Справа № 2а-0770/4012/11
Суддя: Дору Ю.Ю.
Дата ухвалення: 2012-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Cправа № 2a-0770/4012/11
Ряд стат. звіту № 8.2.8
ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2012 р. 14.55 год. м. Ужгород

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дору Ю.Ю., при секретарі судового засідання Рекунова К.А., та сторін, які беруть участь у справі:

позивача: ФОП ОСОБА_1 - представник ОСОБА_2;

відповідача: ДПІ у Іршавському районі представник ОСОБА_3;

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовною заявою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Іршавському районі Закарпатської області про скасування податкового повідомлення -рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до статті 160 частини 3 КАС України 17 січня 2012 року було проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Повний текст постанови виготовлено та підписано 20 січня 2012 року.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Державної податкової інспекції у Іршавському районі Закарпатської області про скасування податкового повідомлення - рішення № НОМЕР_1 від 16.11.2011 року..

Позовні вимоги мотивовані наступним. Відповідачем була проведена камеральна перевірка позивача з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на розрахунковий рахунок за вересень 2011 року. За наслідками перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 16.11.2011 року за № НОМЕР_1, яким зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість в сумі 437533 грн. та застосовано штрафні санкції в сумі 218766,50 грн. Дане податкове повідомлення-рішення винесене відповідачем, оскільки ним зроблено висновок про порушення позивачем вимог статті 198 пункту 198.1 підпункту «а» та пункту 200.1 статті 200 ПК України.. Із вказаними податковими повідомленнями-рішенням позивач не згідний, вважає їх такими, що прийняті всупереч вимогам ПК України.

Державна податкова інспекція в Іршавському районі Закарпатської області подала письмові заперечення проти позову, відповідно до яких повністю заперечує позовні вимоги (а.с.103-104). Зокрема відповідач вказав на те, що за результатами камеральної перевірки з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на розрахунковий рахунок за вересень 2011 року субєкта господарювання - фізичної особи ОСОБА_1 складено акт № 1160/17-50/НОМЕР_2 від 16 листопада 2011 року. Для операцій із ввезення на митну територію України товарів та з постачання послуг нерезидентом на митній території України датою виникнення права на віднесення сум податку до податкового кредиту є дата сплати (нарахування) податку за податковими зобовязаннями згідно з пунктом 187.8 статті 187 ПК України. Датою виникнення права орендаря (лізингоотримувача) на збільшення податкового кредиту для операцій фінансової оренди (лізингу) є дата фактичного отримання обєкта фінансового лізингу таким орендарем (субєктом господарювання). Датою виникнення права замовника на віднесення сум до податкового кредиту з договорів (контрактів), визначених довгостроковими відповідно до пункту 187.9 статті 187 ПК України, є дата фактичного отримання замовником результатів робіт (оформлених актами виконаних робіт) за такими договорами (контрактами). Для товарів/послуг, постачання (придбання) яких контролюється приладами обліку, факт постачання (придбання) таких товарів/послуг засвідчується даними обліку. Перевіркою встановлено, що в періоді, що перевіряється, субєктом господарювання в розділі II податкової декларації з ПДВ відображено операцію з придбання вантажного автомобіля, двох напівпричепів бортових тентованих, та інше (а.с.104). Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 від контрагента ТОВ з іноземними інвестиціям «Вольво Україна»(ІПН 70) в вересні 2011 року придбано основні засоби (сідельний тягач) на загальну суму ПДВ 347647,53 грн. Субєкт господарювання - фізична особа ОСОБА_1 до декларації по ПДВ за вересень 2011 року до податкового кредиту включив дві ВМД №003313 від 21.09.2011 року та ВМД №003314 від 21.09.2011 року по придбанню двох напівпричепів для перевезення вантажів. Фактурна вартість придбаного товару становить 449426,74 грн., а сумарна сума ПДВ включена до податкового кредиту становить 437532,88 грн.. Постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 р. № 1388 «Про затвердження Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів», із змінами і доповненнями від 23 грудня 2009 року № 1371, затверджені єдині правила, якими встановлюється єдиний на території України порядок державної реєстрації автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів та видачі реєстраційних документів і номерних знаків. Пунктом 6 Порядку встановлено, що транспортні засоби, що належать фізичним особам-підприємцям, реєструються за ними як за фізичними особами. Придбання або виготовлення передбачає набуття права власності. Згідно із статтею 325 ЦК України, субєктами права приватної власності є фізичні та юридичні особи. Отже, транспортні засоби не можуть бути у приватній власності субєкта господарювання фізичної особи. При відсутності переходу права власності на основні фонди (транспортні засоби) відсутні підстави для включення сум ПДВ до податкового кредиту, що в свою чергу призвело до порушення підпункту «а»пункту 198.1. статті 198 ПК України. Отже, субєктом господарювання фізичною особою ОСОБА_1 завищено податковий кредит на загальну суму 437553,00 грн., а включати даний ПДВ позивач не мав, оскільки всі транспортні засоби та причепи зареєстровані на власника фізичну особу ОСОБА_1, а не на фізичну особу-підприємця..

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю з мотивів, що наведені в позовній заяві.

Представник відповідача просив суд відмовити позивачеві в задоволенні адміністративного позову з мотивів, що наведені в письмовому запереченні.

Зясувавши всі обставини у справі та перевіривши їх належними та допустимими доказами суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає до задоволення з огляду на наступне.

В судовому засіданні встановлено, що фізична особа-підприємець ОСОБА_1 здійснює підприємницьку діяльність з надання послуг з внутрішніх та міжнародних перевезень вантажів автомобільним транспортом.

04 травня 2011 року між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (Покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Вольво Україна»(Продавець) був укладений договір купівлі-продажу товару в кредит з відстроченням платежу (а.с. 13-22).

Відповідно до пункту 1.1 статті 1 вказаного договору Продавець зобовязаний передати у власність Покупця, а Покупець зобовязаний прийняти та сплатити грошову суму у строки та на умовах відстрочення платежу за 6 одиниць нових сідельних тягачів Volvo FH 4х2.

01 серпня 2011 року між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (Покупець) та фірмою HOCHSTAFFL GmbH, Австрія (Продавець) був укладений контракт № 3, відповідно до якого Продавець продає, а Покупець купує напівпричіпи бортові нові, марки KOЕGEL тип SN-24, шасі № WKOS489, 2011 року випуску, виробництво Німеччини; шасі № WKOS490, 2011 року випуску, виробництво Німеччини (а.с. 30-31).

Згідно видаткової накладної від 19.09.2011 року та податкових накладних № 267 від 08.09.2011 року та №576 від 19.09.2011 року позивач придбав основні засоби сідельний тягач Volvo FH 4x2.(а.с.39-40, 32).

Відповідно до ВМД від 19 вересня 2011 року за № 305000014/2011/003313, № 305000014/2011/003314 позивачем придбано напівпричепи марки KOЕGEL тип SN-24 (а.с.35-36).

Придбання сідельного тягача та напівпричепів не заперечується сторонами.

09 червня 2011 року вказані вище транспортні засоби були зареєстровані органами ДАІ, про що свідчать копії свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів (а.с. 58,62,65).

Відповідно до вищевказаних свідоцтв про реєстрацію власником транспортних засобів є ОСОБА_1.

Відповідно до пункту 6 «Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів», що затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року за № 1388 транспортні засоби реєструються за юридичними та фізичними особами. Транспортні засоби, що належать фізичним особам - підприємцям, реєструються за ними як за фізичними особами.

Відповідно до статті 325 частини 1 ЦК України субєктами права приватної власності є юридичні та фізичні особи.

Актом за № 1160/17-50/НОМЕР_2 від 16 листопада 2011 року «Про результати камеральної перевірки субєкта господарювання фізичної особи ОСОБА_1, реєстраційний номер картки платника податку - НОМЕР_2 з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на розрахунковий рахунок за вересень 2011 року»встановлено порушення позивачем вимог статті 198 пункту 198.1 підпункту «а»та пункту 200.1 статті 200 ПК України. (а.с.а.с.9-10). А саме, відповідач в акті вказав на те, що придбання або виготовлення товарів передбачає набуття права власності на такі товари. Оскільки фізична особа-підприємець не набув права власності (транспортні засоби зареєстровані за ОСОБА_1 як за фізичною особою), а тому відсутні підстави для включення сум ПДВ до податкового кредиту.

На підставі вказаного акту перевірки 16 листопада 2011 року прийнято податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 16.11.2011 року, відповідно до якого, зменшено розмір відємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 437553,00 грн., а також застосовано штрафні (фінансові) санкції відповідно у розмірі 218766,50 грн. (а.с.12).

Відповідно до підпункту 14.1.139 пункту 14.1 статті 14 ПК України термін «особа»для цілей розділу V Кодексу, зокрема, вживається в такому значенні: фізична особа (громадянин України, іноземець та особа без громадянства), яка здійснює діяльність, що належить згідно із законодавством до підприємницької (крім фізичних осіб, що знаходяться на спрощеній системі оподаткування, обліку та звітності субєктів малого підприємництва відповідно до законодавства), та/або ввозить товари на митну територію України.

Позивач у даному випадку є фізичною особою, яка здійснює діяльність, віднесену законодавством до підприємницької, є платником ПДВ у розумінні статей 14 та 180 ПК України, зареєстрований у встановленому порядку платником ПДВ, тому на нього повною мірою поширюються правові норми, які визначають порядок обчисленні і сплати ПДВ.

Відповідно до пункту 185.1 статті 185 ПК України обєктом оподаткування є операції платників податку з: а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на обєкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу; в) ввезення товарів (супутніх послуг) на митну територію України в митному режимі імпорту або реімпорту (далі - імпорт);

Відповідно до пункту 200.1. статті 200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобовязання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Згідно із підпунктом «а»пункту 198.1. статті 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій, зокрема з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Відповідно до пункту 198.2. статті 198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту є дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Для операцій із ввезення на митну територію України товарів датою виникнення права на віднесення сум податку до податкового кредиту є дата сплати (нарахування) податку за податковими зобовязаннями згідно з пунктом 187.8 статті 187 цього Кодексу, а для операцій з постачання послуг нерезидентом на митній території України - дата сплати (нарахування) податку за податковими зобовязаннями, що були включені отримувачем таких послуг до податкової декларації попереднього періоду.

Отже позивач у встановленому законом порядку при придбанні транспортних засобів з метою їх використання у власній господарській діяльності у повній відповідності до вказаних норм податкового законодавства отримав право на віднесення сум ПДВ до податкового кредиту. Всі суми податкового кредиту підтверджені належним чином оформленими податковими накладними та вантажними митними деклараціями.

Водночас норми податкового законодавства України не обмежують право платника податку на податковий кредит залежно від субєктного складу сторін у правовідносинах за договорами на придбання товарів (робіт, послуг), в т.ч. і транспортних засобів та визначають одинакові права та обовязки як для юридичних, так і для фізичних осіб, платників податку (в тому числі і фізичних осіб-підприємців).

Постанова Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року № 1388, на яку посилається відповідач, не регулює податкові відносини по сплаті ПДВ, а закони про оподаткування не містять відповідних обмежень права платника податку на податковий кредит і не ставлять його в залежність від приписів даного підзаконного нормативного акту.

Суд не може погодитися з позицією відповідача, відповідно до якої позивач як фізична особа - підприємець не набуває права власності на майно (в т.ч. і транспортні засоби), оскільки ОСОБА_1 як фізична особа і як фізична особа-підприємець є одним і тим самим субєктом цивільних та податкових правовідносин.

Окрім цього позивачем надано докази використання даних вантажних транспортних засобів у підприємницькій діяльності, зокрема накази про введення в експлуатацію даних транспортних засобів (а.с.51-52), інвентарні картки (а.с.53,56,60,), розрахунки амортизації по автотранспорту (а.с.54, 57, 61, 64), подорожні листи (а.с.73, 78-79, 84-85) CMR (а.с.74-77, 81-82, 86-95) .

Також слід врахувати, що відповідно до пункту 7 Порядку оформлення результатів документальних перевірок щодо дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, платниками податків - фізичними особами, затвердженого наказом ДПС України № 1003 від 24 грудня 2010 року (далі - Порядок), факти виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, викладаються в акті документальної перевірки чітко, обєктивно та у повній мірі, з посиланнями на первинні або інші документи, які зафіксовані за обліком та підтверджують наявність зазначених фактів.

Таким чином, висновки відповідача про те, що позивач, як фізична особа-підприємець, не має права на формування податкового кредиту за рахунок сум податку сплаченого в ціні придбаних вантажних автомобілів, що використовуються в його господарській діяльності, є неправильними, не ґрунтуються на нормах діючого на момент виникнення спірних правовідносин законодавства України, а тому оскаржувані податкові повідомлення-рішення є протиправними і підлягають скасуванню.

Стягнути із державного бюджету на користь позивача понесені витрати по сплаті судового збору в сумі 28, 23 грн. (двадцять вісім гривень 23 копійки).

Керуючись статтями 11, 70, 71, 86, 160-163 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Іршавському районі Закарпатської області про скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 16.11.2011 року.

3. Стягнути із державного бюджету на користь позивача понесені витрати по сплаті судового збору в сумі 28, 23 грн. (двадцять вісім гривень 23 копійки).

4. Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня її проголошення, а у разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Апеляційна скарга подається через Закарпатський окружний адміністративний суд з одночасним надсиланням її копії до суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Дору Ю.Ю.