Справа № 7278/10/1570
Суддя: Стефанов С. О.
Дата ухвалення: 2010-08-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а-7278/10/1570
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2010 року м. Одеса Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Стефанова С.О.,

за участю секретаря судового засідання Мірзи О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління МВС України в Одеській області, за участю третьої особи ОСОБА_2 про визнання протиправними та скасування в частині наказів №258 від 18.03.2010р. та №132 о/с від 26.03.2010р., поновлення на посаді та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (надалі по тексту Позивач) звернувся до суду з позовом, в якому просить суд визнати протиправним та скасувати в частині накази №258 від 18.03.2010р. та №132 о/с від 26.03.2010р., поновити його на раніше займаній посаді та стягнути заробітну плату за час вимушеного прогулу.

Позивач підтримав у судовому засіданні позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на те, що службова перевірка проведена Відповідачем поверхово, без врахування обєктивних обставин, що стало підставою для винесення протиправних рішень про його звільнення.

Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечив, пославшись на те, що обставини встановлені службовою перевіркою та відображені в оскаржуваних наказах відповідають дійсності, що свідчить про неможливість перебування Позивача на раніше займаній посаді.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши обставини, якими обґрунтовуються вимоги позивача та заперечення, перевіривши їх доказами, суд встановив наступне.

18.03.2010р. Відповідачем прийнято наказ «Про покарання співробітників Біляївського РВ ГУМВС України в Одеській області», яким за грубе порушення вимог ст. 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22.02.2006р. №3460-ІV, ст. 15 Закону України «Про міліцію», ст.ст. 185-10 та 202 КУпАП, що виразилось у вживанні алкогольних напоїв під час знаходження у відрядженні, незаконному використанні табельної вогнепальної зброї під час безпідставного переслідування автомобіля Порш Кайєн, порушення прикордонного режиму в пункті пропуску через державний кордон України «Удобне», злісний непокорі законній вимозі працівника Державної прикордонної служби, оперуповноваженого СКР Біляївського РВ ГУМВС України в Одеській області старшого лейтенанта міліції ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ звільнено за п.66 ( за дискредитацію) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, яке затверджене постановою Кабінету Міністрів УССР №114 від 29.07.1991р. (надалі по тексту - Положення).

Даним наказом встановлено, що 14.03.2010 до чергової частини Головного управління з чергової частини УДАІ ГУМВС України в Одеській області надійшло повідомлення про те, що на автодорозі «Одеса-Рені»між населеними пунктами Миколаївка-Новоросійська та Монаші співробітниками міліції було використано вогнепальну зброю.В ході службової перевірки встановлено, що 06.03.2010р. до Біляївського РВ ГУМВС України в Одеській області звернувся мешканець с. Маяки Біляївського району Одеської області ОСОБА_3 із заявою про те, що невідомі особи викрали з його човна двигун «Ямаха-55». Вказане повідомлення було зареєстровано до ЖР3ПЗ Біляївського РВ ГУМВС за № 1296 та доручено для перевірки оперуповноваженому СКР Біляївського РВ ГУМВС України в Одеській області старшому лейтенанту міліції ОСОБА_1, в оперативному обслуговуванні якого знаходиться територія с. Маяки.

13.03.2010р. старший лейтенант міліції ОСОБА_1 отримав інформацію про те, що викрадений у ОСОБА_3 двигун може знаходишся в м. Вілкове Кілійського району Одеської області, один з мешканців якого постійно скуповує та продає двигуни для човнів, у тому числі крадені. Про отриману інформацію старший лейтенант міліції ОСОБА_1 доповів начальнику СКР Біляївського РВ ГУМВС України в Одеській області майору міліції ОСОБА_4 Того ж дня по матеріалам ЖРЗПЗ Біляївського РВ ГУМВС від 06.03.2010р. № 1296 було порушено кримінальну справу №126 за ст. 185 ч. 1 (крадіжка) КК України.

14.03.2010р. майор міліції ОСОБА_4 отримав від начальника Біляївського РВ ГУМВС України в Одеській області полковника міліції Драгана СІВ. дозвіл на виїзд до Кілійського району Одеської області старшого лейтенанта міліції ОСОБА_1 та оперуповноважених СКР Біляївського РВ ГУМВС України в Одеській області старших лейтенантів міліції ОСОБА_5 і ОСОБА_6 Того ж дня старші лейтенанти міліції ОСОБА_1, ОСОБА_6 і ОСОБА_5 на належному останньому автомобілі ВАЗ-21124, із закріпленою, за ними табельною вогнепальною зброєю виїхали до Кілійського району Одеської області. Однак позитивного результату від проведених заходів вказані працівники міліції не отримали, розшукуваний двигун не знайшли. Пізніше, близько 16:00 годині, повертаючись до м. Білявка, на автодорозі «Одеса-Рені»між населеними пунктами Миколаївка-Новоросійська Саратського району та ОСОБА_7 району старші лейтенанти міліції ОСОБА_1, ОСОБА_6 і ОСОБА_5 на автомобілі ВАЗ-21124, наздогнали автомобіль Порш-Кайєн, чорного кольору, який рухався у бік м. Одеса під керуванням гр. ОСОБА_8 Старший лейтенант міліції ОСОБА_5 спробував обігнати вказаний транспортний засіб на своєму автомобілі. Внаслідок маневрування автомобіля Порш-Кайєн, старший лейтенант міліції ОСОБА_5 не зміг це зробити та вирішив, що своїми діями водій вказаного автомобіля ОСОБА_8 порушив Правила дорожнього руху. Замість повідомлення про це до найближчого територіального підрозділу Державтоінспекції або УДАІ ГУМВС, старший лейтенант міліції ОСОБА_5 у порушення вимог ст. 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22.02.2006 № 3460-ІV, п.п. 17.1, 17.4 інструкції з питань діяльності підрозділів дорожньо-патрульної служби Державтоінспекції МВС України, затвердженої наказом МВС України від 27.03.2009 № 111, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 26.06.2009 за № 576/16592, почав переслідувати автомобіль Порш-Кайєн на цивільному автомобілі ВАЗ-21124, без використання спеціальних світлових і звукових сигналів. Коли ОСОБА_8 зменшив швидкість свого автомобіля, старший лейтенант міліції ОСОБА_5 обігнав останнього на своєму транспортному засобі та спробував примусити його зупинитись. При цьому він та ОСОБА_1, в порушення вимог ст. 15 Закону України «Про міліцію» почали стріляти вгору зі своїх табельних пістолетів.

Побачивши такі дії працівників міліції, ОСОБА_8 збільшив швидкість руху свого автомобіля, почав відриватись від переслідувачів та водночас по телефону повідомив про подію на дорозі чергову частину УДАІ ГУМВС, вказавши дані свого автомобіля та автомобіля своїх переслідувачів. За вказівкою чергового по УДАІ автопатруль „Роща-264»на 75 км автодороги «Одеса-Рені»намагався зупинити автомобіль ВАЗ-21124. Однак старший лейтенант міліції ОСОБА_9 в порушення п. 2.4 Правил дорожнього руху на вимогу про зупинку не відреагував та на великій швидкості продовжив рух.

ОСОБА_8 під'їхав до прикордонного пункту пропуску «Удобне»та повідомив працівникам Державної прикордонної служби про те, що його переслідує автомобіль ВАЗ-21124, із озброєними чоловіками. У цей час вказаний ОСОБА_8 автомобіль ВАЗ-21124, під'їхав до КПП «Удобне». Старший лейтенант міліції ОСОБА_5, грубо порушуючи вимоги прикордонного режиму в пункті пропуску через державний кордон України, без дозволу та реєстрації працівників Державної прикордонної служби, заїхав на своєму автомобілі на пункт пропуску та спробував виїхати на територію Республіки Молдова. Для припинення неправомірних дій старшого лейтенанта міліції ОСОБА_5 працівниками прикордонної служби було використано засіб примусової зупинки транспорту, проїхавши який автомобіль ВАЗ-21124, пошкодив переднє та заднє праве колеса, однак рух не припинив. Оперативною групою ОСОБА_7 прикордонного загону ДПС України було здійснено переслідування автомобіля ВАЗ-21124, який внаслідок пошкодження колеса втратив керованість та зупинився на відсталі близько 5 км. від КПП «Удобне». При наближенні працівників Державної прикордонної служби старші лейтенанти міліції ОСОБА_1, ОСОБА_6 і ОСОБА_5, грубо порушуючи вимоги ст. 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22.02.2006 № 3460-ІУ, вчинили злісну непокору внаслідок чого були затримані із застосуванням заходів фізичного впливу та спецзасобів наручників. При цьому у старших лейтенантів міліції ОСОБА_1, ОСОБА_6 і ОСОБА_9 виявились ознаки алкогольного спяніння. При цьому з'ясувалось, що в пістолеті старшого лейтенанта міліції ОСОБА_9 усі вісім патронів відстріляні, а в пістолеті старшого лейтенанта міліції ОСОБА_1 залишився тільки один патрон. Водночас працівники Державної прикордонної служби склали у відношенні ОСОБА_5, ОСОБА_1 та ОСОБА_6 адміністративні протоколи за ст.ст. 185-10 ч. 2 (злісна непокора законній вимозі працівника Державної прикордонної служби) та 202 (порушення прикордонного режиму в пункті пропуску через державний кордон України) КУпАП.

Після цього старші лейтенанти міліції ОСОБА_10, ОСОБА_6 і ОСОБА_5 були доставлені до ОСОБА_7 міської лікарні для проходження огляду на предмет вживання психоактивної речовини та встановлення стану сп'яніння. Згідно актів медичного огляду на стан сп'яніння та медичних висновків від 14.03.2010 №№ 18, 19 та 20 старші лейтенанти міліції ОСОБА_1, ОСОБА_6 і ОСОБА_5 перебували у стані алкогольного сп'яніння.

Відповідач 26.03.2010р. наказом №132 о/с звільнив Позивача у запас Збройних сил (а.с.13) за п.66 ( за дискредитацію) Положення.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача та представника відповідача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, а оскаржувані накази скасуванню у звязку з наступним.

Відповідно до стаття 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоров'я, права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави; поважати людську гідність, виявляти турботу про громадян і бути готовим у будь-який час надати їм допомогу; дотримуватися норм професійної та службової етики; берегти державну таємницю; у службовій діяльності бути чесною, об'єктивною і незалежною від будь-якого впливу громадян, їх об'єднань та інших юридичних осіб; стійко переносити всі труднощі та обмеження, пов'язані зі службою; постійно підвищувати свій професійний та культурний рівень; сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку; виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють; берегти та підтримувати в належному стані передані їй в користування вогнепальну зброю, спеціальні засоби, майно і техніку. У разі виявлення порушень законодавства, зловживань чи інших правопорушень у службовій діяльності особа рядового або начальницького складу повинна вжити заходів щодо припинення цих порушень та доповісти про це безпосередньому або старшому прямому начальникові.

Згідно з ст. 14. звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

Судом встановлено, що Відповідач наполягає на тому, що Позивач порушив прикордонний режим, а саме, представником відповідача зазначено, що Позивач, як працівник міліції повинен був вплинути на свого колегу о/у СКР Біляївського РВ ОСОБА_5, який знаходився за кермом автомобілю, для припинення руху та не перетину державного кордону без законних на то підстав. Крім того, представник відповідача зазначив, що Позивач мав можливість залишити даний транспортний засіб. З даними висновками представника відповідача неможливо погодитись, оскільки самим оскаржуваним наказом зазначено, що зазначений автомобіль не зупинився на прикордонному посту, а продовжив свій рух. Крім того, судом встановлено, що позивач разом з своїми колегами переслідували автомобіль, водій якого, на їх думку, вчинив протиправну дію, а тому підстав на залишення автомобілю в позивача не було. Крім іншого, Позивача пояснив, що він знаходився на задньому сидінні автомобілю, та у звязку з великою швидкістю, не помітив перетину державного кордону.

Відповідно до п. 6 ст. 15 Закону України «Про міліцію», працівники міліції, як крайній захід мають право застосовувати вогнепальну зброю у таких випадках: для зупинки транспортного засобу шляхом його пошкодження, якщо водій своїми діями створює загрозу життю чи здоров'ю громадян або працівника міліції.

Таким чином, суд приходить до висновку, що Позивач разом з іншими співробітниками міліції при переслідуванні автомобіля, який на їх думку порушив чинне законодавство та представляв своїми діями загрозу життю працівникам міліції та іншим громадянам, мав на це право, та не перевищував своїх повноважень. Що стосується використання вогнепальної зброї, то судом встановлено, а представником відповідача проти даного факту не заперечувалось, що дана зброя була використана для подачі сигналів та жодним чином не була направлена на адресу водія переслідуваного автомобілю.

Не обґрунтованим є посилання Відповідача на порушення п.п.17.1, 17.4 Інстуркції з питань діяльності підрозділів дорожньо патрульної служби Державної автомобільної інспекції МВС України, яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України

від 27 березня 2009 р. №111, оскільки вона розповсюджується на працівників підрозділів дорожньо патрульної служби, яким о/у СКР Біляївського РВ ОСОБА_5 не являється.

Крім того, судом не приймаються твердження представника відповідача про знаходження Позивача в стані алкогольного спяніння під час несіння служби з огляду на наступне.

Відповідно до п.п.1.1 Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яка затвердження спільним наказом МВС України та Міністерство охорони здоров'я від 09.09.2009р. № 400/666, ця інструкція визначає процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів з метою виявлення ознак стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп'яніння), та оформлення результатів такого огляду.

Позивачем та представником відповідача надано до суду акт та висновок медичного огляду Позивача з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, якими зафіксовано, що Позивач 14.03.2010р. о 22 годині 15 хвилині знаходився у стані алкогольного спяніння.

Таким чином, враховуючи, що Позивач не знаходився за кермом вищезазначеного автомобілю, складання акту та висновку на підставі даної Інструкції є протиправним.

Відповідно до ч.3 ст. 70 КАС України, докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги.

Крім того, згідно до п.п. 2.9. Інструкції, з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров'я, уповноважена особа Державтоінспекції МВС забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров'я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення. Таким чином, судом встановлено, що Позивач був оглянутий 14.03.2010р. о 22 годині 15 хвилині, в свою чергу, відповідно до пояснень Позивача, з якими погодився представник відповідача, він був затриманий близько 17 години 30 хвилини. Враховуючи зазначене, суд робить висновок, що проведення огляду о 22.15 було безпідставним та не несе за собою жодних правових наслідків.

Що стосується посилання оскаржуваного наказу на складання відносно Позивача адміністративного протоколу за ст.ст. 185-10 ч. 2 (злісна непокора законній вимозі працівника Державної прикордонної служби) та 202 (порушення прикордонного режиму в пункті пропуску через державний кордон України) КУпАП, як на доведений факт вчинення даних протиправних дій з боку Позивача, судом не приймаються, оскільки такий факт може бути підтверджений лише притягненням Позивача до адміністративної відповідальності судом чи уповноваженим органом відповідно до покладених на нього функцій. Не встановлення факту визнання винним Позивача притягнення його до адміністративної відповідальності, свідчить про поверховість та поспішність висновків Відповідача, які ним були зроблені в оскаржуваному акті, та які стали підставою для звільнення Позивача.

Відповідно до п. 66 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, особи рядового і начальницького складу, які скоїли вчинки, що дискредитують звання рядового і начальницького складу, звільняються з органів внутрішніх справ. При цьому звільнення проводиться з урахуванням вимог пункту 62 цього Положення.

Керуючись ст.ст. 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління МВС України в Одеській області, за участю третьої особи ОСОБА_2 про визнання протиправними та скасування в частині наказів №258 від 18.03.2010р. та №132 о/с від 26.03.2010р., поновлення на посаді та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області №258 від 18.03.2010 року в частині звільнення старшого лейтенанта міліції ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області №132 о/с від 26.03.2010року в частині звільнення старшого лейтенанта міліції ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ.

Зобовязати Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області поновити ОСОБА_1 на посаді оперуповноваженого сектору карного розшуку Біляївського РВ ГУМВС України в Одеській області.

Зобовязати Головне управління МВС України в Одеській області сплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 18.03.2010 року по день поновлення на службі.

Встановити місячний термін для подання до суду звіту про виконання даної постанови.

Допустити негайне виконання постанови суду в частині зобовязання Головного управління МВС України в Одеській області поновити ОСОБА_1 на посаді оперуповноваженого сектору карного розшуку Біляївського РВ ГУМВС України в Одеській області.

Постанова суду в іншій частині набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги. Якщо апеляційну скаргу не буде подано в строк, встановлений ст. 186 КАС України, постанова суду набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Постанова суду може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги до Одеського окружного адміністративного суду протягом десяти днів з дня проголошення постанови.

Повний текст постанови складений та підписаний суддею 20.08.2010р.

Суддя С.О. Cтефанов

20 серпня 2010 року