на що не звернув уваги суд першої інстанції, а отже дії позивачки не можуть бути визнані малозначними (а.с.45).

Колегія суддів вважає обґрунтованими твердження апелянта, що за вчинення адміністративного правопорушення у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів та правил, зокрема, відповідно до ч.12 ст. 96 КУпАП накладається адміністративне стягнення виключно у вигляді штрафних санкцій.

Окрім цього, колегія суддів вважає, що при вирішенні даного спору та застосуванні іншого виду адміністративного стягнення (усного зауваження), суд першої інстанції вийшов за межи наданих йому повноважень, оскільки право та обов'язок на застосування адміністративного стягнення в даному випадку покладено на відповідача, яким було проведено перевірку та винесено відповідні процесуальні рішення (протокол та постанову у справі про адміністративне правопорушення), а суд повинен тільки перевірити їх правомірність та обґрунтованість притягнення особи до адміністративної відповідальності, чого в свою чергу судом встановлено взагалі не було.

На підставі вищевикладеного, керуючись п.4 ч.1 ст. 202 КАС України колегія суддів вважає необхідним скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 відмовити в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 195, 197, п.3 ч.1 ст. 198, п.4 ч.1 ст. 202, ч.2 ст. 205, ст. 207, ч.5 ст. 254 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Миколаївській області задовольнити.

Постанову Заводського районного суду м. Миколаєва від 15 липня 2015 року скасувати.

Прийняти по справі нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Миколаївській області про скасування постанови відмовити в повному обсязі.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: І.Г. Ступакова

Судді: А.І. Бітов

М.М. Милосердний