Справа № К/9991/90389/11-С
Суддя: Амєлін С.Є.
Дата ухвалення: 2015-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"23" вересня 2015 р. м. Київ К/9991/90389/11

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Амєліна С.Є. - головуючого,

Іваненко Я.Л.,

Кобилянського М.Г.,

розглянувши в порядку письмово провадження адміністративну справу за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 26 жовтня 2011 року в справі за його позовом до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про скасування постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження,

в с т а н о в и л а :

У травні 2011 року ОСОБА_4 звернувся в суд з вказаним адміністративним позовом, в якому зазначав, що постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 14 квітня 2011 року неправомірно відмовлено у прийнятті до провадження виконавчого документа та у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №2а-4245/10/0270 у зв'язку з наявністю обставин, які виключають здійснення виконавчого провадження.

Просив суд визнати неправомірними дії державного виконавця та нечинною по-станову, зобов'язати відкрити виконавче провадження.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 27 травня 2011 року позов задоволено частково: визнано протиправною та скасовано постанову відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 14 квітня 2011 року ВП №25966297 про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документа); зобов'язано вирішити питання щодо відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого листа Вінницького окружного адміністративного суду №2а-4245/10/0270 від 31 березня 2011 року.

Постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 26 жовтня 2011 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове про відмову у задоволенні позову.

У касаційній скарзі, посилаючись на порушення судами норм матеріального і процесуального права, позивач просив суд скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 31 березня 2011 року Вінницьким окружним адміністративним судом видано виконавчий лист про стягнення з Державної судової адміністрації України на користь ОСОБА_4 109 796,10 грн. заборгованості по заробітній платі та компенсації у зв'язку з порушенням термінів виплати частини заробітної плати з 01 липня 2006 року по 01 квітня 2010 року.

У виконавчому листі зазначено, що судове рішення набрало законної сили 09 лютого 2011 року, строк пред'явлення виконавчого документа до виконання - до 10 лютого 2014 року.

12 квітня 2011 року виконавчий документ подано до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України для примусового виконання.

Постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 14 квітня 2011 року відмовлено у прийнятті до провадження виконавчого документа та у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №2а-4245/10/0270 на підставі пункту 8 частини першої статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» (у зв'язку з наявністю обставин, які виключають здійснення виконавчого провадження) та зазначено, що у поданому виконавчому документі визначено строк пред'явлення до виконання до « 10 лютого 2014 року», тобто протягом трьох років, що суперечить вимогам Закону України «Про виконавче провадження».

Задовольняючи позов окружний суд виходив з того, що виконавчий лист відповідає вимогам законодавства та його пред'явлено до виконання у межах встановленого законом строку. Перевіряючи правомірність визначення (обрахунку) органом, що видає виконавчий документ строку пред'явлення зазначеного документа до виконання суб'єкт владних повноважень вийшов за межі наданих йому повноважень. Відповідачем не наведено обґрунтування обставин, які виключають здійснення виконавчого провадження.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позову апеляційний суд виходив з того, що виконавчий лист не відповідає встановленим до нього вимогам, а тому відмова у відкритті виконавчого провадження є законною.

Перевіривши правильність застосування судами норм матеріального й процесуального права, правової оцінки обставин справи колегія суддів приходить до висновку про те, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначено Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 21 Закону України «Про виконавче провадження» у редакції станом на день набрання судовим рішенням законної сили, виконавчі листи та інші судові документи можуть бути пред'явлені до виконання протягом трьох років.

Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про виконавче провадження» та деяких інших законодавчих актів України щодо вдосконалення процедури примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб)», який набрав чинності з 09 березня 2011 року, Закон України «Про виконавче провадження» викладено у новій редакції.

Відповідно до статті 22 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання в такі строки: посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для: виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення; виконання рішень комісій по трудових спорах - з дня видачі посвідчення на примусове виконання рішення; інших виконавчих документів з наступного дня після набрання ними юридичної сили, якщо інше не передбачено законом.

Пунктом 4 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про виконавче провадження» та деяких інших законодавчих актів України щодо вдосконалення процедури примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб)» визначено, що виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред'являються до виконання у строки, встановлені на момент їх видачі.

Судами попередніх інстанцій встановлено, судове рішення набрало законної сили 09 лютого 2011 року, а виконавчий лист позивачу виданий 31 березня 2011 року, тобто після набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про виконавче провадження» та деяких інших законодавчих актів України щодо вдосконалення процедури примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб)», та поданий до органу виконавчої служби 12 квітня 2011 року, тобто з дотриманням річного строку пред'явлені його до виконання.

Посилання відповідача на те, що у виконавчому документі невірно зазначено строк пред'явлення його до виконання не є перешкодою для відкриття виконавчого провадження.

З огляду на викладене суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого і законного висновку про задоволення позову, а апеляційним судом таке рішення скасовано помилково.

Висновок суду першої інстанції про визнання протиправним та скасування постанови державного виконавця про відмову у відкритті виконавчого провадження є законним оскільки відповідачем було порушено вимоги процесуального законодавства.

Таким чином підстави, які виключають здійснення виконавчого провадження за виконавчим листом у справі № 2а-4245/10/0270, відсутні.

Відповідно до положень статті 226 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції має право скасувати судове рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції, яке ухвалено відповідно до закону і скасовано помилково.

Керуючись статтями 222, 223, 226, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 26 жовтня 2011 року скасувати, а постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 27 травня 2011 року залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, і оскарженню не підлягає.

Судді:С.Є. Амєлін /підпис/ Я.Л Іваненко /підпис/ М.Г. Кобилянський /підпис/