Справа № 804/18612/14
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2015-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

08 вересня 2015 рокусправа № 804/18612/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Добродняк І.Ю

суддів: Бишевської Н.А. Семененка Я.В.

за участю секретаря судового засідання: Трахт К.О.

за участю представників:

позивача: - Горяний І.І. - протокол № 1

Куценко А.В. дов від 10.11.2014

відповідача: - Семенко Т.В. дов від 28.05.2015

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську

апеляційну скаргу Новомосковоської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2014 року

у справі № 804/18612/14

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Ремсталь»

до Новомосковоської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області

про визнання протиправними дій, визнання протиправним та скасування податкового-повідомлення рішення № від 28.08.2014,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «науково-виробниче підприємство «Ремсталь» звернулось до суду з позовом до Новомосковоської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області, в якому просило визнати протиправними дії відповідача при проведенні документальної позапланової перевірки ТОВ «НВП «Ремсталь», в результаті якої складено Акт від 01.08.2014 №389/221/37734148 щодо не підтвердження реальності здійснення господарських відносин з ТОВ «Сателіт-Дніпро» їх реальності та повноти відображення в обліку за квітень 2014 року. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 28.08.2014.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем під час проведення перевірки податковому органу надані всі первинні документи, що підтверджують реальність господарських відносин, оформлені у відповідності до вимог чинного законодавства. Окрім того, висновок щодо нереальності здійснення господарської операції між ТОВ «НВП «Ремсталь» та ТОВ «Сателіт-Дніпро» зроблено відповідачем з огляду на акт перевірки ТОВ «Сателіт-Дніпро» від 01.08.2014 № 389/221/37734148, проте, на думу позивача, неможливо ставити виникнення у платника ПДВ права на податковий кредит в залежність від дотримання вимог податкового законодавства іншими суб'єктами господарювання.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.11.2014 адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення № від 28.08.2014. Врешті позовних вимог відмовлено.

Постанову суду в частині задоволених позовних вимог мотивовано тим, що договір ТОВ «НВП «Ремсталь» з ТОВ «Сателіт-Дніпро» укладено та виконано у відповідності до вимог цивільного законодавства України, показники податкової звітності ТОВ «НВП «Ремсталь» складені на підставі належним чином оформлених первинних документів по реально здійсненим операціям, первинні документи відповідають вимогам, встановленим Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Відмова у задоволенні позовних вимог стосовно визнання протиправними дій відповідача щодо проведення перевірки та складання акту перевірки мотивована тим, що проведення перевірок входить до повноважень податкового органу і податковий орган має право викладати в акті перевірки певні висновки щодо встановлених обставин. Оцінка дій посадових осіб податкового органу щодо викладення висновків в акті перевірки та щодо змісту висновків надається при вирішенні спору щодо оскарження рішення, прийнятого на підставі акту.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні адміністративного позову в повному обсязі. Відповідач зазначає, що в установленому порядку виявлено, що ТОВ «НВП «Ремсталь» включено до складу податкового кредиту суми ПДВ на підставі первинних документів, в яких наведені відомості, що не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки ці документи складені на підставі недійсності господарських операцій і не можуть бути підставою для відображення в бухгалтерському та податковому обліку. Крім того, судом першої інстанції безпідставно не враховано дані акту зустрічної звірки контрагента позивача - ТОВ «Сателіт-Дніпро», які свідчать про відсутність об'єкту оподаткування та нікчемність правочину, та, як наслідок, правомірне збільшення податковим органом грошового зобов'язання з ПДВ.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі.

Представники позивача проти задоволення апеляційної скарги заперечують, просять залишити постанову суду першої інстанції без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги внаслідок наступного.

Як встановлено судом, підтверджено матеріалами справи, відповідачем - Новомосковською ОДПІ проведена документальна позапланова невиїзна перевірка ТОВ "НВП "Ремсталь" по взаємовідносинам з ТОВ "Сателіт-Дніпро" за квітень 2014 року, за результатами якої складений акт від 01.08.2014 № 389/221/37734148.

Перевіркою встановлено порушення ТОВ «НВП «Ремсталь» п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198 ПК України.

Суть виявленого порушення , яке полягає у тому, що податковий кредит по взаємовідносинам з ПП ТОВ «Сателіт-Дніпро» за квітень 2014 року на суму 3669,03 грн. товариством сформований неправомірно, що призвело до заниження податку на додану вартість, який підлягає сплаті до бюджету, на суму 3 669,03 грн.

Таких висновків податковий орган дійшов на підставі:

- інформації комп'ютерних баз даних та автоматизованих інформаційних систем державної податкової служби;

- товарно-транспортних накладних, згідно яких відбувалось транспортування товару і в яких не вказано автоперевізника, найменування населених пунктів, навантаження та розвантаження відсутнє навантаження та розвантаження, а також в товарно-транспортних накладних відсутня інформація про транспортування дроту зварювального 3 мм у кількості 300 кг;

- відомостей акту перевірки ТОВ «Сателіт-Дніпро» від 28.05.2014 № 606/04-62-22-03/34884135, що складений ДПІ у Бабушкінському районі м.Дніпропетровська (а. с.14);

При цьому з наведеного відповідачем в акті перевірки позивача від 01.08.2014 витягу з акту перевірки ТОВ «Сателіт-Дніпро» від 28.05.2014 вбачається, що первинна бухгалтерська документація ТОВ «Сателіт-Дніпро» не досліджувалась податковим органом з огляду на відсутність вказаного підприємства за зареєстрованим місцезнаходженням, у зв'язку з чим ДПІ у Бабушкінському районі м.Дніпропетровська зазначено, що зустрічною звіркою ТОВ «Сателіт-Дніпро» за березень-квітень 2014 року не підтверджено реальність здійснення господарських відносин із контрагентами, їх вид, обсяг, якість та розрахунки, а саме: встановлена відсутність об'єктів оподаткування та неможливість реального здійснення платником податків операцій постачальники - ТОВ «Сателіт-Дніпро» - покупці за березень-квітень 2014 року не мали та не могли мати ніякого юридичного змісту.

На підставі акту перевірки від 01.08.2014 №389/221/37734148 відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення № від 28.08.2014, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість на 3669 грн. за основним платежем та 917,25 грн. за штрафними санкціями.

З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про помилковість висновків податкового органу.

Спірним є питання щодо висновків відповідача про неправомірність формування податкового кредиту позивача за рахунок податку на додану вартість, сплаченого у складі вартості товарів, придбаних у ТОВ «Сателіт-Дніпро» згідно правочинів, реальність яких не встановлена, і про заниження в зв'язку з цим позивачем податку на додану вартість.

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає, зокрема, у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Згідно п.198.3. ст.198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Пунктом 198.6 статті 198 Податкового кодексу України встановлено, що до податкового кредиту не відносяться суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).

Відповідно до п.201.1. ст.201 Податкового кодексу України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, у якій зазначаються в окремих рядках обов'язкові реквізити.

Податкова накладна виписується у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Оригінал податкової накладної видається покупцю, копія залишається у продавця товарів/послуг (п. 201.4 ст.201 Податкового кодексу України).

Згідно з п.201.6 ст.201 Податкового кодексу України податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.

Згідно п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Отже з метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування витрат для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість судам належить з'ясовувати, зокрема, такі обставини: рух активів у процесі здійснення господарської операції; установлення спеціальної податкової правосуб'єктності учасників господарської операції; установлення зв'язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг), понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податку.

Господарською операцією, згідно ст.1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Також вказана вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків, як обов'язкова ознака господарської операції, кореспондується і з нормами Податкового кодексу України.

Як свідчать матеріали справи і не заперечується сторонами, у періоді, який перевірявся, ТОВ «НВП «Ремсталь» мав господарські відносини з ТОВ «Сателіт-Дніпро» за договором купівлі-продажу від 26.02.2014 № 26/02-4, за умовами якого ТОВ «Сателіт-Дніпро» (Продавець) зобов'язується передати у власність ТОВ «НВП «Ремсталь» (Покупця) виробничі матеріали кількість, найменування, ціна, строки та умови передачі вказуються в специфікаціях, а Покупець зобов'язується прийняти товар та оплатити його (а. с.29, 30).

З оскаржуваної постанови вбачається дослідження судом першої інстанції первинних документів, які містяться у матеріалах справи і якими підтверджується реальність господарських операцій з придбання дроту зварювального, наконечника латунного, круга шліфувального відображено по рахунку 20, придбання вентилятора промислового та витяжки промислової, а саме: специфікації, податкові та видаткові накладні, товарно-транспортні накладні, що свідчать про транспортування товару власним автомобілем керівника товариства, наказ № 2-ОД від 02.01.2014, посвідчення водія директора товариства та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, з якого вбачається, що з метою оперативного вирішення організаційно-управлінських, службових, господарській завдань і правовідносин, витрати на перевезення виробничих матеріалів (товару) по взаємовідносинам з контрагентом ТОВ «Сателіт-Дніпро» компенсуються директору Горяному І. І. за використання власного автотранспорту у службових цілях (автомобіль Форд Фокус, державний номер АЕ 5720 ЕО) в сумі 100 грн. за перевезення товару, платіжне доручення, які свідчать про оплату позивачем придбаних ТМЦ (а. с.19-21, 31-44, 111).

Посилання податкового органу на відсутність у наданих позивачем товарно-транспортних накладних певних реквізитів (не вказано автоперевізника, найменування населених пунктів, навантаження та розвантаження відсутнє навантаження та розвантаження, відсутня інформація про транспортування дроту зварювального 3 мм у кількості 300 кг), не можуть бути достатньою, самостійною підставою для висновку про нереальність господарською операції, оскільки транспортування ТМЦ здійснювалось, як зазначено вище, власним транспортом директора ТОВ «НВП «Ремсталь» (що не спростовується відповідачем).

При цьому, у водія юридичної особи, що здійснює вантажні перевезення для власних потреб, наявність товарно-транспортної накладної взагалі не вимагається згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 25.02.2009 № 207 «Про затвердження Переліку документів, необхідних для здійснення перевезення вантажу автомобільним транспортом у внутрішньому сполученні», що не суперечить Закону України «Про автомобільний транспорт».

Виходячи із змісту вказаних вище документів в їх сукупності, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що вони містять всі обов'язкові реквізити, що передбачені ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», в розумінні вказаного Закону є первинними, такими, що підтверджують здійснення відповідних господарських операцій з поставки товару, а саме: фактичний рух активів та зміни у власному капіталі позивача.

Податкові накладні, на підставі яких позивачем суми податку на додану вартість включені до складу податкового кредиту, складені ТОВ «Сателіт-Дніпро» у відповідності до вимог ст. 201 Податкового кодексу України,

Доказів порушень відображення вищевказаних господарських операцій в бухгалтерському та податковому обліку товариства матеріали справи не містять.

На момент укладення та реалізації вказаного вище договору ТОВ «Сателіт-Дніпро» мало зареєстровані у встановленому порядку установчі документи та цивільну дієздатність згідно з чинним законодавством, було зареєстровано як платник податку на додану вартість.

Отже позивачем надано всі необхідні документи, які підтверджують отримання позивачем товару від ТОВ «Сателіт-Дніпро» та його використання в господарській діяльності позивача, що є належним підтвердженням реальності проведених позивачем господарських операцій та формування податкового кредиту за операціями з вказаним контрагентом.

Законодавчо встановлені вимоги, необхідні для чинності правочину (ст.203 ЦК України), позивачем та його контрагентом дотримані. Також господарські зобов'язання з поставки товару не містять ознак фіктивності (вчинених без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися відповідними правочинами) або нікчемності, як про те зазначає відповідач.

Податковим органом з цього приводу не враховано, що правочини, які вчинені без наміру створення правових наслідків, що обумовлені ними, визначаються законом як фіктивні (ст.234 ЦК України). Фіктивні правочини не віднесені законом до нікчемних, їх недійсність визнається тільки судом, а, як встановлено судом, доказів наявності відповідних судових рішень відповідачем суду не надано.

З матеріалів справи вбачається, що укладений позивачем з ТОВ «Сателіт-Дніпро» договір відповідає вимогам чинного законодавства України, має своїм наслідком зміну у майновому стані учасників правочину, є економічно виправданим, а факт виконання господарських зобов'язань сторін підтверджується первинними та податковими документами.

Дії позивача та його контрагента вчинені на виконання умов договору, направленні саме на створення наслідків, які обумовлені правовою природою договорів таких видів. Фактична реалізація мети, з якою укладений вказані вище договір, настання правових наслідків, обумовлені цим договором, підтверджено належним чином складеними первинними документами, зазначеними вище.

Взаємозв'язок між фактичною поставкою товару та діями контрагента позивача підтверджений належним чином складеними документами, відповідачем в установленому порядку не спростований.

Використання позивачем придбаних товарів і послуг у власній господарській діяльності відповідачем не спростовується.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про те, що наявність вищенаведених первинних документів в їх сукупності свідчить про рух активів позивача у процесі здійснення господарської операції, тобто про те, що мали місце реальні зміни майнового стану платника податків, які є обов'язковою ознакою господарської операції.

Стосовно посилання відповідача на обставини, встановлені актом перевірки ТОВ «Сателіт-Дніпро» від 28.05.2014 № 606/04-62-22-03/34884135, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до пункту 3 Порядку оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації №984 від 22.12.2010, результати документальних перевірок оформлюються у формі акта або довідки. У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт, а у разі відсутності порушень - довідка. Акт - службовий документ, який підтверджує факт проведення документальної перевірки фінансово-господарської діяльності платника податків і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби.

Згідно з п.6 Порядку №984 факти виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об'єктивно та в повній мірі, із посиланням на первинні або інші документи, які зафіксовані в бухгалтерському та податковому обліку, що підтверджують наявність зазначених фактів.

Отже, податковий орган може встановити наявність або відсутність порушень платником податків вимог податкового, валютного та іншого законодавства виключно за наслідками дослідження первинних документів такого платника податків, а відтак посилання податкового органу на акт перевірки іншого платника податків, яким встановлено порушення податкового законодавства, а також іншу інформацію щодо контрагента позивача, що не має правових наслідків, не може вважатись доказом у розумінні ст.69 КАС України.

Виявлені податковим органом та зафіксовані у відповідних актах перевірки обставини щодо контрагента позивача не є беззаперечними доказами порушення податкового законодавства як позивачем, так і його контрагентом,тим більш, що, як встановлено вище, первинна бухгалтерська документація ТОВ «Сателіт-Дніпро» податковим органом не досліджувалась з огляду на відсутність вказаного підприємства за зареєстрованим місцезнаходженням.

З цього приводу апеляційний суд вважає за доцільне враховувати роз'яснення, наведені у Листі Вищого адміністративного суду України від 02.06.2011 №742/11/13-11.

Згідно даному Листу оцінюватися при дослідженні факту здійснення господарської операції повинні відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовані дані податкового обліку. Не є обов'язковою передумовою для визначення контролюючими органами грошових зобов'язань визнання недійсними (у тому числі нікчемними) правочинів, які укладалися за ланцюгом між попередніми посередниками, через ланцюг яких декларувався рух товарів чи послуг, нібито придбаних останнім у такому ланцюгу платником податку. При цьому, відносини між учасниками попередніх ланцюгів постачань товарів та послуг не мають безпосереднього впливу на дослідження факту реальності господарської операції, вчиненої між останнім у ланцюгу постачань платником податків та його безпосереднім контрагентом.

Відповідачем в ході проведення перевірки позивача не наведені та не встановлені докази, які б свідчили про невідповідність господарських операцій з поставки товару меті та задачам діяльності платників податків, збитковості таких операції чи інші обставини, які окремо або в сукупності могли б свідчити про фіктивність здійснених операцій, відсутність факту поставки, виконання робіт, а також про те, що реалізацію вказаних операцій не було обумовлено розумними економічними причинами (цілями ділового характеру).

Позиція податкового органу, яка базується на виявлених податковим органом порушеннях, допущених при здійсненні господарської діяльності контрагентом позивача, суперечить вимогам чинного законодавства.

Із змісту вищенаведених правових норм вбачається, що Податковий кодекс України не ставить право позивача на формування витрат та податкового кредиту в залежність від декларування постачальниками, в тому числі і по ланцюгу постачання, своїх податкових зобов'язань та/або від сплати ними сум податку до бюджету.

До того ж, ст. 61 Конституції України встановлений індивідуальний характер відповідальності юридичної особи.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що податковий орган не надав жодних доказів на підтвердження того, що позивач, як платник податку, діяв без належної обачності й обережності і йому було відомо про можливі порушення, які допускав його контрагент, або що самостійною діловою метою здійснення господарських операцій з вищевказаним підприємством було одержання позивачем податкової вигоди.

Суд першої інстанції під час розгляду даної справи повно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку, застосував до правовідносин, як виникли між сторонами по справі норми права, які регулюють саме ці правовідносини, прийняв законне та обґрунтоване рішення про задоволення позову.

Передбачені ст..202 КАС України підстави для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення відсутні. .

Керуючись ст.ст.198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Новомосковоської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2014 року у справі № 804/18612/14 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку, встановленому ст.212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: І.Ю. Добродняк

Суддя: Н.А. Бишевська

Суддя: Я.В. Семененко