Справа № 824/578/15-а
Суддя: Граб Л.С.
Дата ухвалення: 2015-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 824/578/15-а

Головуючий у 1-й інстанції: Григораш В. О.

Суддя-доповідач: Граб Л.С.

24 вересня 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Граб Л.С.

суддів: Боровицького О. А. Совгири Д. І. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Майданюк Я.Л.,

представника позивача: ОСОБА_2,

представника відповідача: Кривської О. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 23 червня 2015 року у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 до Державної податкової інспекції у Вижницькому районі Чернівецької області Головного управління Державної фіскальної служби у Чернівецькій області про скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В :

В квітні 2015 року ФОП ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ГУ ДВС у Чернівецькій області, в якому просив скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Вижницькому районі Чернівецької області Головного управління Міндоходів у Чернівецькій області від 12.02.2015 року №.

Постановою Чернівецького окружного адміністративного суду від 23 червня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги повністю, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом при ухваленні рішення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

В судовому засіданні представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив стосовно задоволення апеляційної скарги та просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, давши правову оцінку обставинам у справі, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 23 червня 2015 року - без змін, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 28.01.2015 року на підставі наказу начальника Головного управління ДФС у Чернівецькій області від 27.01.2015 року №6-фп, Державною податковою інспекцією у Вижницькому районі, проведено перевірку господарської одиниці - магазину-бару, що розташований за адресою АДРЕСА_1, суб'єкта господарської діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_1) за дотриманням порядку здійснення розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі на виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Актом перевірки від 28.01.2015 року, складеного за результатами перевірки, зафіксовано порушення позивачем пунктів 1, 2, 9 ст. 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" №265/95 (із змінами та доповненнями) та п. 2.6. Положення Про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 року №637 (із змінами та доповненнями).

На підставі акта перевірки від 28.01.2015 року за №0005/24/13/22/НОМЕР_1 заступником керівника ДПІ у Вижницькому районі ГУ Міндоходів у Чернівецькій області Додяком В.В. винесено податкове повідомлення-рішення форми "С" від 12.02.2015 року №, яким до позивача застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) у розмірі 5258,80 грн.

Не погоджуючись з вищевказаним податковим повідомленням-рішенням, позивач оскаржив його в судовому порядку.

Пунктом 75.1. ст. 75 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Вдповідно до п. 80.1. ПК України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Згідно п.п. 80.2.4. п. 80.2. ст. 80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки, зокрема, за неподання суб'єктом господарювання в установлений законом строк обов'язкової звітності про використання реєстраторів розрахункових операцій, розрахункових книжок та книг обліку розрахункових операцій, подання їх із нульовими показниками.

Однак, пунктом 3 Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" від 28.12.2014 року №71 (далі - Закон №71) встановлено, що у 2015 та 2016 роках перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб - підприємців з обсягом доходу до 20 мільйонів гривень за попередній календарний рік контролюючими органами здійснюються виключно з дозволу Кабінету Міністрів України, за заявкою суб'єкта господарювання щодо його перевірки, згідно з рішенням суду або вимогами Кримінального процесуального кодексу України.

Обмеження права фіскальних органів на проведення з 01.01.2015 року перевірок не поширюється на: 1) перевірки суб'єктів господарювання, що ввозять на митну територію України та/або виробляють та/або реалізують підакцизні товари; 2) на перевірки дотримання норм законодавства з питань наявності ліцензій; 3) перевірки повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб, єдиного соціального внеску, відшкодування податку на додану вартість.

Таким чином, за наявності вищезазначених підстав та при дотриманні вимог пункту 80.2 статті 80 ПК України контролюючі органи можуть проводити фактичні перевірки суб'єктів господарювання - юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців з річним обсягом доходів до 20 млн. гривень.

Пунктом 80.5. статті 80 ПК України встановлено, що допуск посадових осіб контролюючих органі до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу.

Відповідно до п. 81.1. статті 80 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, направлення на проведення такої перевірки, копії наказу про проведення перевірки та службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред'явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред'явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

З аналізу вказаної норми слідує, що платник податків, який вважає порушеним порядок та підстави призначення податкової перевірки щодо нього, має право захищати свої права шляхом недопущення посадових осіб контролюючого органу до проведення такої перевірки. Якщо ж допуск до проведення перевірки відбувся, в подальшому предметом розгляду в суді має бути лише суть виявлених порушень податкового та іншого законодавства, дотримання якого контролюється контролюючими органами.

Дана позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 24 грудня 2010 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Foods and Goods L.T.D." до Державної податкової інспекції у Калінінському районі м. Донецька, третя особа - Державна податкова адміністрація в Донецькій області, про скасування рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до наказу начальника Головного управління ДФС у Чернівецькій області "Про проведення фактичної перевірки" від 27.01.2015 року №6-фп перевірка позивача проводилась на підставі п.п. 80.2.4 п. 80. 2 ст. 80 ПК України "неподання суб'єктом господарювання в установлений законом строк обов'язкової звітності про використання реєстраторів розрахункових операцій, розрахункових книжок та книг обліку розрахункових операцій, подання їх із нульовими показниками".

З матеріалів справи також встановлено, що на момент виникнення спірних правовідносин, ОСОБА_4 здійснював роздрібну торгівлю підакцизними товарами, зокрема, алкогольними напоями та тютюновими виробами з застосуванням реєстратора розрахункових операцій, а тому обмеження встановлені Законом №71 щодо права податкового органу на проведення з 01.01.2015 року перевірок в даному випадку не поширюються та у даному випадку перевірку призначено правомірно.

Фактична перевірка позивача проведена посадовими (службовими) особами податкового органу на підставі наказу начальника Головного управління ДФС у Чернівецькій області "Про проведення фактичної перевірки" від 27.01.2015 року №6-фп та направлень на перевірку № 8 та №9 від 27.01.2015 року.

З матеріалів справи встановлено, що направлення на проведення перевірки №8 та №9 від 27.01.2015 року пред'явлено позивачу 28.01.2015 року о 14 год. 26 хв. та у той же час вручено копію наказу "Про проведення перевірки" 27.01.2015 року №6-фп, що підтверджується підписом позивача, а тому посилання позивача щодо непред'явлення йому направлення на перевірку № 8 та № 9 від 27.01.2015 є безпідставними.

З огляду на те, що позивач допустив посадових (службових) осіб податкового органу до проведення перевірки, не використавши своє право у разі незгоди не допускати посадових (службових) осіб до проведення перевірки, колегія суддів вважає, що підстави для визнання протиправними дій відповідача з проведення такої перевірки відсутні.

Пунктом 86.1. статті 86 ПК України встановлено, що результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Акт (довідка), складений за результатами перевірки та підписаний посадовими особами, які проводили перевірку, у строки визначені цим Кодексом, надається платнику податків або його законному представнику, який зобов'язаний його підписати.

У разі незгоди платника податків з висновками акта такий платник зобов'язаний підписати такий акт перевірки із зауваженнями, які він має право надати разом з підписаним примірником акта або окремо у строки, передбачені цим Кодексом.

Відповідно до п. 86.5. ст. 86 ПК України акт (довідку) про результати фактичних перевірок, визначених статтею 80 цього Кодексу, складається у двох примірниках, підписується посадовими особами контролюючих органів, які проводили перевірку, реєструється не пізніше наступного робочого дня після закінчення перевірки. Акт (довідка) про результати зазначених перевірок підписується особою, яка здійснювала розрахункові операції, платником податків та його законними представниками (у разі наявності).

Підписання акта (довідки) таких перевірок особою, яка здійснювала розрахункові операції, платником податків та/або його законними представниками та посадовими особами контролюючого органу, які проводили перевірку, здійснюється за місцем проведення перевірки або у приміщенні контролюючого органу.

За приписами пункту 86.7. статті 86 ПК України у разі незгоди платника податків або його законних представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки, вони мають право подати свої заперечення до контролюючого органу за основним місцем обліку такого платника податків протягом п'яти робочих днів з дня отримання акта (довідки). Такі заперечення розглядаються контролюючим органом протягом п'яти робочих днів, що настають за днем їх отримання (днем завершення перевірки, проведеної у зв'язку з необхідністю з'ясування обставин, що не були досліджені під час перевірки та зазначені у зауваженнях), та платнику податків надсилається відповідь у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень. Платник податку (його уповноважена особа та/або представник) має право брати участь у розгляді заперечень, про що такий платник податку зазначає у запереченнях.

У разі якщо платник податку виявив бажання взяти участь у розгляді його заперечень до акта перевірки, контролюючий орган зобов'язаний повідомити такого платника податків про місце і час проведення такого розгляду. Таке повідомлення надсилається платнику податків не пізніше наступного робочого дня з дня отримання від нього заперечень, але не пізніше ніж за два робочих дні до дня їх розгляду.

Участь керівника відповідного контролюючого органу (або уповноваженого ним представника) у розгляді заперечень платника податків до акта перевірки є обов'язковою. Такі заперечення є невід'ємною частиною акта (довідки) перевірки.

Рішення про визначення грошових зобов'язань приймається керівником контролюючого органу (або його заступником) з урахуванням результатів розгляду заперечень платника податків (у разі їх наявності). Платник податків або його законний представник може бути присутнім під час прийняття такого рішення.

Відповідно до п. 86.7. ст. 86 ПК України у разі незгоди платника податків або його законних представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки, він має право подати свої заперечення до контролюючого органу за основним місцем обліку такого платника податків протягом п'яти робочих днів з дня отримання акта перевірки та має право має право брати участь у розгляді цих заперечень, про що такий платник податку зазначає у запереченнях до акту (довідці) перевірки. У такому випадку контролюючий орган зобов'язаний повідомити такого платника податків про місце і час проведення розгляду його заперечень.

Як слідує з матеріалів справи, за наслідками перевірки та у зв'язку з виявленими порушеннями ОСОБА_4 податкового законодавства, посадовими (службовими) особами податкового органу 28.01.2015 року складено акт перевірки, який був підписаний позивачем, посадовими (службовими) особами контролюючого органу за місцем проведення перевірки 28.01.2015 року та зареєстрований 29.01.2015 року за реєстраційним номером 0005/24/13/22/НОМЕР_1, тобто не пізніше наступного робочого дня після закінчення перевірки, що відповідає приписам п. 86.5 ст. 86 ПК України, а тому колегія суддів вважає, що порушень реєстрації вказаного акту перевірки, на які посилався позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги, не знайшли свого підтвердження.

Крім того, з акту перевірки вбачається, що один примірник акта перевірки отримано безпосередньо ФОП ОСОБА_4 та має місце відмітка про його ознайомлення з вказаним актом, що підтверджується відповідним записом; зауваження до акту перевірки відсутні.

В свою чергу, як вірно встановлено судом першої інстанції, позивач протягом п'яти робочих днів з дня отримання акта не подавав до контролюючого органу будь-яких заперечень щодо висновків перевірки чи фактів і даних, викладених в акті перевірки, а тому, за відсутності таких заперечень, у податкового органу відсутні підстави повідомляти позивача про місце і час проведення розгляду його заперечень.

Пунктом . 86.8 ст. 86 ПК України визначено, що податкове повідомлення-рішення приймається керівником контролюючого органу (його заступником) протягом десяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків акта перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень (за результатами фактичної перевірки - з дня реєстрації (надходження) акта такої перевірки до контролюючого органу за основним місцем обліку платника податків), а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки - протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків.

Відповідно до положень п. 58.1. ст. 58 ПК України податкове повідомлення-рішення містить підставу для такого нарахування (зменшення) податкового зобов'язання та/або зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість; посилання на норму цього Кодексу та/або іншого закону, контроль за виконанням якого покладено на контролюючі органи, відповідно до якої був зроблений розрахунок або перерахунок грошових зобов'язань платника податків; суму грошового зобов'язання, що повинен сплатити платник податку; суму зменшеного (збільшеного) бюджетного відшкодування та/або зменшення від'ємного значення результатів господарської діяльності або від'ємного значення суми податку на додану вартість; граничні строки сплати грошового зобов'язання та/або строки виправлення платником податків показників податкової звітності; попередження про наслідки несплати грошового зобов'язання або внесення виправлень до показників податкової звітності в установлений строк; граничні строки, передбачені цим Кодексом для оскарження податкового повідомлення-рішення.

До податкового повідомлення-рішення додається розрахунок податкового зобов'язання та штрафних (фінансових) санкцій. Форма та порядок надіслання податкового повідомлення-рішення і розрахунку грошового зобов'язання визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

За результатами перевірки господарської діяльності позивача, представниками податкового органу складено акт перевірки від 28.01.2015 року, що зареєстрований 29.01.2015 року за №0005/24/13/22/НОМЕР_1, яким зафіксовано порушення позивачем пунктів 1, 2, 9 ст. 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" від 06.07.1995 року №265/95 (із змінами та доповненнями) (далі - Закон №265/95-ВР) та п. 2.6. Положення Про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 року №637 (із змінами та доповненнями), однак, як вбачається з матеріалів справи, жодних заперечень щодо таких висновків про встановлені порушення, як під перевірки так і під час розгляду даної справи у суді першої інстанції позивачем чи його представником не висловлено.

За приписами п. 11 Підрозділу 10 Розділу ХХ Податкового кодексу України штрафні (фінансові) санкції (штрафи) за наслідками перевірок, які здійснюються контролюючими органами, застосовуються у розмірах, передбачених законом, чинним на день прийняття рішень щодо застосування таких штрафних (фінансових) санкцій (з урахуванням норм пункту 7 цього підрозділу).

Згідно пунктів 1 та 4 статті 17 Закону №265/95-ВР за порушення вимог цього Закону до суб'єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням відповідних органів доходів і зборів застосовуються фінансові санкції у таких розмірах: п. 1) у разі встановлення протягом календарного року в ході перевірки факту: проведення розрахункових операцій з використанням реєстраторів розрахункових операцій або розрахункових книжок на неповну суму вартості проданих товарів (наданих послуг); непроведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи; невідповідності суми готівкових коштів на місці проведення розрахунків сумі коштів, зазначеній у денному звіті, а в разі використання розрахункової книжки - загальній сумі продажу за розрахунковими квитанціями, виданими з початку робочого дня; нероздрукування відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції, або проведення її без використання розрахункової книжки на окремому господарському об'єкті такого суб'єкта господарювання: вчинене вперше - 1 гривня; п. 4) двадцять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі невиконання щоденного друку фіскального звітного чеку або його не зберігання.

Абзацом 3 статті Указу Президента України "Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки" від 12.06.1995 року №436/95 (далі - Указ Президента України №436/95) установлено, що у разі порушення юридичними особами всіх форм власності, фізичними особами - громадянами України, іноземними громадянами та особами без громадянства, які є суб'єктами підприємницької діяльності, а також постійними представництвами нерезидентів, через які повністю або частково здійснюється підприємницька діяльність, норм з регулювання обігу готівки у національній валюті, що встановлюються Національним банком України, до них застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу: за неоприбуткування (неповне та/або несвоєчасне) оприбуткування у касах готівки - у п'ятикратному розмірі неоприбуткованої суми.

На підставі акта перевірки №0005/24/13/22/НОМЕР_1 від 28.01.2015 року, який підписано позивачем без зауважень, заступником начальника ДПІ у Вижницькому районі ГУ Міндоходів у Чернівецької області Додяком В.В. 12.02.2015 року прийнято податкове повідомлення-рішення № про застосування до позивача штрафних санкцій в сумі 5258,50 грн.

Колегія суддів також зазначає, що на момент винесення оскаржуваного рішення Додяк В.В. був заступником начальника ДПІ у Вижницькому районі Чернівецької області, який у відповідності положень п. 86.8 ст. 86 ПК України мав право для його винесення.

Як свідчать матеріали справи, згідно податкового повідомлення-рішення від 12.02.2015 року № податковим органом до позивача застосовано штрафні санкції в розмірі 5258,50 грн, в тому числі: - відповідно до п. 1 ст. 17 Закону №265/95-ВР - 1,0 грн; відповідно до п. 4 ст. 17 Закону №265/95-ВР - 680,00 грн (340,00*2); відповідно до абз. 3 ст. 1 Указу Президента України №436/95 - 4577,50 грн (915,50 грн *5).

Враховуючи встановлені обставини у справі та відповідні їм правовідносини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що податкове повідомлення-рішення форми від 12.02.2015 року № НОМЕР_2 ДПІ у Вижницькому районі ГУ Міндоходів у Чернівецькій області, яким позивачу збільшено грошове зобов'язання за штрафними (фінансовими) санкціями на загальну суму 5258,50 грн., є обґрунтованим та правомірним, а тому відсутні підстави для визнання його протиправним і скасування.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що відповідачем надано суду достатньо належних доказів, які свідчать про безпідставність заявлених позовних вимог, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та застосування норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч.1 ст.200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Зважаючи на те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 23 червня 2015 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 29 вересня 2015 року.

Головуючий Граб Л.С.

Судді Боровицький О. А.

Совгира Д. І.