Справа № 2а-6083/10/1370
Суддя: Сапіга В.П.
Дата ухвалення: 2011-08-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2011 р. < Текст >Справа № 9940/11/9104

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді: Сапіги В.П.,

суддів: Онишкевича Т.В., Попка Я.С.

з участю судових засідань ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Личаківському районі м. Львова на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 17.01.2011 року у справі за позовом приватного підприємства «Видавнича група «Афіша» до Державної податкової інспекції у Личаківському районі м. Львова про скасування податкового повідомлення -рішення,-

В С Т А Н О В И В :

ПП «Видавнича група «Афіша» звернулося в суд з адміністративним позовом до ДПІ у Личаківському районі м. Львова та просить скасувати податкове повідомлення-рішення № /0/9857/10/13-2 від 27.04.2010 року, стягнути понесені судові витрати у виді судового збору та витрат на правову допомогу.

В обґрунтування заявлених вимог покликається на те, що ДПІ у Личаківському районі м. Львова винесено податкове повідомлення-рішення № /0/9857/10/13-2 від 27.04.2010 року, яким визначено податкове зобов'язання за платежем податок на додану вартість у сумі 300000 грн., з них 200000 грн. - за основним платежем та 100000 грн. - за штрафними санкціями При цьому вважає податкове повідомлення-рішення незаконним, з тих підстав, що ґрунтуються на неправильних висновках, описаних в акті за № 187/23-2/32893402 від 20.04.2010 року, складеного за результатами виїзної позапланової перевірки ПП «Видавнича група «Афіша» з питань сплати податків та обов'язкових платежів до бюджету при здісненні фінансово-господарських операцій з ТОВ «Греді» за період червень та жовтень 2008 року, які полягають у невизнанні податковим органом права позивача на включення до складу податкового кредиту суми ПДВ, сплаченої у складі ціни товару своєму постачальнику, якщо останній не включив зазначену суму до своїх податкових зобов'язань і не сплатив їх до бюджету. Зазначає, що норми Закону України "Про податок на додану вартість" №168/97-ВР від 03.04.1997 року, вказані в акті перевірки, регулюють питання заборони включення сум ПДВ до податкового кредиту за відсутності податкових накладних, а також порядку складання податкової накладної, проте не регулюють питання відсутності у платника ПДВ права на включення сум ПДВ до складу податкового кредиту за умови невідображення контрагентом сум ПДВ у податковому зобов'язанні. Вважає, що сама по собі несплата податку продавцем (у тому числі у разі ухилення від сплати) при фактичному здійсненні господарської операції не впливає на податковий кредит покупця та суму бюджетного відшкодування. Таким чином, податкові органи не можуть нараховувати податок на додану вартість та застосовувати штрафні (фінансові) санкції до покупця при несплаті цього податку продавцем, оскільки чинне законодавство не встановлює підстав для такого нарахування та накладення штрафних санкцій.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 17.01.2011 року позов задоволено частково, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення № /0/9857/10/13-2 від 27.04.2010 року з тих підстав, що Закон України №168/97-ВР від 03.04.1997 року не ставить виникнення у платника податку на додану вартість права на податковий кредит у залежність від дотримання вимог податкового законодавства іншим суб'єктом господарювання, зокрема тим, який був постачальником товарів, робіт, послуг, на вартість яких нарахований податок: на додану вартість, включений платником податку (покупцем) до податкового кредиту.

Не погодившись з прийнятою постановою, ДПІ у Личаківському районі м. Львова оскаржила її в апеляційному порядку та вважає, що постанова суду прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зокрема, зазначає, що податковий орган діяв у повній відповідності до вимог чинного законодавства та правомірно встановив порушення позивачем вимог Закону України від 03.04.1997 № 168/97-ВР п. 1.7, 1.8 ст. 1, пп.7.2.3, 7.2.4 п.7.2, пп.7.4.1, 7.4.5 п. 7.4, пп. 7.7.1 п.7.7 ст.7 у зв'язку з чим було занижено податок на додану вартість в періоді, що перевірявся, на загальну суму 200000 грн.

Тому апелянт просить скасувати постанову суду та прийняти нову за якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення обставин справи, правильність їх юридичної оцінки, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що необхідно відмовити в задоволенні апеляційної скарги з наступних мотивів.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів врахувала наступні обставини справи та норми чинного законодавства.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

ПП «Видавнича група «Афіша» 10.03.2004 року зареєстровано виконавчим комітетом Львівської міської ради як юридична особа, включено до Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України, 23.03.2004 року взято на облік як платник податків за №12107 в ДПІ у Галицькому районі м. Львова, а 16.01.2008 року перейшло на облік до ДПІ у Личаківському районі м. Львова.

ДПІ у Личаківському районі м. Львова, на підставі направлення від 12.04.2010 року за №248, проведено виїзну позапланову перевірку ПП «Видавнича група «Афіша» з питань правильності обчислення і своєчасності сплати податків та обов'язкових платежів до бюджету при здісненні фінансово-господарських операцій з ТОВ «Греді» за період червень та жовтень 2008 року за результатами якої складено акт № 187/23-2/32893402 від 20.04.2010 року з якого вбачається, що ПП «Видавнича група «Афіша» відображено в реєстрі отриманих податкових накладних за червень 2008 року податкові накладні, отримані від ТОВ «Греді» та включено до складу податкового кредиту ПДВ в сумі 300000 грн., без внесення зазначеного податку ТОВ «Греді» до бюджету, а також, що за ініціативою ДПІ щодо ТОВ „Греді" внесено запис про відсутність за місцезнаходження та анульовано 21.07.2009 року свідоцтво платника ПДВ.

Судом першої інстанції було також встановлено, що товарність операцій з надання послуг та фактичне здійснення цих операцій підтверджується наявними у справі господарськими договорами, актами виконаних робіт, податковими накладними, виписками з банківського рахунку ПП «Видавнича група «Афіша».

Відповідно до підпункту 7.4.1 пункту 7.4 статті 7 Закону України №168/97-ВР від 03.04.1997 року податковий кредит звітного періоду складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п. 6.1 ст. 6 та ст. 81 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

В силу вимог п.п. 7.4.5 п. 7.4 цієї ж статті Закону України №168/97-ВР від 03.04.1997 року не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з п.п. 7.2.6 цього пункту).

Згідно з п.п. 7.2.3 п. 7.2 ст. 7 Закону України №168/97-ВР від 03.04.1997 року податкова накладна складається у момент виникнення податкових зобов'язань продавця у двох примірниках. Оригінал податкової накладної надається покупцю, копія залишається у продавця товарів (робіт, послуг).

Як вбачається з установлених судом першої інстанції обставин справи, включена позивачем сума податку на додану вартість до податкового кредиту підтверджена податковими накладними, які відповідають вимогам п.п. 7.2.1 п. 7.2 ст. 7 Закону України №168/97-ВР від 03.04.1997 року .

Відповідачем, в свою чергу, не надано будь-яких доводів та не подано жодних доказів, які б ставили під сумнів реальність виконання вказаних операцій з наданя послуг позивачеві ТОВ „Греді", невідповідність цих операцій дійсному економічному змісту, або засвідчили б наявність інших обставин, що підтверджують недобросовісність позивача як платника податків.

Доводи ДПІ про те, що ПП «Видавнича група «Афіша» не підтвердило своє право на податковий кредит з огляду на анулювання реєстрації платника податку на додану вартість ТОВ „Греді", обґрунтовано не були взяті до уваги судом першої інстанції, оскільки на час здійснення господарських операцій (за якими податкова інспекція не визнала обґрунтованим віднесення позивачем до податкового кредиту сум ПДВ) ТОВ „Греді" було включені до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, та мало свідоцтво про реєстрацію платника ПДВ.

Усі ж операції, вчинені контрагентом платника податку до припинення його юридичної особи, не можуть автоматично розглядатися як нікчемні правочини в силу факту подальшого припинення юридичної особи або анулювання її податкового статусу. Водночас доказів обізнаності позивача про факт припинення або недобросовісний характер діяльності ТОВ „Греді" апелянтом не подано.

Також вірно встановлено, що позивач здійснює господарську діяльність з наступними видами: «видання газет», «інша поліграфічна діяльність», «рекламна діяльність», «роздрібна торгівля книгами, газетами та канцелярськими товарами» та інше, а тому послуги, які надавались позивачу ОСОБА_2 «Греді» мають пряме відношення до здійснення позивачем власної господарської діяльності, пов»заної з розповсюдженням поліграфічної продукції.

Відповідно до ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Аналізуючи чинне законодавство та обставини справи суд приходить до висновку, що відповідач як суб'єкт владних повноважень не надав суду достатні та беззаперечні докази в обгрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, та не довів правомірність дій, а тому позовні вимоги позивача є підставними, підтверджені матеріалами справи, доведені у судовому засіданні та підлягають до задоволення.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

В звязку з цим, колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції при вирішенні даної справи всебічно, повно та обєктивно встановив обставини справи, дослідив та оцінив всі докази, які містяться в матеріалах справи.

З огляду на таке, наведені в апеляційній скарзі доводи не викликають сумнівів щодо правильності висновків суду першої інстанції та застосування норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на те, що Львівський окружний адміністративний суду правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись ч.3 ст. 160, ст.196, п.1 ч.1 ст.198, ст.200, ст.205, ст.206, ст. 254 КАС України, суд апеляційної інстанції

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Личаківському районі м. Львова залишити без задоволення.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 17.01.2010 року у справі № 2а-6083/10 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя : В.П.Сапіга

Судді: Т.В. Онишкевич

ОСОБА_3

Повний текст ухвали

виготовлено -19.08.2011р.