Справа № 820/7113/15
Суддя: Горшкова О.О.
Дата ухвалення: 2015-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

15 вересня 2015 р. № 820/7113/15

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді -- ОСОБА_1

при секретарі судового засідання - Сальниковій Г.А.,

за участю: позивача - ОСОБА_2, представник відповідача - ОСОБА_3, третя особа - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Богодухівської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Харківській області, третя особа - Міністерство юстиції України про визнання протиправним та скасуваня висновку, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_2 звернувся до суду із адміністративним позовом до Богодухівської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Харківській області, третя особа Міністерство юстиції України, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати висновок відповідача № 1215/10/20-04-1701-18 від 18.05.2015 року в частині визнання невідповідності вартості майна, вказаного ОСОБА_2, у декларації про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру за минулий рік, набутого ОСОБА_2 за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини першої ст. 2 Закону України "Про очищення влади", наявній у податковій інформації про доходи, отримані позивачем із законних джерел;

- зобов`язати відповідача вирішити питання про оформлення результатів перевірки у повній відповідності до вимог Закону України "Про очищення влади".

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що 18.05.2015 року Богодухівською об`єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Харківській області складено висновок № 1215/10/20-04-1701-18 про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 5 Закону України "Про очищення влади". Позивач не згоден з висновком податкового органу, вважає його протиправним та необґрунтованим, оскільки, ним виконано обов'язок щодо декларування майна, доходів та витрат відповідно до ст.12 Закону України "Про засади запобігання та протидії корупції" та зазначено все належне йому майно в декларації за 2014 рік. Також позивач вказує, що автомобіль марки Toyota Highlander 2011 року випуску був отриманий заявником із законних джерел, зокрема частина грошових коштів на оплату вказаного транспортного засобу були отримані дружииною ОСОБА_2 ОСОБА_5 згідно договору дарування грошей батьками від 30.06.2011 року, а решта необхідних грошових коштів була отримана позивачем за кредитним договором № 4589-005/11Р від 16.08.2011 року, договором застави № 4589-005/11 Р від 16.08.2011 року та договором поруки № 4589-005/11 Р від 16.08.2011 року.

Представник відповідача, заперечуючи проти задоволення позовних вимог зазначив, що за результатами проведеної перевірки з урахуванням письмових пояснень ОСОБА_2 та підтверджуючих документів встановлено, що вартість майна вказаного ОСОБА_2 у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за минулий рік, набутого ОСОБА_2 за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 Закону України «Про очищення влади», не відповідає наявній податковій інформації про доходи, отримані ОСОБА_2 із законних джерел.

Представник третьої особи, заперечуючи проти задоволення позовних вимог зазначив, що Богодухівсою ОДПІ при проведенні перевірки, передбаченої Законом України «про очищення влади» щодо ОСОБА_6 встановлені критерії, передбачені п.п.1, 2 ч. 5 ст. вищезазначеного закону, а відтак позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

У судовому зсіданні 15.09.2015 року учасники судового процесу підтримали свої правові позиції по справі.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на повному, всебічному і обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного.

Як було встановлено під час розгляду справи ОСОБА_2 працює на посаді прокурора Богодухівського району Харківської області.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач отримав від Богодухівської ОДПІ висновок № 1215/10/20-04-1701-18 про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 5 Закону України "Про очищення влади" від 18.05.2015 року.

У спірному висновку вказано, що за результатами проведеної перевірки з урахуванням письмових пояснень ОСОБА_2 та підтверджуючих документів встановлено, що вартість майна вказаного ОСОБА_2 у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за минулий рік, набутого ОСОБА_2 за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 Закону України «Про очищення влади», не відповідає наявній податковій інформації про доходи, отримані ОСОБА_2 із законних джерел.

Поряд із цим, вищезазначеним висновком також встановлено, що ОСОБА_2 за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про очищення влади», у декларації про майно, доходи і витрати і зобов`язання фінансового характеру за минулий рік вказано достовірні відомості щодо наявності майна (манових прав), набутого ОСОБА_2 за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частинах першої ст. 2 Закону України "Про очищення влади", які відповідають наявній податковій інформації про майно (майнові права) ОСОБА_2Г.(а.с. 13).

Перевіряючи дотримання відповідачем як суб'єктом владних повноважень вимог частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України при прийнятті спірного висновку, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 3, 4, 5 ст. 1 Закону України "Про очищення влади", протягом десяти років з дня набрання чинності цим Законом посади, щодо яких здійснюється очищення влади (люстрація), не можуть обіймати особи, зазначені у частинах першій, другій, четвертій та восьмій статті 3 цього Закону, а також особи, які не подали у строк, визначений цим Законом, заяви, передбачені частиною першою статті 4 цього Закону.

Особи, зазначені у частинах третій, п'ятій - сьомій статті 3 цього Закону, не можуть обіймати посади, щодо яких здійснюється очищення влади (люстрація), протягом п'яти років з дня набрання чинності відповідним рішенням суду.

Заборона, передбачена частиною третьою або четвертою цієї статті, може застосовуватися до особи лише один раз.

Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 2 Закону, заходи з очищення влади (люстрації) здійснюються щодо: посадових та службових осіб органів прокуратури України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України, Національного банку України.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону особи, які перебувають на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 цього Закону, подають керівнику або органу, зазначеному у частині статті 5 цього Закону, власноручно написану заяву, у якій повідомляють про те, що до них застосовуються заборони, визначені частинами 3 або 4 статті 1 цього Закону, або повідомляють про те, що до них не застосовуються відповідні заборони, та про згоду на проходження перевірки, згоду на оприлюднення відомостей щодо них відповідно до цього Закону (далі - заява).

Згідно із ч. 5 ст. 5 Закону перевірці підлягають: 1) достовірність вказаних у заяві відомостей щодо незастосування заборон, передбачених частинами 3 та 4 статті 1 цього Закону; 2) достовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав) та відповідність вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру, поданій особою за минулий рік за формою, що встановлена Законом України "Про засади запобігання і протидії корупції" (далі - декларація), набутого (набутих) за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 цього Закону, доходам, отриманим із законних джерел.

Частиною 8 ст. 3 Закону визначено, що заборона, передбачена частиною третьою статті 1 цього Закону, застосовується до осіб, перевірка стосовно яких встановила недостовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав), зазначених у поданих ними за попередній рік деклараціях про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру, складених за формою, що встановлена Законом України "Про засади запобігання і протидії корупції", та/або невідповідність вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) в їх деклараціях, набутого (набутих) за час перебування на посадах, визначених пунктами 1-10 частини першої статті 2 цього Закону, доходам, отриманим із законних джерел.

Порядок проведення перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону України "Про очищення влади" зазначених особами, перелік яких наведено у пунктах 1 - 11 частини першої статті 2 Закону України "Про очищення влади" (далі - Закон), у деклараціях про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за минулий рік (далі - декларація), за формою, встановленою Законом України "Про засади запобігання і протидії корупції" (далі - перевірка) затверджено наказом Міністерства фінансів України від 03.11.2014 №1100 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за №1385/26162 (далі - Порядок).

Відповідно до п. 3 Порядку, загальний алгоритм проведення органами Державної фіскальної служби України перевірки включає такі складові:

1) отримання від керівника відповідного органу, передбаченого частиною четвертою статті 5 Закону, запиту про проведення перевірки достовірності відомостей щодо особи, стосовно якої проводиться перевірка, а також копії декларації цієї особи;

2) одержання у разі необхідності та в межах повноважень, визначених Податковим кодексом України, від державних органів, органів місцевого самоврядування, банків, інших юридичних осіб публічного права, а також платників податків інформації, копій підтвердних документів, які стосуються відомостей, зазначених у декларації, у тому числі копії трудової книжки особи, стосовно якої проводиться перевірка;

3) проведення перевірки, що фактично полягає в: аналізі наявної в контролюючого органу податкової інформації щодо доходів, отриманих особою, стосовно якої проводиться перевірка, з метою з'ясування джерел їх отримання, в тому числі щодо повноти їх відображення в декларації; порівнянні відомостей про вказане в декларації майно (майнові права), набуте (набуті) особою, стосовно якої проводиться перевірка, за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1 - 10 частини першої статті 2 Закону, з наявною в контролюючого органу податковою інформацією про майно (майнові права) такої особи з метою з'ясування достовірності відомостей щодо його (їх) наявності; порівняльному аналізі наявної інформації з метою з'ясування відповідності вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації, набутого (набутих) особою, стосовно якої проводиться перевірка, за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1 - 10 частини першої статті 2 Закону, доходам, отриманим із законних джерел;

4) повідомлення особі, стосовно якої проводиться перевірка, про виявлення перевіркою всіх недостовірностей та/або невідповідностей;

5) одержання від особи, стосовно якої проводиться перевірка, письмового пояснення та підтвердних документів щодо виявлених перевіркою недостовірностей та/або невідповідностей з метою обов'язкового їх розгляду та врахування при підготовці висновку про перевірку;

6) підготовка висновку про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону України "Про очищення влади", за встановленою формою (далі - висновок про результати перевірки) та надсилання його відповідному органу, від якого отримано запит про перевірку та копію декларації особи, стосовно якої проводилася перевірка.

Згідно з п.4 Порядку №1100 при проведенні перевірки використовується наявна в інформаційних ресурсах контролюючих органів податкова інформація, інформація, що міститься в податкових деклараціях платників податків (у разі їх подання відповідно до законодавства), інша інформація, що надійшла до контролюючих органів.

При перевірці контролюючим органом використовується інформація, надана особою, стосовно якої проводиться перевірка, з власної ініціативи чи за запитом контролюючого органу, а також інформація, що надходить від суб'єктів інформаційних відносин та платників податків (фізичних та юридичних осіб) в установленому законом порядку.

У відповідності до п.6 Порядку №1100 для перевірки використовуються дані, що зазначені у відповідних розділах декларації особи, стосовно якої проводиться перевірка, а також дані про фізичних осіб, які включаються до Державного реєстру фізичних осіб - платників податків та інформаційної системи «Податковий блок», зокрема про: джерела отримання доходів; об'єкти оподаткування; суму нарахованих та/або виплачених доходів.

Отримана та узагальнена податкова інформація порівнюється на предмет її достовірності з даними, вказаними в декларації.

За результатами такого порівняння встановлюється відсутність/наявність недостовірностей та/або невідповідностей між податковою інформацією та вказаними в декларації відомостями, а також відсутність/наявність невідповідності вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації, набутого (набутих) особою, стосовно якої проводиться перевірка, за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1 - 10 частини першої статті 2 Закону, доходам, отриманим із законних джерел.

Недостовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації, вказується у висновку про проведення перевірки у разі, якщо особою, стосовно якої проводиться перевірка, не вказано або вказано неповну інформацію про таке майно (майнові права) у декларації.

Наявність невідповідності вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації, набутого (набутих) особою, стосовно якої проводиться перевірка, за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1 - 10 частини першої статті 2 Закону, доходам, отриманим із законних джерел, вказується у висновку про проведення перевірки у разі, якщо вартість такого майна (майнових прав) перевищує суму доходів, отриманих із законних джерел.

Відповідно до п.9 Порядку №1100 у розділі IV декларації перевірці підлягають: достовірність відомостей щодо наявності транспортних засобів, вказаних у декларації, набутих особою, стосовно якої проводиться перевірка, за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1 - 10 частини першої статті 2 Закону, наявній податковій інформації про транспортні засоби такої особи; відповідність вартості транспортних засобів, вказаних у декларації, набутих особою, стосовно якої проводиться перевірка, за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1 - 10 частини першої статті 2 Закону, наявній податковій інформації про доходи, отримані із законних джерел.

Для перевірки даних про транспортні засоби використовується інформація, що надходить від суб'єктів інформаційних відносин: органів внутрішніх справ - щодо зареєстрованих (знятих з обліку) колісних транспортних засобів та їх власників, у тому числі про дату їх реєстрації (зняття з обліку), індивідуальні ознаки транспортного засобу, повне найменування (прізвище, ім'я, по батькові) та місцезнаходження (місце проживання) власника; Державної служби України з безпеки на транспорті - про судна, зареєстровані (зняті з реєстрації) у Державному судновому реєстрі України або Судновій книзі України, та їх власників або фрахтівників, зокрема індивідуальні ознаки судна, повне найменування (прізвище, ім'я, по батькові) та місцезнаходження (місце проживання) власника або фрахтівника; Державної авіаційної служби України - про повітряні судна, зареєстровані (зняті з реєстрації) у Державному реєстрі цивільних повітряних суден України, та їх власників або експлуатантів, зокрема індивідуальні ознаки судна, повне найменування (прізвище, ім'я, по батькові) та місцезнаходження (місце проживання) власника або експлуатанта; платників податків - фізичних осіб - про транспортні засоби, зазначені в податковій декларації про майновий стан і доходи, а також наявна податкова інформація про транспортні засоби, одержана з інших джерел. При цьому також порівнюється вказане в таких даних місцезнаходження (місце проживання) особи, стосовно якої проводиться перевірка, - власника транспортного засобу з відомостями про нерухоме майно, зазначене в розділі III декларації.

Відповідно до ч.11 ст.5 Закону України «Про очищення влади» орган, який проводив перевірку, надсилає висновок про результати перевірки, підписаний керівником такого органу (або особою, яка виконує його обов'язки), керівнику органу, передбаченому частиною четвертою цієї статті, не пізніше ніж на шістдесятий день з дня початку проходження перевірки. Такий висновок може бути оскаржений особою в судовому порядку.

Також, у відповідності до п. 30 Порядку проведення перевірки достовірності відомостей щодо застосування заборон, передбачених частинами третьою і четвертою статті 1 Закону України "Про очищення влади". який затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 16 жовтня 2014 р. N 563 (надалі -Порядок № 563), форма висновку ДФС про результати перевірки відомостей, зазначених у пункті 2 частини п'ятої статті 5 Закону, затверджується наказом Мінфіну.

Згідно п.39 Порядку №563 висновок про проведення перевірки достовірності відомостей щодо наявності майна (майнових прав), зазначених у поданій особою за попередній рік декларації, та/або невідповідності вартості майна (майнових прав), зазначеного (зазначених) у декларації особи, що набуте (набуті) за час перебування на посадах, доходам, отриманим із законних джерел, може бути оскаржений особою в судовому порядку.

При цьому згідно з п.35 Порядку №563, якщо відповідь / висновок / копія судового рішення, що надійшли від органів перевірки за результатами перевірки, є неповними або суперечать іншим матеріалам перевірки, орган, в якому проводиться перевірка, з метою проведення додаткової перевірки чи уточнення отриманої інформації одноразово звертається із запитом до органів перевірки, які зобов'язані розглянути його та надати відповідь протягом десяти робочих днів.

Як вбачається з письмових заперечень відповідача, податковим органом виявлено, що в копії декларації за 2014 року ОСОБА_2 задекларував отриманий дохід протягом 2014 року у розмірі, що не відповідає інформації про суму виплачених йому доходів згідно відомостей з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДПС України за вказаний період.

Позивачу за результатами зібраних матеріалів у ході перевірки матеріалів направлено запит щодо виявлених розбіжностей про надання пояснення та документального підтвердження від 29.04.2015 року № 1148/8/20-04-17-01-18(а.с. 73).

ОСОБА_2 14.05.2015 року (вх.. № 859/9 від 15.05.2015 року) на вказаний запит податкового органу надав пояснення, відповідно до яких зазначив, що сума отриманих доходів за 2014 рік в декларацію про дохід була ним внесена помилково, згідно даних бухгалтерії Прокуратури Харківської області, а 05.05.2015 року до декларації про доходи заявником були внесені уточнення. Також позивач зазначив, що легковий автомобіль Toyota Highlander 2011 року випуску був придбаний ним в кредит, який був отриманий в «Правекс банк», згідно кредитного договору № 4589-005/11р від 16.08.2011 року. Суд вважає за необхідне зазначити, що матеріали справи не містять, а відповідачем в обгрунтування своєї правової позиції не надано до суду жодних доказів, на підтвердження спростування вищезазначених обставин.

Також, як вбачається з матеріалів справи, 08.06.2015 року до Богодухівської ОДПІ надійшов лист Генеральної прокуратури України від 03.06.2015 року № 11/1/2-2666 з проханням провести додаткову перевірку та надати уточнюючу інформацію щодо ОСОБА_2

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 18.06.2015 року додатково надано пояснення з копіями відповідним доказів, що не заперечується податковим органом (а.с. 63).

Так, відповідно до змісту вказаних пояснень ОСОБА_2 зазначив, що ним в 2011 році придбаний легковий автомобіль Toyota Highlander 2011 року випуску.

Грошові кошти на придбання вказаного автомобіля були отримані дружиною ОСОБА_2 ОСОБА_5 за договором дарування грошей від 30.06.2011 року сер. ВРЛ № 351107, а в подальшому з метою своєчасності оплати вартості автомобіля позивачем було укладено кредитний договір з ПАТ КБ «Правекс Банк» № 4589-005/11 Р від 16.08.2011 року (строком до 16.08.2016 року), а також договір застави № 4589-005/11Р, відповідно до якого вказаний транспортний засіб було передано в заставу ПАТ КБ «Правекс Банк» та договір поруки № 4589-005/11 Р.

Вказані обставини підтверджуються також листом начальника Богодухівської ОДЗПІ ГУ Мнідоходів у Харківській області до Начальника Головного Управління кадрового забезпечення Генеральної прокуратури України від 19.06.2015 року № 1621/10/20-04-17-01-18.(а.с. 106).

Окрім того, у вказаних поясненнях, позивачем повторно звернуто увагу, що ОСОБА_2 було подана уточнена декларація до бухгалтерії прокуратури області щодо конкретизації отриманих доходів за 2014 рік.

Також, як вбачається зі змісту заперечень відповідача (а.с. 63), податковий орган, встановлюючи невідповідність отриманих доходів ОСОБА_2 вартості придбаного майна під час перебування на посадах держаної служби, зазначив, що договір дарування грошей сер. БРЛ № 351107 від 30.06.2011 року оформлений на ім`я громадянки ОСОБА_5, а не на ім`я декларанта. Таким чином, Богодухівська ОДПІ вказує, що ступінь споріднення та мету використання подарованих коштів відповідно наданих документів встановити не було можливим.

Суд критично ставить до вказаних пояснень податкового органу, оскільки абзацами 2 і 4 пп.3 п.3 Положення №1100 передбачено, що проведення перевірки полягає, зокрема, в аналізі наявної в контролюючого органу податкової інформації щодо доходів, отриманих особою, стосовно якої проводиться перевірка, зясуванні джерел отримання таких доходів, порівняльному аналізі наявної інформації з метою зясування відповідності вартості майна (майнових прав) доходам, отриманим із законних джерел. При цьому, як визначено в п.4 Положення №1100, при проведенні перевірки використовується наявна в інформаційних ресурсах контролюючих органів податкова інформація, інформація, що міститься в податкових деклараціях платників податків, інша інформація, що надійшла до контролюючих органів, інформація, надана особою, стосовно якої проводиться перевірка, з власної ініціативи чи за запитом контролюючого органу, а також інформація, що надходить від субєктів інформаційних відносин та платників податків (фізичних та юридичних осіб) в установленому законом порядку.

У звязку з чим, суд відзначає, що виходячи з наведених вище нормативних приписів, контролюючий орган при здійсненні перевірки відповідності вартості майна (майнових прав) доходам, отриманим із законних джерел, повинен взяти до уваги всю наявну в нього інформацію про доходи особи, стосовно якої проводиться перевірка, оцінити її на предмет правомірності отримання таких доходів і підставності використання з метою набуття майна (майнових прав) та провести порівняльний аналіз на предмет відповідності вартості майна (майнових прав) особи, стосовно якої проводиться перевірка, її доходам.

Додатково суд звертає увагу, що у відповідності до вимог чст.ст.60-61 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об'єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Також, згідно приписів ст.65 сімейного кодексу України, дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя.

Як вбачається з пояснень позивача, частина грошових коштів у розмірі 398500грн., які були спрямовані на купівлю автомобіля, були отримані ОСОБА_2 під час перебування у шлюбі з ОСОБА_5, а відтак, враховуючи вищезазначені норми права, вказана грошова сума належить позивачу на праві спільної сумісної власності та є джерелом отримання доходу позивачем.

Проте, як випливає з матеріалів справи, відповідачем цих законодавчих вимог також не було дотримано. Так, Богодухівською ОДПІ не було досліджено, зокрема, з урахуванням вищезазначених приписів Сімейного кодексу України правомірності отримання й використання позивачем коштів, які були отримані дружиною декларанта відповідно до договору дарування грошей сер. БРЛ № 351107 від 30.06.2011 року, тобто, користування останнім спільними коштами сімї, а також відповідачем не було взято до уваги та не досліджено обставини щодо отримання позивачем коштів згідно кредитного договору, договору застави та договору поруки, про що позивач неодноразово повідомляв податковий орган.

Окремо суд вважає за необхідне зазначити, що судом не приймається до уваги твердження податкового органу про неможливість встановлення ступеня спорідненості між ОСОБА_2 та ОСОБА_5, оскільки у декларації про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру за 2014 рік, у графі "члени сім`ї декларанта" в колонці "ступінь зв`язку" позивачем чітко зазначено: дружина - ОСОБА_5

Поряд з цим, суд звертає увагу, що матеріали справи не містять, а відповідачем в обґрунтування своєї правової позиції, як субєктом владних повноважень, не зазначено жодної норми права, яка б вимагала від декларанта необхідності доведення ступеня спорідненості для підтвердження сплати та/ або погашення кредиту.

Окрім того, відповідачем не було надано жодних доказів на підтвердження здійснення ним порівняльного аналізу інформації щодо доходів позивача, отриманим із законних джерел, з вартістю належного йому майна (майнових прав), що Положенням №1100 визначається як обовязковий етап перевірки, у ході якого зясовується відповідність чи невідповідність вартості майна доходам.

Таким чином, суд приходить до висновку, що зазначення у оскаржуваному висновку № 1215/10/20-04-1701-18 від 18.05.2015 року в частині визнання невідповідності вартості майна, вказаного ОСОБА_2, у декларації про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру за минулий рік, набутого ОСОБА_2 за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини першої ст. 2 Закону України "Про очищення влади", наявній у податковій інформації про доходи, отримані позивачем із законних джерел, є необґрунтованим і протиправним.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 ст.71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач, будучи субєктом владних повноважень та заперечуючи проти адміністративного позову не виконав покладений на нього ч.2 ст.71 КАС України обовязок та не довів юридичної та фактичної обґрунтованості мотивів винесення спірного рішення.

Згідно із вимогами частини 3 статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Враховуючи вищезазначене, з огляду на ч. 2 ст. 11 КАС України, суд вважає, що задля належного захисту порушених прав позивача у сфері публічно-правових відносин, необхідного для відновлення та захисту його прав достатньо буде скасувати висновок Богодухівської ОДПІ № 1215/10/20-04-1701-18 від 18.05.2015 року.

Таким чином, підсумовуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до положень ч. 1 ст. 94 КАС України

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 9, 11, 94, 128, 159, 160 163, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_2 до Богодухівської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Харківській області, третя особа - Міністерство юстиції України про визнання протиправним та скасуваня висновку, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Скасувати висновок Богодухівської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Харківській області № 1215/10/20-04-1701-18 від 18.05.2015 року в частині визнання невідповідності вартості майна, вказаного ОСОБА_2, у декларації про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру за минулий рік, набутого ОСОБА_2 за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини першої ст. 2 Закону України "Про очищення влади", наявній у податковій інформації про доходи, отримані позивачем із законних джерел.

В решті задоволення позову - відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови виготовлено 22.09.2015 року.

Суддя Горшкова О.О.