Справа № 2а-1614/10/0770
Суддя: Сапіга В.П.
Дата ухвалення: 2011-08-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2011 р. < Текст >Справа № 10816/11/9104

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді: Сапіги В.П.,

суддів: Онишкевича Т.В., Попка Я.С.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 27.12.2010 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області про визнання нечинним та скасування наказу в частині звільнення з роботи, поновлення на посаді,-

В С Т А Н О В И В :

В лютому місяці 2008 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області про визнання нечинним та скасування наказу УМВС України в Закарпатській області від 05.02.2007 року №20 о/с в частині звільнення з роботи, поновлення на посаді дільничного інспектора міліції Виноградівського РВ УМВС України в Закарпатській області та стягнення з відповідача коштів за час вимушеного прогулу. В подальшому зменшив позовні вимоги, відмовившись від стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування позову покликається на те, що при винесенні спірного наказу не враховано, що звільнення з посади, як крайній вид дисциплінарного стягнення повинно відповідати тяжкості вчиненого проступку і ступеню провини, а також при цьому беруться до уваги характер проступку, його наслідки, обставини, за яких його вчинено, попередня поведінка винного, його ставлення до служби, стаж роботи і рівень кваліфікації. Перед накладенням стягнення, що оголошується в наказі, від винного береться пояснення. Окрім того, позивач зазначає, що причиною його звільнення стало порушення кримінальної справи за ознаками злочину передбаченого ч.2 ст. 365 КК України, однак постановою від 17.12.2007 року відмовлено в порушенні кримінальної справи. Таким чином, при його звільненні не було дотримано вимог Дисциплінарного статуту.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 27.12.2010 року позов задоволено з тих підстав, що висновок відповідача про те, що причетність позивача до вчинення дисциплінарного проступку є не доведеним.

Не погодившись з постановою суду її оскаржив відповідач - УМВС України в Закарпатській області, яке просить скасувати дану постанову та винести нову про відмову в задоволенні позовних вимог.

В апеляційній скарзі покликається на те, що перед прийняттям рішення про видачу оскаржуваних наказів посадовими особами суб'єкта владних повноважень - УМВС України в Закарпатській області було проведено детальне та об'єктивне службове розслідування, яке

встановило грубі порушення зі сторони позивача вимог п. 64 "є" Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України, а саме підставою звільнення стало грубе порушення службової дисципліни, що проявилося у написанні рапорту за надуманими мотивами щодо вчинення гр. ОСОБА_2 правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, безпідставне затримання за місцем проживання та незаконне утримання його в службовому приміщенні тривалий час, прийнятті участі в спричиненні затриманому значних тілесних ушкоджень, самовільний виїзд за межі району.

Особи, які беруть участь у справі, належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи в судове засідання не прибули, а тому колегія суддів, у відповідності до п.п. 1, 2, ч.1 ст. 197 КАС України, вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки таке можливе на основі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення обставин справи, правильність їх юридичної оцінки, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що необхідно відмовити в задоволенні апеляційної скарги з наступних мотивів.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів врахувала наступні обставини справи та норми чинного законодавства.

ОСОБА_1 працював дільничним інспектором Виноградівського РВ УМВС України в Закарпатській області. Згідно наказу УМВС України в Закарпатській області від 05.02.2007 року №20 о/с його звільнено зі служби за п. 64 "є" (за порушення дисципліни) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України. Як вбачається зі спірного наказу підставою звільнення є п. 2 наказу УМВС №36 від 26.01.2007 року та подання Виноградівського РВ УМВС в Закарпатській області від 05.02.2007 року №1200.

Пункт 2 наказу УМВС № 36 від 26.01.2007 року "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників Виноградівського РВ та УМВС області" визначено, що за грубі порушення службової дисципліни, що проявилися у написанні рапорту за надуманими мотивами щодо вчинення гр. ОСОБА_2 правопорушення, передбаченого ст. 185 КпАП України, безпідставне затримання за місцем проживання та незаконне утримання його в службовому приміщенні тривалий час, прийняття участі в спричиненні затриманому значних тілесних ушкоджень, самовільний виїзд за межі району дільничного інспектора міліції ВДІМ Виноградівського РВ УМВС України в Закарпатській області старшого лейтенанта міліції ОСОБА_1 звільнено із органів внутрішніх справ за ст. 64 "є" Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України.

Цей наказ прийнято за результатами службового розслідування, висновок по якому затверджено 25.01.2007 року.

Спірні правовідносини регулюються Законом України "Про міліцію", Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ Української РСР, затвердженим постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 29 липня 1991 року №114 та Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ України, що затверджений Законом України від 22 лютого 2006 року №3460-IV, Інструкцією про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженої Наказом МВС України від 06.12.1991 року №552.

За досліджуваним висновком службового розслідування вбачається, що вчинення дисциплінарного проступку мало місце 22.01.2007 року, інформація щодо такого надійшла до ВВБ в Закарпатській області 24.01.2007 року, в той же день за матеріалами ВВБ в Закарпатській області прокуратурою Виноградівського районну по факту перевищення службових повноважень службовими особами Виноградівського РВ УМВС порушено кримінальну справу за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст. 365 КК України.

При цьому встановлено, що ОСОБА_1 разом з дільничним інспектором Розгоній Ю. Ю. та помічником дільничного інспектора Данилець Ю. Ю допустили ряд грубих порушень чинного законодавства, а саме: без дозволу безпосереднього керівника та керівництва райвідділу виїхали за межі гарнізону і поїхали в с. Астей Берегівського району, склали завідомо неправдиві рапорти та протокол про вчинення гр. ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КпАП України, у результаті чого незаконно утримували останнього в приміщенні громадського пункту охорони порядку з 17 години 22.01.2007 року до 03 години 23.01.2007 року, а в подальшому, після прийняття судом рішення відносно гр. ОСОБА_2, повторно, без видимих причин, доставили його в райвідділ, де тримали до 17 години, не забезпечивши при цьому надання йому медичної допомоги.

За результатами службового розслідування ОСОБА_1 заслуговує на звільнення із органів внутрішніх справ, однак враховуючи, що в даний час проводиться досудове слідство прокуратурою Виноградівського району, остаточне рішення по даному факту слід прийняти після закінчення розслідування прокуратурою Виноградівського району кримінальної справи.

Аналізуючи ст. ст. 4, 14 Дисциплінарного статуту та п. 11 Інструкції випливає, що керівник має видати наказ про проведення службового розслідування з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, встановити терміни проведення, визначити відповідальну особу та здійснювати контроль проведення такого розслідування шляхом затвердження плану намічених заходів.

Як вбачається з матеріалів справи такий наказ не видавався, план намічених дій не затверджувався, а отже і контроль не здійснювався.

При проведенні службового розслідування порушено вимоги ст. 14 Дисциплінарного статуту за якою визначено, що начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення і суд першої інстанції вірно встановив, що відповідачем порушено п. п. 14, 15 Інструкції, ст. 14 Дисциплінарного статуту, оскільки цього забезпечено не було, що і підтверджується висновком службового розслідування.

Також матеріалами службового розслідування не встановлено та не конкретизовано причетність позивача до вчинення дій несумісним з статусом працівника міліції та не визначено ступінь його вини.

Окрім цього незважаючи на рекомендацію висновку службового розслідування щодо прийняття остаточного рішення по факту вчинення дисциплінарного проступку після закінчення розслідування прокуратурою Виноградівського району кримінальної справи 26.01.2007 року було прийнято рішення про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у виді звільнення із органів внутрішніх справ.

Постановою від 17.12.2007 року в порушенні кримінальної справи відносно ОСОБА_1 відмовлено на підставі ст. 6 п. 2 КПК України за відсутністю в його діях складу злочину передбаченого ч.2 ст. 365 КК України.

Також необхідно вказати, що постановою Виноградівського районного суду від 23.01.2007 року ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.185 КУпАП (злісна непокора законному розпорядженню або вимозі працівникам міліції) у виді накладення штраф в сумі 250 грн. і в матеріалах справи відсутні докази про те, що дана постанова на час накладення на позивача дисциплінарного стягнення та і на даний час є скасованою.

Одночасно суд першої інстанції вірно вказав, що подання начальника Виноградівського районного відділу управління МВС України в Закарпатській області, що також було підставою для звільнення позивача вбачається, що в такому відсутні дата його складання, час, місце і конкретні дії та обставини вчинення дисциплінарного проступку ОСОБА_1.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами ч.2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів вважає, що в порушення зазначеної норми відповідач не надав суду переконливих доказів скоєння ОСОБА_3 дисциплінарного проступку, не довів правомірності оскаржуваного наказу, що є підставою для задоволення позовних вимог щодо визнання протиправним та скасування оскаржуваного наказу УМВС України в Закарпатській області від 05.02.2007 року №20 о/с в частині звільнення з органів внутрішніх справ ОСОБА_1

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

В звязку з цим, колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції при вирішенні даної справи всебічно, повно та обєктивно встановив обставини справи, дослідив та оцінив всі докази, які містяться в матеріалах справи.

З огляду на таке, наведені в апеляційній скарзі доводи не викликають сумнівів щодо правильності висновків суду першої інстанції та застосування норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на те, що Закарпатський окружний адміністративний суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись ст. 160, ст.197, п.1 ч.1 ст. 198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.206, ст. 254 КАС України, суд апеляційної інстанції

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області залишити без задоволення.

Постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 27.12.2010 року у справі №2а-1405/10 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п»ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя : В.П.Сапіга

Судді: Т.В. Онишкевич

ОСОБА_4