Справа № 22-а-5560/11
Суддя: Матвієнко Ю. О.
Дата ухвалення: 2011-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 22-а-5560/11 Головуючий у І інстанції Жарікова О.В.
Провадження № Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 7 26.05.2011
УХВАЛА

Іменем України

26 травня 2011 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді: Олійника В.І.,

суддів: Матвієнко Ю.О., Панасюка С.П.,

розглянувши у письмовому провадженні в приміщенні апеляційного суду Київської області справу за апеляційною скаргою головного державного виконавця підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області ОСОБА_2»ї Василівни на постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24 листопада 2009 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до головного державного виконавця підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області ОСОБА_2»ї Василівни про визнання неправомірною та скасування постанови про закінчення провадження,

В С Т А Н О В И Л А :

28.10.2009 року позивач ОСОБА_3 звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з адміністративним позовом до головного державного виконавця підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області ОСОБА_2 про визнання неправомірною та скасування постанови про закінчення провадження, мотивуючи вимоги тим, що на підставі рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 25.03.2009 року про стягнення на його користь з управління праці та соціального захисту населення Білоцерківської районної державної адміністрації недоотриманих сум одноразової допомоги на оздоровлення за 2007 2008 роки в сумі 4375 грн. 05.04.2009 року він отримав виконавчий лист, який направив начальнику підрозділу примусового виконання рішень. 29.06.2009 року головним державним виконавцем підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області ОСОБА_2 було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, яку позивач вважає неправомірною та просить скасувати, оскільки відповідачем при її винесенні порушено вимог ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» та інші норми цього закону. На підставі викладеного просив суд постанову про закінчення провадження від 29.06.2009 року визнати неправомірною та скасувати і направити виконавчий лист до підрозділу примусового виконання рішень для виконання.

Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24 листопада 2009 року позовні вимоги задоволено частково. Постанову державного виконавця Маєвської Д.В. про закінчення виконавчого провадження від 29.06.2009 року за виконавчим провадженням № 13022185 визнано неправомірною та скасовано. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою, головний державний виконавець Маєвська Д.В. подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати незаконну, на її думку, постанову суду першої інстанції та постановити нову, якою відмовити в позові в повному обсязі. В своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на незаконність, необґрунтованість та необєктивність рішення суду, а також на неповне зясування всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, що є підставою для скасування судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів знаходить, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що на підставі рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 25.03.2009 року про стягнення на користь ОСОБА_3 з управління праці та соціального захисту населення Білоцерківської районної державної адміністрації недоотриманих сум одноразової допомоги на оздоровлення за 2007 2008 роки в сумі 4375 грн. 05.04.2009 року позивачу було видано виконавчий лист, який він направив начальнику підрозділу примусового виконання рішень.

29.06.2009 року головним державним виконавцем підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області ОСОБА_2 було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про неправомірність постанови про закінчення виконавчого провадження, виходячи з наступного.

Статтею 19 ч. 2 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В ст. 46 Конституції України закріплене право громадян на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, і яке гарантується виплатою пенсій, інших видів соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, і мають забезпечувати достатній рівень життя.

Забезпечуючи права і свободи громадян, держава окремими законами України встановила певні соціальні пільги, компенсації і гарантії, що є складовою конституційного права на соціальний захист та визначила юридичні особи, які забезпечують здійснення цього права. Так, Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» забезпечуються соціальні гарантії потерпілим від наслідків аварії на ЧАЕС, відповідно до ст. 48 якого позивач має право на отримання щорічної одноразової грошової допомоги на оздоровлення.

Відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов»язковими для виконання на всій території України. Виходячи з наведеної конституційної норми, рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 25.03.2009 року про задоволення позову позивача ОСОБА_3, яке набрало законної сили, підлягає обов»язковому виконанню.

Таким чином правильним є висновок суду про те, що зі змісту постанови не вбачається, що відповідачем було вчинено всіх необхідних та достатніх виконавчих дій задля виконання судового рішення, що є головним функціональним обов»язком та призначенням державної виконавчої служби, отже правильним є і висновок суду про обґрунтованість вимог позивача та задоволення в зв»язку з цим його позову.

З урахуванням вищенаведеного колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

За таких підстав апеляційна скарга головного державного виконавця на постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24 листопада 2009 року у справі за позовом ОСОБА_3 до головного державного виконавця підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області ОСОБА_2 про визнання неправомірною та скасування постанови про закінчення провадження підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції залишенню без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 196, 198, 200, 205, 207 КАС України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу головного державного виконавця Маєвської Дар»ї Василівни залишити без задоволення.

Постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24 листопада 2009 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий:

Судді: