Справа № 820/6331/15
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2015-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2015 р.Справа № 820/6331/15
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Перцової Т.С.

Суддів: Жигилія С.П. , Дюкарєвої С.В.

за участю секретаря судового засідання Медяник А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 05.08.2015р. по справі № 820/6331/15

за позовом ОСОБА_1

до Начальника Управління Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації в Харківській області Афанасьєва Миколи Костянтиновича , Управління Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України в Харківській області

про визнання акту недійсним,-

ВСТАНОВИЛА

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1.) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до начальника Управління Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації в Харківській області Афанасьєва Миколи Костянтиновича (далі по тексту - перший відповідач), Управління Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України в Харківській області (далі по тексту - другий відповідач), в якому просив суд визнати недійсними результати службового розслідування, призначеного наказом начальника Управління №16 від 13.05.2015 року.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 05.08.2015 р. по справі № 820/6331/15 у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до начальника Управління Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації в Харківській області Афанасьєва Миколи Костянтиновича, Управління Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України в Харківській області про визнання акту недійсним відмовлено у повному обсязі.

Позивач, не погодившись із вказаною постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин справи, просить суд скасувати постанову Харківського окружного адміністративного суду від 05.08.2015 р. по справі № 820/6331/15 та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що невиконання позивачем одних із заходів, визначених вхідним документом № 74, сталося з об'єктивних причин, а саме раптового відбуття на лікарняний. Оскільки передбачити цей факт позивач заздалегідь не міг, то передати документ для виконання іншому виконавцю при відбутті на лікарняний було неможливим. Вказує на допущені комісією порушення при проведенні службового розслідування відносно нього (п.п.5.1, 5.2, 7.3 Порядку проведення службових розслідувань в Держспецзв'язку). Враховуючим викладене, вважає необґрунтованим висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову про визнання недійсними висновків службового розслідування відносно ОСОБА_1

Перший та другий відповідачі в надісланих до суду письмових запереченнях просили суд апеляційної інстанції вимоги апеляційної скарги залишити без задоволення, а оскаржувану постанову суду першої інстанції - без змін. Зазначили, що позивач повинен був виконати вимоги дорученого йому документа заздалегідь, а не розпочинати виконання 05.05.2015 року, як це було зроблено позивачем по справі. Стверджують, що оскільки позивач є особою начальницького складу Держспецзв'язку, на нього поширюється дія Положення про проходження служби в Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2006 року № 1828, яким, зокрема, передбачено обов'язок повідомити безпосереднього начальника про місце свого перебування у разі виїзду за м6ежі населених пункту, в якому він проживає. Однак, про свій виїзд до м. Миргород, як і про вибуття на лікарняний, позивач безпосередньому начальнику не повідомив, чим порушив вимоги вищевказаного Положення. З посиланням на п.3.4 Інструкції про порядок медичного забезпечення в Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, затвердженої наказом Адміністрації Держпспецзв'язку від 01.04.2014 року № 156, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 14.04.2014 р. за № 416/25193 зазначили, що позивач, перебуваючи у м. Миргород, в першу чергу повинен був звернутись за медичною допомогою до лікувального закладу Держспецзв'язку, розташованого у м. Мирогород, та отримати кваліфіковану медичну допомогу на базі цього закладу, однак, позивачем цього зроблено не було. Вказали, що самі по собі результати службового розслідування не потягли за собою настання будь-яких негативних наслідків для ОСОБА_1. Зазначили, що результати службового розслідування, скасування яких вимагає позивач, могли стати лише підставою для накладення дисциплінарного стягнення, однак, такого рішення начальником Управлінням прийнято не було. При цьому, беручи до уваги, що позивача було звільнено зі служби з виходом на пенсію, в подальшому накладення дисциплінарного стягнення або здійснення будь-яких інших дій проти позивача за результатами службового розслідування є неможливим.

Сторони в судове засідання апеляційної інстанції не з'явилися, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час та місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Згідно з ч. 1 ст. 41 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 проходить службу в Управлінні Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України в Харківській області (надалі - Управління) на посаді головного спеціаліста - юрисконсульта.

Наказом управління "Про створення комісії для проведення службового розслідування" від 13.05.2015 року №16 було створено комісію з метою з'ясування обставин та осіб винних у порушенні строків виконання вхідного документу №74 від 26.02.2015 року (№21-137 від 24.02.2015 року).

10.06.2015 року комісією було складено акт про результати службового розслідування (а.с.27-30).

Зазначеним актом зафіксовано, що 26.02.2015 року до Управління Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України в Харківській області надійшов документ від 24.02.2015 року №21-137, який був зареєстрований за вхідним номером №74. Згідно тексту документу необхідно було вжити організаційних заходів із забезпечення подання у визначені Законом терміни особовим складом Управління до підрозділів кадрового забезпечення (посадових осіб, які здійснюють кадрове забезпечення) декларацій за 2014 рік, організувати доведення до особового складу Управління положення законодавства України щодо відповідальності за неподання або несвоєчасне подання декларації, подання завідомо недостовірних відомостей у декларації та інше. Резолюцією начальника Управління було визначено виконавцем ОСОБА_1 Згідно з рапортом начальника сектору документального забезпечення ОСОБА_1 був додатково повідомлений за телефоном про необхідність виконання документа в строк та передачу контрольної картки до сектору документального забезпечення. В поясненнях, наданих позивачем від 03.05.2015 року, зазначено, що ненадання документа про результати проведених перевірочних заходів пов'язано з тим, що з 01.05.2015 року по 04.05.2015 року були святковими та вихідними днями, а з 05.05.2015 року до 08.05.2015 року він хворів та знаходився на лікарняному, а відтак 05.05.2015 року не міг направити зазначений звіт до відділу "К" Адміністрації Держспецзв'язку. З метою запобігання порушення строків виконання даного документа він в телефонному режимі звернувся до заступник начальника відділу "К" Адміністрації Держспецзв'язку Стрельця В.В., повідомивши про неможливість у визначений термін направити звіт у зв'язку із хворобою та отримав від нього згоду на подовження строку виконання документу. З метою усунення негативних наслідків події до адресата було підготовлено та направлено документ від 12.05.2015 року №46/04-558. В поясненнях, наданих підполковником юстиції Держспецзв'язку ОСОБА_1 від 03.05.2015 року визначено, що 12 травня 2015 року позивач, прибувши на службу, був повідомлений про призначення службового розслідування, однак наказ про створення комісії для проведення службового розслідування прийнято тільки 13 травня 2015 року.

15.06.2015 року позивачем були подані заперечення на акт від 10.06.2015 року про результати службового розслідування (а.с.35-36).

Не погодившись з висновками акту службового розслідування, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання результатів службового розслідування недійсними.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з їх необґрунтованості, оскільки факт порушення позивачем службової дисципліни підтверджено під час розгляду справи, у свою чергу відповідачем при проведенні службового розслідування не було допущено порушень порядку його проведення.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову, з огляду на таке.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про Державну службу спеціального зв'язку та захисту інформації України» Державна служба спеціального зв'язку та захисту інформації України є державним органом, який призначений для забезпечення функціонування і розвитку державної системи урядового зв'язку, Національної системи конфіденційного зв'язку, формування та реалізації державної політики у сферах криптографічного та технічного захисту інформації, телекомунікацій, користування радіочастотним ресурсом України, поштового зв'язку спеціального призначення, урядового фельд'єгерського зв'язку, а також інших завдань відповідно до закону.

Державна служба спеціального зв'язку та захисту інформації України спрямовує свою діяльність на забезпечення національної безпеки України від зовнішніх і внутрішніх загроз та є складовою сектору безпеки і оборони України.

Державна служба спеціального зв'язку та захисту інформації України діє за принципом єдиноначальності (ч.2 ст.4 Закону України «Про Державну службу спеціального зв'язку та захисту інформації України»).

Згідно з ч.1 ст.5 Закону України «Про Державну службу спеціального зв'язку та захисту інформації України» Державна служба спеціального зв'язку та захисту інформації України має таку загальну структуру: центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізацію державної політики у сферах організації спеціального зв'язку, захисту інформації, телекомунікацій та користування радіочастотним ресурсом України; територіальні органи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізацію державної політики у сферах організації спеціального зв'язку, захисту інформації, телекомунікацій та користування радіочастотним ресурсом України; територіальні підрозділи; Головне управління та підрозділи урядового фельд'єгерського зв'язку; навчальні, охорони здоров'я, санаторно-курортні та інші заклади, науково-дослідні, науково-виробничі та інші установи і організації.

Відповідно до ч.1 ст.8 Закону України «Про Державну службу спеціального зв'язку та захисту інформації України» з метою виконання покладених на центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізацію державної політики у сферах організації спеціального зв'язку, захисту інформації, телекомунікацій та користування радіочастотним ресурсом України, завдань за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізацію державної політики у сферах організації спеціального зв'язку, захисту інформації, телекомунікацій та користування радіочастотним ресурсом України, можуть утворюватися територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, містах обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення та як міжрегіональні (повноваження яких поширюються на декілька адміністративно-територіальних одиниць) територіальні органи.

Частиною 1 статті 11 Закону України «Про Державну службу спеціального зв'язку та захисту інформації України» встановлено, що до особового складу Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України належать військовослужбовці, державні службовці та інші працівники.

Трудові відносини державних службовців та інших працівників Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України регулюються законодавством про працю і державну службу (ч.6 ст.11 Закону України «Про Державну службу спеціального зв'язку та захисту інформації України»).

Порядок проходження служби в Держспецзв'язку особами рядового і начальницького складу регламентовано Положення про проходження служби в Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації особами рядового і начальницького складу, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2006 року № 1828 затверджено (далі по тексту - Положення).

Так п. 9 Положення визначено, що у Держспецзв'язку встановлюються зокрема служба за контрактом осіб рядового і начальницького складу.

Особи рядового і начальницького складу користуються правами і виконують службові обов'язки відповідно до законодавства та цього Положення (п.15 Положення).

Пунктом 16 Положення визначено, що одним з основних принципів діяльності Держспецзв'язку є принцип єдиноначальності та централізації управління, який полягає в: наділенні начальника повним обсягом розпорядчої влади стосовно підлеглих і покладенні на нього персональної відповідальності за організацію службової діяльності очолюваного підрозділу; наданні начальникові права одноособово приймати рішення, віддавати накази чи розпорядження (далі - накази); забезпеченні виконання прийнятих рішень і відданих наказів, виходячи із всебічної оцінки умов і обставин та керуючись вимогами законодавства.

Відповідно до п. 17 Положення за своїм службовим становищем особи рядового і начальницького складу можуть бути начальниками або підлеглими стосовно інших осіб.

Начальники, яким особи рядового і начальницького складу підпорядковані за службовим становищем, у тому числі тимчасово, є прямими начальниками для таких осіб. У разі тимчасового виконання обов'язків, якщо про це оголошено наказом, начальник користується дисциплінарною владою, передбаченою посадою, яку він займає тимчасово. Найближчий за ієрархією до підлеглого прямий начальник є його безпосереднім начальником.

Начальник має право віддавати підлеглому усні або письмові накази, які є обов'язковими для виконання, і зобов'язаний перевіряти їх виконання.

Підлеглий зобов'язаний неухильно виконувати накази начальника, крім випадків віддання явно злочинного наказу, і ставитися до начальника з повагою.

Пунктом 22 Положення передбачено, що для забезпечення виконання покладених на очолюваний підрозділ завдань чи провадження на належному рівні його діяльності начальник віддає підлеглим накази, які є обов'язковими для виконання. Наказом визначаються мета і предмет завдання, строк його виконання та відповідальна особа, яка повинна виконати завдання.

Підлеглий виконує накази начальників відповідно до Дисциплінарного статуту Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації (п.23 Положення).

Крім того, пунктом 33 Положення передбачено, що особи рядового і начальницького складу зобов'язані, зокрема, добросовісно і в повному обсязі виконувати покладені згідно із займаною посадою службові обов'язки; бути ініціативними і дисциплінованими, неухильно виконувати накази начальників; звертатись із службових питань до свого безпосереднього начальника і з його дозволу - до наступного за ієрархією старшого начальника, з особистих питань - до свого безпосереднього начальника, а у разі його нездатності їх вирішити - до наступного за ієрархією старшого начальника; повідомляти безпосереднього начальника про місце свого перебування під час відпустки та у разі виїзду за межі населених пунктів, у яких вони проживають.

Виходячи зі змісту п.42 Положення позивач є особою начальницького складу, має спеціальне звання старшого начальницького складу - підполковник юстиції Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України.

Отже, в силу приписів п.15-17 Положення, перший відповідач має право віддавати накази, а позивач повинен неухильно їх виконувати. Даний факт також безпосередньо закріплений пунктом 1 посадової інструкції позивача.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що передумовою для призначення службового розслідування слугувала та обставина, що ОСОБА_1, будучи призначеним виконавцем за контрольним документом Адміністрації Державної служби спеціального зв'язку № 74 від 26.02.2015 р. (вихідний № 21-137 від 24.02.2015 р.) «Про забезпечення виконання вимог антикорупційного законодавства», при відбутті на лікарняний не передав вказаний документ №74 іншому виконавцю, у зв'язку з чим було порушено строки виконання документа.

Позивачем не спростовано тієї обставини, що зазначений документ не був ним вчасно виконаний та не був переданий іншому виконавцю.

При цьому пунктом 4.6.9 Інструкції з організації діловодства в Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, затвердженої наказом Адміністрації Держспецзв'язку від 29.12.2012 року № 100, визначено, що співробітник, відповідальний за виконання документу, при вибутті, зокрема на лікарняний, зобов'язаний доповісти про невиконання та передати документ своєму безпосередньому керівнику та за його письмовим рішенням передати документ через службу діловодства для виконання іншому виконавцю, зазначеному у відповідній резолюції керівника.

Дане порушення, в свою чергу, призвело до порушення ним Інструкції про порядок організації здійснення контролю за виконанням документів в Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, затвердженої наказом Адміністрації Держспецзв'язку від 06.01.2007 р. № 1/дск в частині строків виконання документа.

Колегія суддів, не заперечуючи доводів позивача про те, що раптове погіршення здоров'я неможливо передбачити, зауважує, що для виконання вищезазначеного документу було встановлено досить значний термін - з 26.02.2015 року до 05.05.2015 року.

При цьому, позивач, будучи заздалегідь обізнаним про те, що з 01.05.2015 року по 04.05.2015 року є святковими та вихідними днями, мав можливість виконати документ завчасно - до 01.05.2015 року.

Тим більше, що як зазначає відповідач та не заперечується позивачем по справі. певні заходи щодо виконання документу було проведено ще на початку квітня 2015 року, а доповісти про них керівництву необхідно було до 05.05.2015 року.

Крім того, зі змісту довідки №10 про тимчасову непрацездатність особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, військовослужбовця внутрішніх військ МВС, наданої позивачем як підтвердження його відсутності в період з 05.05.2015 року по 08.05.2015 року вбачається, що вона видана у Миргородській центральній районній лікарні.

Про своє пересування у м. Миргород, а також про виїзд за межі населеного пункту, у якому він проживає підполковник юстиції Держспецзв'язку ОСОБА_1 не повідомляв.

Колегія суддів відхиляє посилання позивача на відсутність у нього обов'язку повідомляти свого безпосереднього керівника про виїзд за межі населеного пункту, в якому він проживає, оскільки такий обов'язок встановлено пунктом 33 Положення № 1828.

Крім того, згідно з п.24 Положення № 1828 особи рядового і начальницького складу самостійно відрекомендовуються своєму безпосередньому начальникові у разі: призначення на посаду та звільнення з посади; присвоєння спеціального звання; вручення нагороди; відбуття у відрядження, відпустку або на лікування чи повернення з них.

Однак, позивачем не було повідомлено свого безпосереднього керівника ані про виїзд за межі м. Харкова на вихідні та святкові дні, ані про відбуття на лікування.

Також, які вірно відмічено судом першої інстанції, Миргородська центральна районна лікарня не є лікувальним закладом, з яким встановлено договірні відносини щодо обслуговування співробітників Держспецзв'язку.

Разом з тим, відповідно до п.3.1 Інструкції про порядок медичного забезпечення в Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, затвердженої наказом Адімінстрації Держспецзв'язку від 01.04.2014 р. № 156, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 14.04.2014 р. № 416/25193, медична допомога особам, визначеним у пункті 1.5 розділу I цієї Інструкції, надається медичними працівниками в закладах охорони здоров'я Держспецзв'язку відповідно до державних стандартів у сфері охорони здоров'я в порядку, передбаченому законодавством України.

Медичну допомогу в державних або комунальних закладах охорони здоров'я отримують особи рядового чи начальницького складу Держспецзв'язку в разі: відсутності за місцем проходження служби або за місцем проживання (перебування) осіб рядового чи начальницького складу Держспецзв'язку закладів охорони здоров'я Держспецзв'язку та інших закладів охорони здоров'я; перебування в невідкладному стані (при нещасних випадках, гострих захворюваннях тощо) (п.3.4 вищевказаної Інструкції про порядок медичного забезпечення).

Таким чином, позивач не був позбавлений можливості звернутися за отриманням кваліфікованої медичної допомоги до медичного закладу Держспецзв'язку, однак, ним цього зроблено не було.

З даного приводу із ОСОБА_1 було проведено бесіду, і ході якої позивач відмовився надавати будь які пояснення як стосовно факту лікування та отримання довідки №10 так і стосовно перебування в м. Миргород, про те заявив, що про перебування на лікарняному повідомляв оперативному черговому, що не передбачається жодним керівним документом, та не стосується функціональних обов'язків оперативного чергового.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів зазначає, що позивач повинен був документ вчасно, у разі неможливості - передати іншому виконавцю, та попередити про це свого безпосереднього керівника.

Та обставина, що позивач 05.05.2015 року попередив по телефону начальника сектору документального забезпечення Гаврилкіну О.М. про неможливість виконання вказаного документа у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю, не знімає з позивача відповідальності за невчасне виконання документа та за неповідомлення про вказані обставини безпосереднього керівника.

При цьому, повідомлення від позивача надійшло 05.05.2015 року, що унеможливило вчасну передачу контрольного документа іншому виконавцю.

Отже, комісія по проведенню службового розслідування обґрунтовано дійшла висновку про невиконання вимог вхідного документу № 74 від 26.02.2015 р. внаслідок недбалого ставлення до виконання службових обов'язків підполковником юстиції ОСОБА_1

У відповідності до п.28 Положення за порушення службової дисципліни на осіб рядового і начальницького складу можуть накладатися дисциплінарні стягнення у порядку, передбаченому Дисциплінарним статутом Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації.

Колегія суддів зазначає, що підстави для проведення службового розслідування, права й обов'язки посадових осіб Держспецзв'язку під час його проведення, порядок призначення і процедуру проведення службового розслідування стосовно осіб рядового і начальницького складу Держспецзв'язку, оформлення його результатів та прийняття за ним рішення встановлено Інструкцією про порядок проведення службового розслідування Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, затвердженої Наказом Адміністрації Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України від 28.04.2009 року № 90, зареєстрованою в Мінюсті 25 травня 2009 р. за N 456/16472 (далі по тексту - Інструкція № 90).

Пунктом 2.2 Інструкції № 90 встановлено, що підставою для призначення службового розслідування може бути інформація, викладена у рапортах, заявах, скаргах осіб рядового і начальницького складу, державних службовців та працівників Держспецзв'язку, матеріалах перевірок (інформація, одержана за результатами заходів контролю), письмових зверненнях громадян України, повідомленнях правоохоронних органів, органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій та їхніх посадових осіб, об'єднань громадян, а також опубліковані засобами масової інформації інформативні дані про події, що потребують з'ясування обставин, за яких вони сталися.

Службове розслідування призначається наказами Адміністрації Держспецзв'язку та в межах визначених повноважень - наказами начальників регіональних органів, територіальних підрозділів, закладів та установ Держспецзв'язку.

Службове розслідування може бути доручено посадовій особі або членам комісії, один з яких призначається її головою (п.3.2 Інструкції № 90).

У відповідності до п.5.1 Інструкції № 90 метою проведення службового розслідування є встановлення: 1) обставин (часу, місця) і наслідків правопорушення (події), за фактом якого (якої) призначено службове розслідування; 2) осіб, винних у правопорушенні, та осіб, дії чи бездіяльність яких сприяли негативним наслідкам або створювали загрозу для їх спричинення; 3) наявності причинного зв'язку між неправомірним діянням (бездіяльністю) особи (осіб), з приводу якої (яких) було призначено службове розслідування, та його наслідками; 4) причин правопорушення (події) та умов, що йому (їй) сприяли; 5) вимог чинного законодавства, які було порушено; 6) ступеня провини кожної з осіб, причетних до правопорушення (події), та мотиви протиправної поведінки особи рядового чи начальницького складу Держспецзв'язку, її ставлення до скоєного.

Згідно з п. 4.1. Інструкції № 90 службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення. За потреби термін проведення службового розслідування може бути продовжено посадовою особою, яка призначила службове розслідування, або старшим прямим начальником, але не більше ніж на один місяць.

Початком службового розслідування є дата підписання наказу про його призначення, якщо інше не визначено наказом (п.4.2 Інструкції № 90).

Завершенням службового розслідування є дата затвердження посадовою особою, яка його призначила, акта за результатами службового розслідування (п.4.3 Інструкції № 90).

У наказі про проведення службового розслідування зазначаються підстави для призначення, мета і терміни його проведення, особа рядового чи начальницького складу Держспецзв'язку (якщо вона встановлена), стосовно якої воно буде проводитися, дані про правопорушення (подію), за фактом якого (якої) призначено службове розслідування, а також посадова особа (члени комісії), якій (яким) доручено його проведення (п.3.5 Інструкції № 90).

Пунктом 5.3. Інструкції № 90 посадовій особі (членам комісії), якій (яким) доручено проведення службового розслідування, надається право: 1) запрошувати особу рядового чи начальницького складу Держспецзв'язку, стосовно якої проводиться службове розслідування, а також інших посадових осіб Держспецзв'язку, які обізнані або причетні до фактів чи дій (бездіяльності), що стали підставами для призначення службового розслідування, для одержання від них усних або письмових пояснень, інших документальних матеріалів, що стосуються правопорушення (події), за фактами якого (якої) проводиться службове розслідування; 2) залучати (за потреби і за їх згодою) інших фахівців, які не є посадовими особами Держспецзв'язку, але володіють науковими, технічними та іншими спеціальними знаннями, для надання ними консультацій, а також письмових висновків з питань, що виникають під час проведення службового розслідування; 3) ознайомлюватися й вивчати в установленому порядку відповідні документи, що стосуються правопорушення (події), за фактами якого (якої) проводиться службове розслідування, а за потреби - знімати встановленим порядком з них копії й долучати до матеріалів службового розслідування; 4) звертатися з клопотанням до посадової особи, яка призначила службове розслідування, про необхідність отримання від інших органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, юридичних і фізичних осіб матеріалів стосовно правопорушення (події), за фактами якого (якої) проводиться службове розслідування.

У свою чергу, особа рядового чи начальницького складу Держспецзв'язку, стосовно якої проводиться службове розслідування, має право: 1) знати підстави призначення службового розслідування, яке проводиться щодо неї; 2) брати участь у службовому розслідуванні, у тому числі надавати усні чи письмові пояснення, документи, робити заяви, вимагати додаткового вивчення пояснень осіб, які обізнані або причетні до правопорушення (події), за фактами якого (якої) проводиться службове розслідування, а також в опитуванні інших осіб, яким відомі обставини, що вивчаються під час службового розслідування; 3) звертатися з клопотанням про витребування й долучення до матеріалів розслідування нових документів, видань, інших матеріальних носіїв інформації; 4) висловлювати письмові зауваження щодо проведення службового розслідування, дій або бездіяльності посадових осіб, які його проводять; 5) не надавати будь-яких пояснень щодо себе, членів сім'ї чи близьких родичів, коло яких визначено законодавством; 6) ознайомлюватися зі змістом матеріалів службового розслідування; 7) оскаржувати рішення, прийняте за результатами службового розслідування, у строки і в порядку, що визначені чинним законодавством (п.5.5 Інструкції № 90).

Матеріалами справи підтверджено, що підставою для призначення службового розслідування відносно ОСОБА_1 слугував рапорт начальника сектору документального забезпечення Управління Держспецзв'язку в Харківській області Гаврилкіної О.М. від 05.05.2015 року, яким остання доповіла начальнику Управління Афанасьєву М.К. про порушення ОСОБА_1 вимог Інструкції про порядок організації здійснення контролю за виконанням документів у Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, затвердженої наказом Адміністрації Держспецзв'язку від 06.01.2007 року № 1/ДСК з організації діловодства в Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, затвердженою наказом Адміністрації Держспецзв'язку від 29.12.2012 року № 100, щодо строків виконання документів.

Так, у рапорті зазначено, що резолюцією начальника Управління головним виконавцем вхідного документа № 74 від 26.02.2015 року (№ 21-137 від 24.02.2015 р.) призначений головний спеціаліст-юрисконсульт Управління підполковник юстиції ОСОБА_1, який отримав документ 26.02.2015 року по журналу реєстрації вхідних документів та 13.03.2015 р. отримав контрольну картку за № 10 зі строком виконання 05.05.2015 р. по журналу реєстрації та видачі контрольних карток. На час подання рапорту документ та контрольна картка знаходяться у підполковника юстиції ОСОБА_1, який перебуває на лікарняному. ОСОБА_1 був додатково повідомлений по телефону про необхідність виконання документа в строк та передачу контрольної картки до сектору документального забезпечення Управління (а.с.31).

Наказом начальника Управління Держспецзв'язку в Харківській області № 16 від 13.05.2015 р. було створено комісію для проведення службового розслідування у складі голови комісії ОСОБА_5 та членів комісії ОСОБА_6, ОСОБА_8. та ОСОБА_7, з метою з'ясування обставин та осіб, винних у порушенні строків виконання вхідного документу № 74 від 26.02.2015 року (а.с.19).

Колегія суддів відмічає, що зазначений наказ містить усі обов'язкові реквізити, передбачені пунктом 3.5 Інструкції № 90.

10.06.2015 року комісією було складено акт про результати службового розслідування, який було затверджено начальником Управління Афанасьєвим М.К. 15.06.2015 року (перший робочий день після спливу одного місяця з дня призначення службового розслідування).

Згідно з висновком акту, комісія вважає, що невиконанням вимог вхідного документу № 74 від 26.02.2015 року (№ 21-137 від 24.02.2015 р.) стало недбале ставлення до виконання своїх службових обов'язків підполковником юстиції Держспецзв'язку ОСОБА_1, та запропоновано притягнути підполковника юстиції ОСОБА_1 до відповідальності та вказати йому на низький рівень виконавчої дисципліни (а.с.30).

В ході службового розслідування було відібрано письмові пояснення від ОСОБА_1, у яких позивач зазначив, що з 01.05.2015 року по 04.05.2015 року були святковими та вихідними днями, а з 05.05.2015 р. по 08.05.2015 р. позивач хворів та знаходився на лікарняному, направлення звіту до відділу «К» Адміністрації Держспецзв'язку в установлений строк - 05.05.2015 року - виявилось неможливим (а.с.32).

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів зазначає, що другим відповідачем не було допущено порушень порядку призначення та проведення службового розслідування, визначеного Інструкцією № 90.

За приписами п.7.1 Інструкції № 90 за результатами службового розслідування складається акт, у якому зазначаються: 1) посада, прізвище, ім'я та по батькові, рік народження, термін служби в Держспецзв'язку і строк перебування на посаді особи рядового чи начальницького складу Держспецзв'язку, стосовно якої проведено службове розслідування; 2) підстави призначення службового розслідування; 3) заходи, здійснені в процесі службового розслідування, й одержані при цьому результати, які підтверджують чи спростовують факт правопорушення (події), за яким (якою) призначено службове розслідування; 4) обставини, причини, умови та наслідки скоєного особою рядового чи начальницького складу Держспецзв'язку правопорушення, рівень заподіяної шкоди та негативного впливу на виконання покладених завдань; 5) вимоги чинного законодавства, які було порушено; 6) відомості про попередню поведінку особи рядового чи начальницького складу Держспецзв'язку та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації; 7) заперечення, заяви та клопотання особи рядового чи начальницького складу Держспецзв'язку, стосовно якої проводилося службове розслідування, мотиви їх відхилення чи підстави для задоволення; 8) висновок щодо наявності чи відсутності в діянні особи рядового чи начальницького складу Держспецзв'язку дисциплінарного правопорушення (за наявності - у чому воно полягало) з обов'язковим посиланням на отримані матеріали (документи); 9) пропозиції щодо притягнення особи рядового чи начальницького складу Держспецзв'язку, яка вчинила правопорушення, до відповідальності без зазначення конкретного виду дисциплінарного стягнення або зняття з неї безпідставних звинувачень чи підозр; 10) вжиті або запропоновані заходи для усунення негативних наслідків скоєного правопорушення (події) та умов, що до нього (неї) призвели.

Акт про результати службового розслідування підписує посадова особа (члени комісії), яка (які) його проводила(и) (п.7.2 Інструкції № 90).

Перед поданням акта про результати службового розслідування разом з матеріалами службового розслідування на розгляд та затвердження посадова особа (голова комісії), яка проводила службове розслідування, ознайомлює особу рядового чи начальницького складу Держспецзв'язку, стосовно якої воно проводилося, під підпис (п.7.4 Інструкції).

Зі змісту вищенаведених норм Інструкції № 90 випливає, що фактично в акті службового розслідування викладаються обставини, встановлені комісією в процесі службового розслідування, та висновки комісії з приводу причин, умов та наслідків скоєного правопорушення, а також заходи, які, на думку комісії, необхідно вжити до особи, яку визнано винною у вчиненні порушення.

Колегія суддів зазначає, що саме по собі встановлення другим відповідачем під час проведення перевірки фактів порушення ОСОБА_1 вимог Інструкції з організації діловодства в Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, затвердженою наказом Адміністрації Держспецзв'язку від 29.12.2012 року № 100 (далі по тексту - Інструкції з діловодства), щодо строків виконання документів, не може безпосередньо заподіяти майнову чи іншу шкоду особі, не призводить до настання невідворотних негативних наслідків. Проведення службового розслідування є лише процедурою встановлення обставин, які необхідні для контролю за дотриманням вимог виконавчої дисципліни. Матеріали службового розслідування, а також висновки комісії зі службового розслідування, як і думка юридичної служби з цього приводу, враховуються начальником, який затверджує результати службового розслідування, однак не є обов'язковими для впровадження.

Законний інтерес позивача як особи начальницького складу Управління Держспецзв'язку в Харківській області під час проведення комісією службового розслідування за фактом порушення вимог Інструкції з діловодства, захищений наділенням його правом подавати пояснення під час розслідування, а після складення акту - подати письмові заперечення на акт службового розслідування.

Колегія суддів зазначає, що акт службового розслідування не містить владних управлінських приписів щодо позивача, а лише містить інформацію про виявлені під час розслідування порушення.

Беручи до уваги зазначене, колегія суддів вважає за необхідне вказати, що проведення службового розслідування, складення акту розслідування та викладення в акті розслідування певних висновків стосовно виявлених порушень та осіб, винних у вчиненні цих порушень, враховуючи наявність передбаченої законом підстави - рапорту начальника сектору документального забезпечення Гаврилкіної О.М., є обов'язком посадових осіб Управління Держспецзв'язку. Вказані дії вчиняються в рамках реалізації начальником Управління покладених на нього завдань щодо підтримання виконавчої дисципліни в очолюваній ним установі та узгоджуються з приписами Положення № 1828.

За змістом Положення № 1828 та Інструкції № 90, за результатами службового розслідування до особи, винної у вчиненні порушень, з приводу яких проводилось розслідування, визначається вид дисциплінарного стягнення, який належить застосувати до порушника, про що готується відповідний наказ (п.п.8.4-8.6 Положення № 1828).

Отже, належним способом захисту прав та законних інтересів особи, відносно якої проведено службове розслідування, у випадку їх порушення, є оскарження заходів вжитих заходів дисциплінарного стягнення, а не визнання недійсними результатів службового розслідування.

Відповідно до статті 17 КАС компетенція адміністративних судів поширюється, зокрема, на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень.

Із наведених вище положень ч.1 ст.2 КАС України вбачається, що суд захищає лише порушені, невизнані або оспорювані права, свободи та інтереси учасників адміністративних правовідносин.

Відповідно до частини першої статті 2, пунктів 6, 8 частини першої статті 3, частини першої статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України предметом захисту в адміністративному судочинстві є саме порушені рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень, їхніх посадових чи службових осіб права та інтереси юридичних осіб.

Отже, під час розгляду справи адміністративної юрисдикції, позивач повинен зазначити, які саме його права або законні інтереси порушено рішенням та діями суб'єкта владних повноважень, а суд - встановити, чи дійсно порушують дії суб'єкта владних повноважень права та інтереси позивача.

Судом апеляційної інстанції встановлено та не заперечується позивачем по справі, що за результатами проведеного службового розслідування не було вжито жодних заходів дисциплінарного стягнення (догани, звільнення, пониження у спеціальному званні, переміщення на нижчу посаду тощо) до позивача застосовано не було.

Відповідачі у спірних відносинах за результатами службового розслідування обмежились проведенням бесіди з позивачем по справі, про що складено відповідні аркуші бесіди від 15.06.2015 р. та 18.06.2015 р. (а.с.34, 38).

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ч.1 ст.11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Між тим, як встановлено частиною 1 статті 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

У свою чергу, у відповідності до ст.72 КАС України, підставами для звільнення від доказування певних обставин є лише встановлення цих обставин судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили; визнання судом цих обставин загальновідомими; визнання цих обставин сторонами, якщо проти цього не заперечують сторони і в суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання.

З огляду на наведене, колегія суддів, не спростовуючи наявності у відповідача як суб'єкта владних повноважень обов'язку доведення правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності, вказує на те, що позивач не звільнений від доказування обставин, які покладено ним в основу позовних вимог. В даному випадку такими обставинами є порушення його прав проведенням службового розслідування, висновки якого викладені в акті від 10.06.2015 року.

Між тим, позивачем не наведено, а судами першої та апеляційної інстанцій не встановлено обставин, в чому саме полягає порушення прав та інтересів ОСОБА_1 у зв'язку з проведенням комісією Управління Держспецзв'язку в Харківській області службового розслідування відносно нього.

Враховуючи викладене, доводи позивача про протиправність вищевказаного розслідування, необ'єктивність та однобічність його висновків не можуть вважатися обґрунтованими та не є підставою для задоволення позовних вимог.

З приводу посилань відповідача на допущення комісією порушення п.7.3 Інструкції № 90 при проведенні службового розслідування відносно ОСОБА_1, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до п.7.3 Інструкції № 90 перед поданням акта про результати службового розслідування разом із матеріалами службового розслідування на розгляд і затвердження посадовій особі, яка призначила службове розслідування, обов'язково акт погоджується з Юридичним управлінням Адміністрації Держспецзв'язку або посадовими особами Держспецзв'язку, які здійснюють правове забезпечення діяльності підрозділів (далі - юрисконсульт).

Погодження здійснюється шляхом зазначення найменування посади, спеціального звання, особистого підпису, ініціалів, прізвища і дати підписання цього акта нижче від підпису (підписів) посадової особи (членів комісії), яка (які) проводила розслідування.

Якщо юрисконсульт не погоджується з висновками або окремими частинами акта про результати службового розслідування, він підписує акт і робить такий напис: «Із запереченнями, що додаються» й надає свої письмові заперечення, які долучаються до матеріалів службового розслідування.

При цьому, колегія суддів відмічає, що пунктом 7.3 Інструкції № 90 не зобов'язано начальника регіонального Управління Держспецзв'язку, в даному випадку, Управління Держспецзв'язку в Харківскій області, звертатися за погодженням акту службового розслідування, проведеного відносно співробітника цього Управління, до юридичної служби вищестоящого органу Держспецзв'язку.

Вказана норма передбачає погодження акту службового розслідування юридичною службою тієї установи, у якій це розслідування проводилося.

Крім того, згідно з Положенням про Управління Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України в Харківській області, затвердженого наказом Адміінстрації Д6ержспецзв'язку від 21.12.2012 р. № 766, Управління Держспецзв'язку в Харківській області є бюджетною установою зі статусом юридичної особи (п.1.8 Положення), тому начальник Управління відповідає в повному обсязі за організацію службової діяльності Управління, додержання при цьому законності та правопорядку (п.3.5).

Отже, начальник Управління одноособово відповідає за додержання законності та правопорядку, а також виконання покладених на Управління завдань, і може залучати для цього тільки підлеглий йому особовий склад.

У зв'язку з тим, що штатним розписом Управління передбачено лише одну посаду юрисконсульта, у разі його постійної або тимчасової відсутності в Управлінні його обов'язки щодо правового забезпечення нікому не передоручаються та виконуються начальником Управління.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає необґрунтованими твердження позивача про обов'язковість погодження акту та матеріалів службового розслідування з Юридичним управлінням Департаменту Адміністрації Держспецзв'язку.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про визнання недійсними результатів службового розслідування, призначеного наказом начальника Управління Держспецзв'язку в Харківській області № 16 від 13.05.2015 року.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів підтверджує, що при прийнятті судового рішення у справі суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги з наведених підстав висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду -без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.41, 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 05.08.2015р. по справі № 820/6331/15 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Перцова Т.С.
Судді(підпис) (підпис) Жигилій С.П. Дюкарєва С.В.
Повний текст ухвали виготовлений та підписаний 29.09.2015 р.