Справа № 815/5605/15
Суддя: Кравченко М.М.
Дата ухвалення: 2015-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

815/5605/15

Справа № 815/5605/15

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2015 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді – Кравченка М.М.;

розглянувши в письмовому провадженні справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Блумі» до Одеської митниці Державної фіскальної служби про визнання протиправними та скасування карток відмови, визнання протиправними та скасування рішень про коригування митної вартості товарів, -

СУТЬ СПОРУ:

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Блумі» 03.06.2014 року уклало з компанією Lila Kagit San. ve Tic. A.S. (Туреччина) контракт № 030614, відповідно до умов якого постачальник взяв на себе зобов’язання поставити у власність покупця сировину: сировину для виробництва паперових рушників 1X22GSM_256CM за ціною 1025 дол./т; змішану сировину для виробництва туалетного паперу 2X18GSM_256CM за ціною 950 дол./т; змішану сировину для виробництва туалетного паперу 2X15GSM_256CM за ціною 950 дол./т.

26.08.2015 року позивач для здійснення митного оформлення зазначеного товару подав до Одеської митниці Державної фіскальної служби митні декларації № 500060006/2015/006759 та № 500060006/2015/006761.

Митна вартість товарів визначена позивачем за основним методом, за ціною договору (контракту) щодо товарів які імпортуються (вартість операції).

02.09.2015 року на вимогу митному органу було надано додаткові документи: виписки з бухгалтерської документації – відомості обліку господарських операцій виробника товару Lila Kagit San. ve Tic. A.S. за липень 2015 року; каталоги, специфікації, прейскуранти (прас-листи) виробника товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів – лист Асоціації українських підприємств целюлозно-паперової галузі «Укрпапір» № 735 від 25.08.2015 року, лист «Содружество бумажных оптовиков»; проформи № 20000742 від 31.07.2015 року та № 20000793 від 28.08.2015 року; платіжне доручення № 3276 від 10.08.2015 року; прибуткову накладну № 013384 від 21.07.2015 року; лист ТОВ «Блумі» № 34 від 27.08.2015 року; відомості з Єдиного державного реєстру № 05.3-19/436 від 06.02.2015 року; додаток № 1 від 30.07.2015 року; платіжне доручення № 3144 від 08.07.2015 року.

Одеська митниця Державної фіскальної служби своїми рішеннями від 02.09.2015 року № 500060006/2015/000031/1 та № 500060006/2015/000032/1 здійснила коригування заявленої позивачем митної вартості товарів у сторону збільшення.

02.09.2015 року товар випущений у вільний обіг на підставі сплати позивачем фінансової гарантії.

24.09.2015 року в судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити посилаючись на обґрунтування викладені в позовній заяві (а.с.5-14), представник відповідача позов не визнав та заперечував проти його задоволення з підстав, викладених у письмових запереченнях проти позову (а.с.95-101).

Також, 24.09.2015 року в судовому засіданні представник позивача підтримав пропозицію суду щодо продовження розгляду справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, представник відповідача не заперечував проти продовження розгляду справи в письмовому провадженні.

Суд, з урахуванням ст.ст. 122, 128 КАС України, вирішив продовжити розгляд справи в письмовому провадженні.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши надані письмові докази, перевіривши матеріали справи, а також проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що адміністративний позов належить задовольнити. Свій висновок суд вмотивовує наступним чином. Так, суд, -

ВСТАНОВИВ:

03.06.2014 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Блумі» (покупець) уклало з компанією Lila Kagit San. ve Tic. A.S. (Туреччина) (продавець) контракт купівлі продажу № 030614 (а.с.36-41).

Відповідно до умов зазначеного контракту продавець передає у власність покупця, а покупець приймає та оплачує товари, відповідно до умов договору. Постачання товару здійснюється відповідно проформам інвойсу.

30.07.2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Блумі» (покупець) та компанія Lila Kagit San. ve Tic. A.S. (Туреччина) (продавець) уклали додаток № 1 до контракту № 030614 від 03.06.2014 року (а.с.42).

Відповідно до цього додатку продавець дав згоду відносно продажу, а покупець дав згоду відносно купівлі продукції: сировину для виробництва паперових рушників 1X22GSM_256CM за ціною 1025 дол./т; змішану сировину для виробництва туалетного паперу 2X18GSM_256CM за ціною 950 дол./т; змішану сировину для виробництва туалетного паперу 2X15GSM_256CM за ціною 950 дол./т. Ціна додатку вказана на умовах СРТ Теплодар, Україна.

26.08.2015 року позивач для здійснення митного оформлення зазначеного товару подав до Одеської митниці Державної фіскальної служби митні декларації форми МД-2 № 500060006/2015/006759 та № 500060006/2015/006761 (а.с.43,49).

Товариство з обмеженою відповідальністю «Блумі» митну вартість товарів визначило за основним методом, за ціною договору (контракту) щодо товарів які імпортуються (вартість операції).

Співробітник Одеської митниці Державної фіскальної служби під час здійснення перевірки документів та відомостей, що надавалися позивачем, виявив розбіжності, а саме: в інвойсах не вказано умови оплати та не надані проформи інвойсів в яких вказані умови оплати, що передбачені контрактом № 030614 від 03.06.2014 року.

На підставі зазначеного було зобов’язано позивача протягом 10 днів надати (за наявності) додаткові документи: виписки з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прас-листи) виробника товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціальними експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

В зв’язку з цим позивач 02.09.2015 року на вимогу митного органу надав додаткові документи: виписки з бухгалтерської документації – відомості обліку господарських операцій виробника товару Lila Kagit San. ve Tic. A.S. за липень 2012, 2015 року за кожним видом продукції з зазначенням сировини целюлози 730 доларів США за тонну (а.с.69-80); каталоги, специфікації, прейскуранти (прас-листи) виробника товару із пропозицією до продажу із зазначенням відповідних цін; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів – лист Асоціації українських підприємств целюлозно-паперової галузі «Укрпапір» № 735 від 25.08.2015 року в якому зазначено індекси економічно обґрунтованих цін товару виробника Lila Kagit San. ve Tic. A.S. (Туреччина) вартістю 900-1150 доларів США, лист «Содружество бумажных оптовиков» що містить інформацію про вартість сировини (целюлози) у розмірі 730 доларів США (а.с.15-19); проформи № 20000742 від 31.07.2015 року та № 20000793 від 28.08.2015 року (а.с.20-22); платіжне доручення № 3276 від 10.08.2015 року (а.с.57); прибуткову накладну № 013384 від 21.07.2015 року (а.с.66); лист ТОВ «Блумі» № 34 від 27.08.2015 року (а.с.63); відомості з Єдиного державного реєстру № 05.3-19/436 від 06.02.2015 року (а.с.64-65); додаток № 1 від 30.07.2015 року до контракту № 030614 від 03.06.2014 року (а.с.42); платіжне доручення № 3144 від 08.07.2015 року (а.с.58).

Одеська митниця Державної фіскальної служби своїми рішеннями від 02.09.2015 року № 500060006/2015/000031/1 та № 500060006/2015/000032/1 здійснила коригування заявленої позивачем митної вартості товарів у сторону збільшення.

Такі висновки відповідача обґрунтовані тим, що в додатково наданих документах виявлені розбіжності: згідно платіжних доручень передплата не повна, однак в проформі інвойсу передбачена 100 відсоткова передплата, в наданій проформі не вказані всі товари, проформа виставлена пізніше ніж дата інвойсу.

02.09.2015 року товар випущений у вільний обіг на підставі сплати позивачем фінансової гарантії.

Суд вважає, що вказані висновки відповідача є необґрунтованими.

Свій висновок суд обґрунтовує наступним чином.

Відповідно до ч.1 ст.49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з ч.1 ст.51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.52 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов’язані подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об’єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Згідно з ч.1 ст.53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Суд наголошує, що ч.2 вищезазначеної статті містить вичерпний перелік документів, які подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення. До них відносяться:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п’ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об’єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до ч.3 ст.53 Митного кодексу України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов’язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов’язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов’язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прас - листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Відповідно до ч.4 ст.53 Митного кодексу України у разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв'язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи:

1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України;

2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам;

3) розрахунок ціни (калькуляцію).

Згідно з ч.5 вищезазначеної статті забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

З огляду на матеріали справи, суд встановив, що позивач для підтвердження обґрунтованості заявленої митної вартості товарів подав до митного органу всі необхідні передбачені ст.53 Митного кодексу України документи.

Згідно з ч.6 ст.53 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

З урахуванням зазначеного, суд вважає, що виявлені відповідачем розбіжності не є достатньою та абсолютною підставою, що дає право митному органу приймати рішення про коригування митної вартості товарів.

Також, суд погоджується з доводами позивача, що у разі, якщо контракт передбачає передплату, то постачальник повинен виписати проформу-інвойс, що містить практично такі ж дані, що і комерційний інвойс, однак є попереднім. Остаточні дані щодо відвантаження товарів, їх кількості, характеристики, ціни та умов поставки зазначаються в комерційному інвойсі.

Тобто, суд вважає, що надані документи містять всі необхідні реквізити та відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, відомостей щодо ціни, що була сплачена за ці товари.

Відповідно до пп. а п.2 ч. 1 ст.57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється, в тому числі, за ціною договору щодо ідентичних товарів.

Згідно з ч.2 ст.57 Митного кодексу України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Відповідно до ч.3 ст.57 Митного кодексу України кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно з ч.4 ст.57 Митного кодексу України застосування другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

Так, суд встановив, що позивач та відповідач проводили консультацію шляхом обміну електронними повідомленнями. За результатами якої було обрано метод визначення митної вартості – за ціною договору щодо ідентичних товарів.

Відповідно до ч.1 ст.59 Митного кодексу України у разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статті 58 цього Кодексу, за основу для її визначення береться вартість операції з ідентичними товарами, що продаються на експорт в Україну з тієї ж країни і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього.

При цьому, згідно з ч.2 ст.59 Митного кодексу України при застосуванні цього методу визначення митної вартості за основу береться прийнята органом доходів і зборів вартість операції з ідентичними товарами з дотриманням умов, зазначених у цій статті. При цьому під ідентичними розуміються товари, однакові за всіма ознаками з оцінюваними товарами, у тому числі за такими, як: фізичні характеристики, якість та репутація на ринку, країна виробництва, виробник.

Відповідно до ч.4 ст.59 Митного кодексу України ціна договору щодо ідентичних товарів береться за основу для визначення митної вартості товарів, якщо ці товари ввезено приблизно в тій же кількості та на тих же комерційних рівнях, що й оцінювані товари.

В рішенні про коригування митної вартості товарів зазначено, що відповідач на підставі аналізу бази даних ЄАІС встановив, що по товару № 1 рівень митної вартості з ідентичними товарами, митне оформлення яких вже здійснене, є більшим, ніж заявлений позивачем в митних деклараціях (митна декларація № 500060001/2015/0012924).

Однак, суд наголошує, що зазначена в митній декларації № 500060001/2015/0012924 від 14.07.2015 року ціна, яка покладається відповідачем в основу визначення митної вартості товарів позивача, є результатом заявленого митного оформлення товарів, що можуть відрізнятися за своїми характеристиками і якістю. А тому суд не приймає до уваги такі доводи відповідача.

Формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості, не є перешкодою для застосування основного методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за основним методом визначення його митної вартості.

При цьому, митним органом не було спростовано контрактну ціну оцінюваних товарів, об'єктивну можливість і спроможність відповідача визначити на підставі наданих позивачем документів зазначену ціну товарів, а також рівень митної вартості товарів за ціною договору за правилами, визначеними у ст.58 Митного кодексу України.

Відповідач не підтвердив належними доказами та аргументованими доводами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за ці товари.

Тобто, правильність визначення позивачем митної вартості товару за ціною договору, а також об'єктивна можливість застосування першого методу не були спростовані відповідачем.

Таким чином, з сукупного аналізу встановлених вище фактів, суд вважає, що позивач надав митному органу всі необхідні документи для визначення митної вартості товарів за основним методом.

Відповідач не довів свою позицію щодо правильності використання другорядного методу визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо ідентичних товарів та його обґрунтування.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ч.2 ст.72 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно з ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), добросовісно; розсудливо; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Відповідно до ч.1 статті 94 КАС України: «Якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідно місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його службова або посадова особа».

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

На підставі викладеного, керуючись Конституцією України, Митним кодексом України, ст.ст. 2, 7, 8, 9, 11, 27, 69-71, 86, 94, 124, 128, 159-163 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити.

3. Визнати протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів від 02.09.2015 року № 500060006/2015/000031/1 та № 500060006/2015/000032/1.

4. Стягнути з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України в Одеській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Блумі» (код ЄДРПОУ 39215751) суму сплаченого судового збору в розмірі 2436 (дві тисячі чотириста тридцять шість) грн. 00 коп.

Порядок і строки оскарження постанови визначаються ст.ст.185, 186 КАС України.

Постанова набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст.254 КАС України.

Суддя М.М. Кравченко