Справа № 816/1636/15
Суддя: Чалий І.С.
Дата ухвалення: 2015-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2015 р.Справа № 816/1636/15
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Чалого І.С.

Суддів: П'янової Я.В. , Зеленського В.В.

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Лубенської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 04.06.2015р. по справі № 816/1636/15 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Пирятинський делікатес" до Лубенської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області про скасування податкового повідомлення - рішення,-

ВСТАНОВИЛА:

20 травня 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Пирятинський делікатес" звернулось до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Лубенської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавські області про скасування податкового повідомлення -рішення № від 14 січня 2015 року.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 04.06.2015р. адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Пирятинський делікатес" до Лубенської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області про скасування податкового повідомлення - рішення було задоволено та визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення - рішення Лубенської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавські області № від 14 січня 2015 року в частині зменшення розміру від'ємного значення суми податку на додану вартість в розмірі 217096 грн. Стягнуто з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Пирятинський делікатес" судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 434,19 грн.

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 04.06.2015р. та прийняти нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Позивач надав заперечення на апеляційну скаргу, виклав свій погляд на обставини справи, зазначивши, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, в зв'язку з чим просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 04.06.2015р. без змін.

Сторони в судове засідання не з'явились, були повідомлені належним чином про дату, час та місце слухання справи.

Суд апеляційної інстанції розглядає справу відповідно до ст. 197 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів, заслухавши доповідь обставин справи, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги апеляційної скарги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Пирятинський делікатес" () зареєстроване як юридична особа у встановленому законом порядку 29 вересня 2009 року (а.с.26 ).

Позивач перебуває на обліку як платник податків в Лубенській ОДПІ з 30 вересня 2009 року та зареєстрований платником податку на додану вартість ( а.с.9 ).

Лубенською ОДПІ проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ "Пирятинський делікатес" з питань достовірності декларування суми бюджетного відшкодування у зменшення податкових зобов'язань з податку на додану вартість наступних звітних (податкових) періодів в сумі 99371 грн. та залишку від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду в сумі 1017915 грн., відображених в декларації з податку на додану вартість за жовтень 2014 року.

За результатами перевірки складено акт №3484/15-36313601 від 24 грудня 2014 року, в якому вказано на порушення позивачем, з - поміж іншого, вимог п.102.5 ст.102, п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України, що призвело до завищення розміру від'ємного значення суми ПДВ (р.24 Декларації з ПДВ) за жовтень 2014 року в розмірі 217 096 грн.

У зв'язку зі встановленням в ході перевірки порушення вимог податкового законодавства, Лубенською ОДПІ винесено податкове повідомлення - рішення № від 14 січня 2015 року, яким позивачу зменшено розмір від'ємного значення суми ПДВ у розмірі 1017915 грн., що включає суму від'ємного значення за серпень 2011 року в розмірі 217096 грн.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов, виходив з того, що відповідач не довів правомірність прийнятого ним податкового повідомлення - рішення в оскаржуваній частині та не надав доказів в спростування вищевикладеного, на відміну від позивача, який довів обґрунтованість вимог, заявлених у позові.

Колегія суддів погоджується з таким висновками суду першої інстанції та зазначає.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме акту перевірки №3484/15-36313601 від 24 грудня 2014 року, підставами для висновку про завищення суми від'ємного значення став висновок податкового органу про те, що позивачем було віднесено суму від'ємного значення в розмірі 217096 грн. за серпень 2011 року після закінчення терміну 1095 днів, що настає за днем отримання права на таке відшкодування.

Порядок визначення суми податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню) та строки проведення розрахунків передбачено статтею 200 Податкового кодексу України.

Так, підпунктом 200.1 ст. 200 Податкового кодексу України передбачено, що сума податку, яка підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Пунктом 200.2 ст. 200 Податкового кодексу України визначено, що при позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

Відповідно до пункту 200.3 ст. 200 Податкового кодексу України при від'ємному значенні суми розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

При цьому, згідно п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України, якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від'ємне значення, то:

а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем товарів/послуг;

б) залишок від'ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду.

Згідно з вимогами п. 200.7 ст.200 Податкового кодексу України платник податку, який має право на одержання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення повної суми бюджетного відшкодування, подає відповідному податковому органу податкову декларацію та заяву про повернення такої повної суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

Відповідно до п. 102.1 ст. 102 Податкового кодексу України контролюючий орган має право самостійно визначити суму грошових зобов'язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації та/або граничного строку сплати грошових зобов'язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов'язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов'язання, а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Пунктом 102.5 статті 102 Податкового кодексу України передбачено, що заяви про повернення надміру сплачених грошових зобов'язань або про їх відшкодування у випадках, передбачених цим Кодексом, можуть бути подані не пізніше 1095 дня, що настає за днем здійснення такої переплати або отримання права на таке відшкодування.

Відповідно до підпункту 14.1.115 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України надміру сплачені грошові зобов'язання - це суми коштів, які на певну дату зараховані до відповідного бюджету понад нараховані суми грошових зобов'язань, граничний строк сплати яких настав на таку дату.

Отже, переплата з податку на додану вартість існуватиме лише у тому разі, коли платник податку сплатив до бюджету податкове зобов'язання вище за розмір узгодженого. Якщо ж за результатами діяльності у платника податку виникає від'ємне значення з податку на додану вартість, то у такого платника податку виникає право на бюджетне відшкодування або на подальше врахування такого від'ємного значення у складі податкового кредиту наступних періодів.

Колегія судів зазначає, що застосування положень пункту 102.5 статті 102 ПК України можливе лише у тому випадку, коли платник має намір відшкодувати податок на додану вартість із бюджету, прийняв рішення про таке відшкодування та звернувся до податкового органу із заявою в установленому Кодексом порядку.

Як було встановлено судом першої інстанції та не спростовано у суді апеляційної інстанції, що позивач не звертався до контролюючого органу із заявою про повернення надміру сплачених відповідних грошових зобов'язань або про їх відшкодування.

Суд апеляційної інстанції вказує на те, що відображення ТОВ "Пирятинський делікатес" у рядку 24 податкової декларації з податку на додану вартість за жовтень 2014 року залишку від'ємного значення після бюджетного відшкодування, яке включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду, ще не означає прийняття платником податку рішення про реалізацію свого права на отримання бюджетного відшкодування.

Від'ємне значення з податку на додану вартість є підтверджений податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду. Податковий кодекс України не встановлює строку давності щодо використання податкового кредиту.

Заявлена сума в рядку 24 податкової декларації не є бюджетним відшкодуванням, а тому положення п. 102.5 статті 102 Податкового кодексу України в даному випадку не може бути застосована.

Разом з цим колегія судів звертає увагу на те, що відповідач не заперечував стосовно фактичної наявності у ТОВ "Пирятинський делікатес" суми від'ємного значення з ПДВ за відповідні податкові періоди.

Доводи апеляційної скарги, з наведених підстав, висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки позивач не звертався до Лубенської ОДПІ з заявою про відшкодування сум, визначених в рядку 24 декларації, а декларування відповідних сум у рядку 24 декларації не означає прийняття платником податку рішення про реалізацію свого права на отримання бюджетного відшкодування, а тому контролюючий орган безпідставно застосував положення п. 102.5 ст. 102 Податкового кодексу України.

Таким чином, колегія суддів переглянувши, у межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, ретельно дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду -без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 195, 196, 197, п.1 ч.1 ст. 198, 200, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Лубенської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області залишити без задоволення.

Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 04.06.2015р. по справі № 816/1636/15 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий суддя Чалий І.С.
Судді Пянова Я.В. Зеленський В.В.