Справа № 817/3045/15
Суддя: Недашківська К.М.
Дата ухвалення: 2015-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ПРО ЗАКРИТТЯ ПРОВАДЖЕННЯ У СПРАВІ

24 вересня 2015 року Справа № 817/3045/15 м. Рівне

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Недашківської К.М., за участю: секретаря судового засідання Єрмошкіної Л.І.; представника позивача адвоката ОСОБА_1 (договір про надання правової допомоги від 03 серпня 2015 року); представника відповідача 1 не прибув; представника відповідача 2 ОСОБА_2 (довіреність від 28 липня 2015 року); представника відповідача 3 не прибув; розглядаючи у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Слідчого управління УМВС України в Рівненській області, Тернопільської філії Державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, Теребовлянського районного управління юстиції Тернопільської області про визнання протиправними та скасування рішень, визнання дій протиправними, та вирішуючи питання про наявність підстав для закриття провадження у справі,

ВСТАНОВИВ:

До Рівненського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_3 (далі іменується позивач) до Слідчого управління УМВС України в Рівненській області (далі іменується відповідач 1), Тернопільської філії Державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України (далі іменується відповідач 2), Теребовлянського районного управління юстиції Тернопільської області (далі іменується відповідач 3), в якому позивач просить суд визнати протиправним та скасувати рішення слідчого Слідчого управління УМВС України в Рівненській області від 13.09.2010 про накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1; визнати дії реєстратора Тернопільської філії державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України з внесення запису № 10291959 від 27.09.2010 до Реєстру заборон про арешт нерухомого майна квартира АДРЕСА_2 протиправними; скасувати рішення державного реєстратора реєстраційної служби про внесення до Державного реєстру прав на нерухоме майно запису від 27.09.2010 № 10291959 про арешт нерухомого майна: квартири № 21 будинку № 20 м. Теребовля Тернопільської області.

Ухвалою судді від 07.09.2015 відкрито провадження в адміністративній справі, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

У судове засідання, призначене на 24.09.2015, відповідач 1 не прибув, проте подав до суду клопотання про закриття провадження у справі в частині визнання протиправним та скасування рішення слідчого Слідчого управління УМВС України в Рівненській області від 13.09.2010 про накладення арешту на квартиру АДРЕСА_3.

Представник позивача проти закриття провадження у справі в цій частині не заперечив.

Аналогічна позиція висловлена представником відповідача 2.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість мотивів, покладених відповідачем 1 в основу клопотання про закриття провадження у справі, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 5 КАС України, адміністративне судочинство здійснюється відповідно Конституції України, цього Кодексу та міжнародних договорів, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України.

При вирішенні питання про визначення судової юрисдикції щодо вирішення справи необхідно виходити з характеру спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, субєктного складу сторін, предмета спірних правовідносин.

Відповідно до частин 1, 2 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Основними ознаками правовідносин, з яких виникають публічно-правові спори, є підпорядкованість одного учасника публічно-правових відносин іншому субєкту владних повноважень та участь у публічно-правовому спорі з однієї сторони субєкта, наділеного владними повноваженнями, який здійснює владні управлінські функції, при цьому ці функції та повноваження повинні здійснюватись цим субєктом саме у тих правовідносинах, у яких виник спір.

Частиною 2 статті 4 КАС України встановлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Згідно з пунктом 2 частини 3 статті 17 КАС України, юрисдикція адміністративних судів не поширюється на публічно-правові справи, що належить вирішувати в порядку кримінального судочинства.

За приписами пункту 1 частини 1 статті 3 КАС України, справа адміністративної юрисдикції (далі адміністративна справа) переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до пункту 9 частини 1 статті 3 КАС України, відповідач суб'єкт владних повноважень, а у випадках, передбачених законом, й інші особи, до яких звернена вимога позивача.

Суб'єкт владних повноважень орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини 1 статті 3 КАС України).

Вирішуючи питання про визначення юрисдикції адміністративних судів щодо вирішення адміністративних справ, КАС України встановлює такі правила відмежування адміністративної юрисдикції від інших видів юрисдикцій:

понятійно-функціональне, тобто визначення адміністративної справи, що наведене у пункті 1 частини 1 статті 3 КАС України;

визначення видів публічних правовідносин (управлінські правовідносини та правовідносини, пов'язані з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень), зазначених у частині 1 статті 17 КАС України;

встановлення переліку публічно-правових спорів, що підпадають під юрисдикцію адміністративних судів (частина 2 статті 17 КАС України);

встановлення переліку публічно-правових справ, що не належать до предмета адміністративної юрисдикції (частина 3 статті 17 КАС України).

Рішенням Конституційного Суду України від 23 травня 2001 року № 6-рп/2001 визначено, що кримінальне судочинство визначається як врегульований нормами КПК України порядок діяльності органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду (судді) щодо порушення, розслідування, розгляду і вирішення кримінальних справ, а також діяльність інших учасників кримінального процесу підозрюваних, обвинувачених, підсудних, потерпілих, цивільних позивачів і відповідачів, їх представників та інших осіб з метою захисту своїх конституційних прав, свобод та законних інтересів.

З матеріалів справи вбачається, що позивач оскаржує рішення постанову слідчого Слідчого управління УМВС України в Рівненській області від 13.09.2010 про накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1.

Дана постанова винесена в ході розслідування кримінальної справи №7/227-08, яку було скеровано до суду.

Вироком суду від 17.02.2012 ОСОБА_4 засуджено за вчинення злочинів, передбачених частиною 3 статті 185, частиною 5 статті 185 КК України.

Ухвалою Апеляційного суду Рівненської області від 12.06.2012 вирок суду першої інстанції в частині конфіскації майна ОСОБА_5 залишено без змін.

Відповідно до статті 1 КПК України (в редакції, чинній на момент винесення постанови слідчого), призначенням Кримінально-процесуального кодексу України є визначення порядку провадження у кримінальних справах.

Відповідно до пунктів 8, 9 статті 324 КПК України, постановляючи вирок, суд повинен вирішити такі питання: що зробити з майном, описаним для забезпечення цивільного позову і можливої конфіскації майна; що зробити з речовими доказами, зокрема з грошима, цінностями та іншими речами, нажитими злочинним шляхом.

Відповідно до статті 234 КПК України, дії слідчого можуть бути оскаржені прокуророві як безпосередньо, так і через слідчого. Скарги можуть бути як письмові, так і усні. Усні скарги прокурор або слідчий заносить до протоколу. Слідчий зобов'язаний протягом доби направити прокуророві скаргу, що надійшла до нього, разом із своїми поясненнями. Подача скарги не зупиняє виконання дії, яка оскаржується, коли це не визнає за потрібне слідчий або прокурор. Дії слідчого можуть бути оскаржені до суду. Скарги на дії слідчого розглядаються судом першої інстанції при попередньому розгляді справи або при розгляді її по суті, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Тому, відповідач 1, при реалізації ним своїх функцій в процесі кримінального провадження, не був суб'єктом владних повноважень в розумінні положень КАС України, не здійснював владні управлінські функції, і не може бути відповідачем у справах про оскарження його рішень, в порядку адміністративного судочинства.

З огляду на зазначене, спір у зазначені вище частині не відноситься до компетенції адміністративних судів і не може бути розглянутий за правилами Кодексу адміністративного судочинства України. Натомість, оскарження рішень слідчого під час провадження кримінальної справи врегульовано нормами КПК України.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 157 КАС України, суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Враховуючи наведене та керуючись статтями 157, 160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Провадження в адміністративній справі №817/3045/15 закрити в частині визнання протиправним та скасування рішення слідчого Слідчого управління УМВС України в Рівненській області від 13.09.2010 про накладення арешту на квартиру АДРЕСА_3.

Розяснити позивачу, що відповідно до частини третьої статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України, повторне звернення з тією самою позовною заявою не допускається.

Ухвала суду першої інстанції, якщо інше не встановлено Кодексом адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд шляхом подачі в 5-денний строк з дня проголошення ухвали (якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то в 5-денний строк з дня отримання цією особою копії ухвали) апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії ухвали суду безпосередньо в суді, то п'ятиденний строк на апеляційне оскарження ухвали суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії ухвали суду.

Суддя К.М. Недашківська