Справа № 2а-1116/10/2470
Суддя: Пилипчук Н.Г.
Дата ухвалення: 2015-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 вересня 2015 року м. Київ К/9991/66047/12

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

головуючого судді Пилипчук Н.Г.

суддів Ланченко Л.В.

Цвіркуна Ю.І.

розглянувши у попередньому судовому засіданні

касаційну скаргу Регіонального управління Департаменту контролю за виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів Державної податкової служби України у Чернівецькій області

на ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 03.10.2012

у справі №2а- 1116/10/2470

за позовом Регіонального управління Департаменту контролю за виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів Державної податкової адміністрації України у Чернівецькій області

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ліга-прім»

про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Чернівецького окружного адміністративного суду від 05.07.2012 адміністартивний позов задоволено повністю. Стягнуто з ТОВ фірма «Ліга-Прім» до Державного бюджету України заборгованість зі сплати штрафних санкцій в сумі 1700 грн.

Ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 03.10.2012 постанову суду першої інстанції скасовано та залишено без розгляду адміністративний позов.

Регіональне управління Департаменту контролю за виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів Державної податкової служби України у Чернівецькій області подало касаційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду апеляційної інстанції та залишити постанову суду першої інстанції без змін. Посилається на порушення судом апеляційної інстанції ст.ст. 58, 129 Конституції України, ст.ст. 9,10 Кодексу адміністративного судочинства України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача про обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, дослідивши доводи касаційної скарги, матеріали справи, ухвалу суду апеляційної інстанції, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Суд першої інстанції вирішив спір по суті, при цьому відмовив в задоволенні клопотання відповідача про залишення позову без розгляду, обґрунтоване пропуском строку звернення до суду, оскільки вважав, що строк звернення до суду не є пропущеним. За позицією суду першої інстанції строк звернення до суду про стягнення з відповідача фінансових санкцій необхідно відраховувати після закінчення процедури судового оскарження рішення про застосування таких санкцій.

Залишаючи позов без розгляду, суд апеляційної інстанції виходив з того, що позивач пропустив річний строк звернення до суду, встановлений частиною другою статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України, за відсутності підстав для визнання причин пропуску такого строку поважними.

Суд касаційної інстанції не вбачає порушень судом апеляційної інстанції норм процесуального права, на які посилається позивач в касаційній скарзі.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що заборгованість в сумі 1700 грн., вимоги про стягнення якої є предметом позову, складається з фінансових санкцій, застосованих до відповідача за рішенням позивача від 05.06.2008 № 240101 на підставі ч. 2 ст. 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19.12.1995 № 481/95-BP.

Відповідно до пункту 10 Порядку застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.06.2003 № 790, у разі невиконання суб'єктом підприємницької діяльності рішення про застосування фінансових санкцій протягом 30 днів після його отримання сума санкцій стягується на підставі рішення суду.

Виходячи зі змісту ч.ч. 1, 2, 3 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на час виникнення у позивача права на позов) адміністративний позов може бути подано для захисту прав, свобод та інтересів особи в межах строку, встановленого цим Кодексом (річний строк), або законами, якими можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду. При цьому, якщо не встановлено інше, вказаний строк обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Законом України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19.12.1995 № 481/95-BP не передбачено зупинення чи продовження строків сплати порушником фінансових санкцій у разі оскарження в судовому порядку рішень контролюючих органів про накладення таких санкцій. Отже, при поданні позову про стягнення таких санкцій необхідно було застосовувати річний строк звернення до адміністративного суду, встановлений ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України.

Статтею 99 Кодексу адміністративного судочинства України не було передбачено зупинення річного строку звернення до суду з позовом про стягнення коштів за рішенням суб'єкта владних повноважень у випадку оскарження такого рішення до суду.

З огляду на викладене, оскарження платником податків рішення про визначення йому фінансових санкцій контролюючим органом не зупиняє перебігу строку звернення до суду, встановленого ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України.

Підстави, що надають контролюючому органу право на звернення до суду з позовом про стягнення в доход держави коштів - адміністративно-господарських санкцій виникли з дня, коли контролюючий орган дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, - після сплину визначеного в пункті 10 Порядку застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.06.2003 № 790, строку сплати фінансових санкцій.

Таким чином, право на звернення до суду з позовом про стягнення фінансових санкцій у позивача виникло з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення інтересів держави, що полягали у несплаті до бюджету фінансових санкцій, тобто з дня, коли сплинув строк добровільної сплати.

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення коштів лише 01.03.2010, тобто з пропуском річного строку, встановленого ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ч. 2 ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 100 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на час розгляду і вирішення справи судом першої інстанції) адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Враховуючи викладене та виходячи з того, що у позовній заяві та доданих до неї матеріалах не наведено підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, залишення судом апеляційної інстанції без розгляду адміністративного позову, поданого після закінчення строків, установлених законом, є обґрунтованим.

Керуючись ст. ст. 220, 2201, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Регіонального управління Департаменту контролю за виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів Державної податкової служби України у Чернівецькій області залишити без задоволення, а ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 03.10.2012 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, передбачених статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства України, за заявою, поданою безпосередньо до Верховного Суду України у порядку, встановленому статтями 236-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Н.Г. Пилипчук

Судді Л.В. Ланченко

Ю.І. Цвіркун