Справа № 814/654/15
Суддя: Бойко А.В.
Дата ухвалення: 2015-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 серпня 2015 р.м.ОдесаСправа № 814/654/15

Категорія: 11.5 Головуючий в 1 інстанції: Малих О.В.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Бойка А.В.,

суддів: Танасогло Т.М.,

ОСОБА_1,

розглянувши у порядку письмового провадження в місті ОСОБА_1 апеляційну скаргу Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 19 березня 2015 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Сонар" до Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області про визнання протиправним рішення, скасування постанови, зобов'язання вчинити певні дії;-

В С Т А Н О В И В:

26.02.2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Сонар" звернулось до суду з позовом до Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області про визнання рішення відповідача щодо відмови у відкритті виконавчого провадження за виконавчим листом від 10.05.2012 по справі № 2а-3283/11/1470 протиправним; скасування постанови відповідача від 16.02.2015 року ВП № 46530461 про відмову у відкритті виконавчого провадження; зобов'язання відповідача відкрити виконавче провадження.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 19.03.2015 року адміністративний позов ТОВ "Сонар" задоволено частково; визнано протиправною та скасовано постанову відповідача від 16.02.2015 року ВП № 46530461 про відмову у відкритті виконавчого провадження.

Не погоджуючись з вказаною постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 19.03.2015 року Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області подало апеляційну скаргу.

Апелянтом ставиться питання про скасування постанови Миколаївського окружного адміністративного суду від 19.03.2015 року та постановлення нової, якою у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть учать у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Колегія суддів з матеріалів справи вбачає, що 17.11.2011 року Миколаївський окружний адміністративний суд ухвалив судове рішення, яким зобов'язав стягнути з Південної митниці на користь позивача шкоду у сумі 19830,62 грн.

10.05.2012 року Миколаївський окружний адміністративний суд видав виконавчий лист по вищевказаній справі.

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 09.09.2014 року виправлено помилку у виконавчому листі.

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 12.09.2014 року поновлено строк пред'явлення виконавчого листа до виконання.

16.12.2014 року позивач звернувся до начальника Управління Державної казначейської служби України в Одеській області відповідно до Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" з заявою про виконання виконавчого листа та надав виконавчий лист №2а-3283/11/1470, та копії ухвал Миколаївського окружного адміністративного суду від 09.09.2014року та від 12.09.2014 року..

29.12.2014 року за вих. № 16-08/1973-13448 Управління Державної казначейської служби України в Одеській області повернуло позивачу виконавчий документ та рекомендувало звернутись до органів Державної виконавчої служби.

26.01.2015 року старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області винесена постанова про відмову у відкритті виконавчого провадження за виконавчим листом №2а-3283/11/1470 від 10.05.2012 року.

16.02.2015 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області винесена постанова про відмову у відкритті виконавчого провадження за виконавчим листом №2а-3283/11/1470 від 10.05.2012 року та зазначено, що виконавчий документ підлягає пред'явленню до Державної казначейської служби України.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що постанова про відмову у відкритті виконавчого провадження від 16.02.2015 року прийнята з порушенням норм Закону України "Про виконавче провадження" та підлягає скасуванню.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України "Про виконавче провадження" рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

01.01.2013 року набрав чинності Закон України " Про гарантії держави щодо виконання судових рішень".

Згідно з ч. ст.2 зазначеного Закону держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобовязання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є: державний орган; державні підприємство, установа, організація; юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства.

Пунктом ІІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" встановлено, що виконавчі документи за рішеннями суду про стягнення коштів або рішення суду, що набрали законної сили, боржниками за якими є визначені частиною першою статті 2 цього Закону субєкти, які видані або ухвалені до набрання чинності цим Законом, подаються до органу державної виконавчої служби протягом шести місяців з дня набрання чинності цим пунктом. Якщо рішення суду про стягнення коштів або виконавчі документи за цими рішеннями, боржниками за якими є визначені частиною першою статті 2 цього Закону субєкти, не було подано в строк, встановлений цим пунктом, це не є підставою для відмови у виконанні даного судового рішення.

Разом з тим, Порядком погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою, затвердженим постановою КМУ від 03.09.2014 року №440 встановлено, що виконавчі документи за рішеннями суду про стягнення коштів або рішення суду, що набрали законної сили, боржниками за якими є визначені частиною першою статті 2 Закону України Про гарантії держави щодо виконання судових рішень субєкти, які видані або ухвалені до 1 січня 2013 року подаються до органів державної виконавчої служби за місцезнаходженням боржника для проведення їх обліку, інвентаризації заборгованості та подальшої передачі до органів, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, для погашення заборгованості.

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає хибним висновок відповідача про пред'явлення виконавчого документу до виконання до Державної казначейської служби України.

Разом з тим, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно відмови у задоволенні позовних вимого щодо зобов'язання відповідача відкрити виконавче провадження за виконавчим листом від 10.05.2011 року з огляду на зазначене.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 2 ст. 162 КАС України встановлено, що у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про: визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення; зобов'язання відповідача вчинити певні дії; зобов'язання відповідача утриматися від вчинення певних дій; стягнення з відповідача коштів; тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об'єднання громадян; примусовий розпуск (ліквідацію) об'єднання громадян; примусове видворення іноземця чи особи без громадянства за межі України; визнання наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень.

При цьому, колегія суддів наголошує, що скасування постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження є належним способом захисту прав позивача.

До того ж, відповідно до ч.2 ст.162 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративний суд не наділений повноваженнями щодо зобовязання відповідача прийняти будь-яке рішення.

Аналогічна правова позиція підтверджується численною судовою практикою, зокрема, постановою Вищого адміністративного суду України від 21.10.2010 року № П-278/10, встановлено, що з огляду на положення Кодексу адміністративного судочинства України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Суд не може підміняти державний орган рішення якого оскаржується, приймати замість рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого субєкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем. Зазначена позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 31.07.2014 року у справі № К/800/62158/13.

Отже, адміністративний суд, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень, виконуючи завдання адміністративного судочинства щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення), передбаченим ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, критеріям, не втручається та не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) субєкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Таким чином, судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, та відповідно до ст. 200 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін.

Керуючись ст. ст. 184, 185, 197, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області залишити без задоволення, а постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 19 березня 2015 року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили відповідно до ст.254 КАС України та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя: А.В. Бойко

Суддя: Т.М. Танасогло

Суддя: О.В. Яковлєв