Справа № 127/13952/15-а
Суддя: Полотнянко Ю.П.
Дата ухвалення: 2015-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 127/13952/15-а

Головуючий у 1-й інстанції: Прокопчук А.В.

Суддя-доповідач: Полотнянко Ю.П.

24 вересня 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Полотнянка Ю.П.

суддів: Драчук Т. О. Загороднюка А.Г.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 07 липня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду першої інстанції з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії.

Відповідно до постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 07 липня 2015 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою позовні вимоги задовольнити.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які прийняті у порядку скороченого провадження за результатами розгляду справ, передбачених пунктами 1, 2, частини першої ст.183-2 КАС України.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, п, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, позивач є інвалідом війни 2 групи, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 (а.с. 5).

З розрахунку пенсії за вислугу років станом на 29.04.2015 року вбачається, що позивачу призначена пенсія з 01.03.2006 року в розмірі 6127,21 грн. з якої утримано податок на доходи фізичних осіб 15% - 370,98 грн. та військовий збір на доходи фізичних осіб 1,5% - 37, 10 грн. (а.с. 4).

З листа Головного Управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області встановлено, що на виконання положень Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" № 71-УІІІ від 28.12.2014 року у зв'язку із набранням чинності змінами до Податкового кодексу України з 1 січня 2015 року податок на доходи фізичних осіб справляється з суми пенсій (включаючи суму їх індексації, нараховану відповідно до закону), якщо їх розмір перевищує три розміри мінімальної заробітної плати (у розрахунку на місяць), встановленої на 1 січня звітного податкового року, - у частині такого перевищення. Таким чином, сума пенсійної виплати ОСОБА_1 на червень 2015 року склала 5788,81 грн., базою оподаткування є сума 5788,81-3654,00 = 2134,81 грн, з якої утримано податок на дохід: 2134,81*15% = 320,22 грн. Також утримано військовий збір (1,5% з суми 2134,81 грн.) = 32,02 грн. Пенсія до виплати склала 5436,57 грн. (а.с. 3). Отже, відповідачем було здійснено відрахування з пенсії позивача податок на дохід та військовий збір, оскільки це визначеноположенням Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" № 71-УІІІ від 28.12.2014 року.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач діяв виключно у межах норм податкового законодавства, які відповідно до вимог ст.152 Конституції України не визнані неконституційними, а згідно зі ст.67 Конституції України є обов'язковими для виконання.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 164.1 Податкового кодексу України базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Загальний оподатковуваний дохід складається з доходів, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання), доходів, які оподатковуються у складі загального річного оподатковуваного доходу, та доходів, які оподатковуються за іншими правилами, визначеними цим Кодексом.

Згідно з п.п. 164.2.19 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України (в редакції зі змінами внесеними Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи") до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються суми пенсій (включаючи суму їх індексації, нараховану відповідно до закону) або щомісячного довічного грошового утримання, отримуваних платником податку з Пенсійного фонду України чи бюджету згідно із законом, якщо їх розмір перевищує три розміри мінімальної заробітної плати (у розрахунку на місяць), встановленої на 1 січня звітного податкового року, - у частині такого перевищення, а також пенсій з іноземних джерел, якщо згідно з міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, такі пенсії підлягають оподаткуванню чи не оподатковуються в країні їх виплати.

П. 16-1 Підрозділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України визначено, що тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір. Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу. Обєктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу.

Таким чином, об'єктом оподаткування військового збору є розмір доходу, з якого справляється податок на доходи фізичних осіб.

Оскільки, положення Податкового кодексу України в частині оподаткування пенсії набрали чинності 01.01.2015 року, і такими, що не відповідають Конституції України не визнавалися, то відповідач, здійснював відповідні відрахування відповідно до законодавства, чинного станом на час виникнення спірних правовідносин.

В обґрунтування адміністративного позову та апеляційної скарги позивач посилається на п. 23 ст. 13 Закону України "Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту", відповідно до якої, на думку позивача, він звільнений від сплати податків, зборів, мита всіх видів та земельного податку.

Так, відповідно до п. 23 ст. 13 Закону України "Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту" інвалідам війни та прирівняним до них особам надаються пільги зі сплати податків, зборів, мита та інших платежів до бюджету відповідно до податкового та митного законодавства.

Конструкція вказаної норми не передбачає звільнення інвалідів війни від сплати податків, а лише встановлює надання пільг таким особам з їх сплати.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги необґрунтованими та таким, що не спростовують висновків суду першої інстанції.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 9 жовтня 1979 року у справі "Airey проти Ірландії" констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі "Kjartan Asmundsson проти Ісландії" від 12 жовтня 2004 року. Отже, одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Колегія суддів вважає також обґрунтованим висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог про зобов'язання виплачувати пенсію без відрахування з неї податку на дохід фізичних осіб та військового збору, оскільки судове рішення має бути наслідком чинного правового регулювання. Воно не може обмежувати волю законодавчого органу в майбутньому змінювати правове регулювання суспільних відносин.

Крім того, Законом України "Про внесення зміни до статті 164 Податкового кодексу України щодо оподаткування пенсій інвалідів війни та деяких інших категорій осіб", який набрав законної сили 01 вересня 2015 року, підпункт 164.2.19 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України доповнено абзацом другим такого змісту: "Положення цього підпункту не застосовується до пенсій, призначених учасникам бойових дій у період Другої світової війни, інвалідам війни та особам, на яких поширюється чинність статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Згідно з внесеними змінами з 01 вересня 2015 року з пенсії, яка виплачується позивачу, податок на доходи фізичних осіб та військовий збір не відраховуються.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198 , ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 183-2, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України , суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 07 липня 2015 року - без змін.

Відповідно до ч. 10 ст. 183-2 КАС України у разі оскарження в апеляційному порядку постанови, прийнятої у скороченому провадженні, судове рішення апеляційної інстанції є остаточним та оскарженню не підлягає.

Головуючий Полотнянко Ю.П.

Судді Драчук Т. О.

Загороднюк А.Г.