Справа № 804/4710/15
Суддя: Гімон М.М.
Дата ухвалення: 2015-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

14 вересня 2015 рокусправа № 804/4710/15

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Гімона М.М.

суддів: Чумака С. Ю. Юрко І.В.

за участю секретаря судового засідання: Портненко М.В.

за участю представника позивача Лисенко С.В., представника відповідача Панащенко М.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Солонянському районі Дніпропетровської області на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 червня 2015 року по справі № 804/4710/15 за позовом Управління Пенсійного фонду України в Солонянському районі Дніпропетровської області до Приватного сільськогосподарського підприємства "Росток" про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2015 року Управління Пенсійного фонду України в Солонянському районі Дніпропетровської області (далі УПФУ або позивач) звернулось із позовом до суду, в якому, з урахуванням уточнень, просило стягнути з Приватного сільськогосподарського підприємства "Росток" (далі ПСП «Росток» або відповідач) заборгованість по відшкодуванню витрат на виплату пільгових пенсій за період березень-травень 2015 року у розмірі 2139,13 грн.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 червня 2015 року у задоволені даного позову відмовлено.

Вважаючи вказане рішення суду таким, що винесене з порушенням норм матеріального та процесуального права, позивач звернувся з апеляційною скаргою. Апелянт зазначає, що судом встановлені не всі обставини, що мають значення для справи, зокрема, не враховано той факт, що позов заявлено про стягнення витрат на виплату пенсії особі, якій її призначено на підставі п. «ж» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» і яка працювала на час виходу на пенсію в ПСП «Росток», а тому саме відповідач зобов'язаний здійснювати відшкодування цих витрат. В зв'язку з чим, просить постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 червня 2015 року скасувати та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги та просив скасувати постанову суду і задовольнити позов.

Представники відповідача заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив рішення суду залишити без змін.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, судова колегія виходить з наступного.

Наявними в матеріалах справи письмовими доказами встановлено, що ПСП «Росток» перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Солонянському районі Дніпропетровської області з 05.08.2003 року і є платником страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

На даному підприємстві згідно трудової книжки працювала ОСОБА_3 з 01.04.2013 р. (наказ № 111 від 01 квітня 2013 року) та довідки № 508 від 18 вересня 2013 року, виданої керівником відповідача, в якій зазначено, що на момент призначенні ОСОБА_3 пенсії відповідно до п. «ж» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» працювала в ПСП «Росток» різноробочою.

10.03.2015 р. позивач направив відповідачу розрахунок фактичних витрат на виплату та доставку пенсій з 01.03.2015 р., згідно якого, місячний розмір фактичних витрат позивача на виплату та доставку пенсій ОСОБА_3 становить 100 відсотків - 704,11 грн. Розрахунок відповідач отримав 14.03.2015 р. (а.с. 4-7).

За період з 01 березня 2015 року по 31.05.2015 року загальна заборгованість відповідача становить 2139,13 грн. (а.с. 47, 50).

Довідками ПСП «Росток» від 18.09.2013 р. та від 08.04.2015 р. (а.с. 20, 53) підтверджено, що ОСОБА_3 з 01.04.2013 року по 01.11.2013 року працювала на підприємстві різноробочою. Довідка від 18.09.2013 р. була підставою для призначення ОСОБА_3 пенсії.

Вказані обставини не є спірними.

Відповідач, відмовляючи позивачу у відшкодуванні вказаних витрат на виплату пільгових пенсій, посилається на необхідність пропорційного відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку пенсій ОСОБА_3 з урахуванням її загального стажу роботи у різних підприємствах, а не по останньому - ПСП «Росток».

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що витрати на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах особам, які мають стаж, що дає право на призначення цих пенсій на декількох підприємствах, покриваються цими підприємствами пропорційно стажу роботи, у зв'язку з чим, підстави для відшкодування витрат ОСОБА_3 у повному (100%) обсязі у відповідача відсутні.

Колегія суддів апеляційної інстанції, виходячи з фактичних обставин справи, не погоджується з такими висновками суду та вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з п. "ж" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" №1788-XII право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають жінки, які працюють у сільськогосподарському виробництві та виховали п'ятеро і більше дітей, - незалежно від віку і трудового стажу, в порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України "Про призначення пенсії на пільгових умовах жінкам, які працюють в сільськогосподарському виробництві та виховали п'ятеро і більше дітей" від 16.05.1992 №244, жінкам, які працюють в сільськогосподарському виробництві та виховали п'ятеро або більше дітей до 14-річного віку, в тому числі усиновлених, пенсії на пільгових умовах призначаються незалежно від віку та наявного трудового стажу.

Пунктом 2 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" N 1058-IV встановлено, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, роботах з особливо шкідливими й важкими умовами праці за списком N 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами Закону N 1058-IV в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом N 1788-XII. У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 Закону N 1058-IV. При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» № 400/97 суб'єкти підприємницької діяльності незалежно від форм власності, їх об'єднання, бюджетні, громадські та інші юридичні особи, а також фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, які використовують працю найманих працівників є платниками збору - фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів «б - з» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого ст.26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до п.6.2 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України від 19.12.2003 року №21-1 витрати на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах особам, які мають стаж, що дає право на призначення цих пенсій на декількох підприємствах, покриваються цими підприємствами пропорційно стажу роботи з урахуванням вимог абзацу третього підпункту 1 пункту 2 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

З аналізу наведених норм права колегія суддів робить висновок, що фактичні витрати на виплату пенсії, призначеної на підставі п. "ж" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", є об'єктом для сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування за ставкою в розмірі 100 % суми фактичних витрат. При цьому платником цього збору є те сільськогосподарське підприємство, на якому особа працювала і була зайнята у сільськогосподарському виробництві.

Принцип пропорційності, визначений у п.6.2 Інструкції № 21-1, в даному випадку застосуванню не підлягає, оскільки право на пільгову пенсію пунктом "ж" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" не пов'язується із наявністю певного обов'язкового періоду страхового стажу, а лише передбачає зайнятість (роботу) особи на момент призначення пенсії у певній галузі виробництва не залежно від часу роботи, наявності страхового стажу та досягнення певного віку.

Суд першої інстанції на ці обставини уваги не звернув і невірно застосував норми матеріального права.

Доводи відповідача про те, що працюючи на ПСП «Росток» ОСОБА_3 фактично не виконувала роботи, які безпосередньо пов'язані із сільськогосподарським виробництвом, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки підприємство здійснює діяльність безпосередньо у галузі сільськогосподарського виробництва, а згідно виданої ним довідки, яка і стала підставою для призначення ОСОБА_3 пенсії на пільгових умовах, підприємство підтвердило її зайнятість у такому виробництві. При цьому характер та кваліфікованість виконуваної нею роботи не мають значення.

Заперечення відповідача про те, що витрати на виплату пенсії особам, яким вона призначена на підставі п. "ж" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" №1788, підлягають відшкодуванню за рахунок коштів Державного бюджету України є недоречними, оскільки вони не ґрунтуються на нормах законодавства.

Таким чином, суд першої інстанції помилково дійшов висновків, що орган Пенсійного фонду України при визначенні фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсії ОСОБА_3 як матері, що виховали п'ятеро або більше дітей до 14-річного віку, повинен був визначити їх розмір, що підлягає відшкодуванню з боку ПСП «Росток» з урахуванням принципу пропорційності обчислення виходячи із наявного у неї загального трудового стажу.

Враховуючи зазначене, колегія суддів доходить висновку, що УПФУ правомірно звернулося з вимогою щодо стягнення заборгованості по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пенсії ОСОБА_3, призначеної на пільгових умовах за п. "ж" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" за період з березні по травень 2015 року в сумі 2139,13 грн.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 198, п. 1, 4 ч. 1 ст. 202 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції вирішив скасувати її та прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 24, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Солонянському районі Дніпропетровської області - задовольнити.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 червня 2015 року по справі № 804/4710/15 - скасувати.

Адміністративний позов Управління Пенсійного фонду України в Солонянському районі Дніпропетровської області до Приватного сільськогосподарського підприємства "Росток" про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з Приватного сільськогосподарського підприємства "Росток" на користь Управління Пенсійного фонду України в Солонянському районі Дніпропетровської області заборгованість по відшкодуванню сум фактичних витрат на виплату та доставку пенсії, призначеної ОСОБА_3 на підставі п. "ж" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", за період з березня по травень 2015 року в розмірі 2139 (дві тисячі сто тридцять дев'ять) грн. 13 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів з дня її складення в повному обсязі.

Повний текст судового рішення виготовлено 16 вересня 2015 року.

Головуючий: М.М.Гімон

Суддя: С.Ю. Чумак

Суддя: І.В. Юрко