Справа № 824/1982/15-а
Суддя: Анісімов Олег Валерійович
Дата ухвалення: 2015-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2015 р. м. Чернівці справа № 824/1982/15-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Анісімова О.В.,

за участю:

секретаря судового засідання - Антонюка О.В.,

позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Генерального прокурора України ОСОБА_3 про визнання бездіяльності протиправною та зобовязання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач або ОСОБА_1К.) звернувся до суду з адміністративним позовом до Генерального прокурора Шокіна В.М. (далі - відповідач або Генпрокурор ОСОБА_3М.) про визнання протиправною бездіяльності щодо відмови в розгляді його звернень про зарахування у довідку для перерахунку пенсії доплати за вислугу 20 і більше років на посадах слідчого, зобов'язання ОСОБА_3, представити в комісію Генеральної прокуратури з установлення трудового стажу матеріали стосовно наявності в ОСОБА_1 трудового стажу для виплати йому щомісячної доплати за вислугу 20 і більше років на посадах слідчого прокуратури та зобовязання направити в бухгалтерію, відділ кадрів прокуратури Львівської області для включення в довідку для перерахунку пенсії, виписки з рішення комісії Генеральної прокуратури по встановленні трудового стажу для виплати ОСОБА_1 щомісячної доплати за вислугу 20 і більше років на посадах слідчого прокуратури.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 звертався неодноразово до відповідача стосовно внесення в довідку про перерахунок пенсії доплати за вислугу 20 і більше років на посадах слідчого, однак всупереч положень Закону України Про звернення громадян від 02.10.1996 р., №393/96-ВР (далі - Закон №393) від останнього не отримав будь-якої відповіді. Вважає таку бездіяльність протиправною та просить зобов'язати Генпрокурора ОСОБА_3 вчинити певні дії.

Відповідач щодо задоволення позову заперечив.

У судовому засіданні ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, суду пояснив наступне.

Так, він працював у органах прокуратури на посаді слідчого з 09.08.1967 р. по 15.06.1987 р. Скаргами від 06.04.2015 р., від 06.05.2015 р., від 29.05.2015 р., від 26.06.2015 р., від 15.07.2015 р., від 07.08.2015 р. позивач звертався до відповідача, з проханням надати вказівку прокуратурі Львівської області, про видачу йому довідки про перерахунок пенсії доплати за вислугу 20 і більше років в розмірі 100 відсотків суми пенсії, яка може бути йому нарахована у разі виходу на пенсію. Однак скарги особисто відповідачем не розглянуті, а розглядались його підлеглими, які надавали некомпетентні відповіді, зокрема відповіді від 17.03.2015, від 19.05.2015 р., від 18.06.2015 р., від 08.07.2015 р.,від 30.07.2015 р.

Крім цього, вказані скарги повинні передаватися для розгляду в комісію з установлення трудового стажу Генеральної прокуратури, що не було здійснено органами прокуратури.

Обґрунтовуючи свою позицію положеннями ч.1 ст.16 Закону №393 позивач вважає таку бездіяльність відповідача протиправною, оскільки саме Генпрокурор ОСОБА_3 зобовязаний надавати відповідь на його скарги та представити в комісію Генеральної прокуратури з установлення трудового стажу матеріали стосовно наявності в ОСОБА_1 трудового стажу для виплати йому щомісячної доплати за вислугу 20 і більше років на посадах слідчого прокуратури та направити в бухгалтерію, відділ кадрів Львівської обласної прокуратури для включення в довідку для перерахунку пенсії, виписки з рішення комісії Генеральної прокуратури по встановленні трудового стажу.

Представник відповідача суду пояснила наступне.

Генеральною прокуратурою України (далі - Генпрокуратура) неодноразово розглядались звернення ОСОБА_1 та надавались мотивовані відповіді.

Так, ОСОБА_1 із 09.08.1967 р. по 15.06.1987 р. працював на посадах слідчого, старшого слідчого в органах прокуратури Чернівецької, Хмельницької, Львівської області, тобто 19 років 10 місяців.

При цьому питання щодо визначення наявності у позивача вислуги 20 і більше років на посадах начальників слідчих підрозділів, їх заступників, прокурорів - криміналістів і слідчих органів прокуратури та військових прокуратур вже були предметом розгляду Чернівецьким окружним адміністративним судом у справі №2а/2470/3217/11 за позовом ОСОБА_1 до прокуратури Львівської області, по якій постановою від 20.01.2012 р. у задоволенні позову відмовлено у повному обсязі. Зазначена постанова залишена в силі ухвалами Вінницького апеляційного адміністративного суду та Вищим адміністративним судом України. Судами встановлено, що вислуга років позивача на посадах слідчого органів прокуратури становить 19 років 10 місяців.

Крім цього, на всі свої звернення ОСОБА_1 у строки встановлені Законом №393 отримав відповіді, за підписами уповноважених на те осіб, у т.ч. за підписом виконувача обовязки Генерального прокурора України.

У звязку із зазначеним вважає позов не обґрунтований та просить суд в його задоволенні відмовити.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Так, ОСОБА_1 звернувся з скаргами від 06.04.2015 р., від 06.05.2015 р., від 29.05.2015 р., від 26.06.2015 р., від 15.07.2015 р., від 07.08.2015 р. до Генпрокурора ОСОБА_3, з проханням надати вказівку прокуратурі Львівської області, про видачу йому довідки про перерахунок пенсії доплати за вислугу 20 і більше років в розмірі 100 відсотків суми пенсії, яка може бути йому нарахована у разі виходу на пенсію.

При цьому суд зазначає, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази відправки зазначених скарг на адресу Генерального прокурора, позивач доказів отримання його скарг прокуратурою суду не надав. На день предявлення до суду адміністративного позову строки надання відповіді на скаргу ОСОБА_1 від 07.08.2015 р. не сплили.

Відповідями від 19.05.2015 р. та 18.06.2015 р. за підписом першого заступника Генпрокурора ОСОБА_4, від 08.07.2015 р. за підписом в.о. обов'язки Генпрокурора ОСОБА_4 та від 30.07.2015 р. за підписом заступника Генпрокурора ОСОБА_5, відмовлено у задоволенні його скарг та розяснено вимоги чинного законодавства України, зокрема розяснено, що він не має право на доплату за вислугу 20 і більше років в розмірі 100 відсотків суми пенсії, у зв'язку з тим, що стаж роботи на посаді слідчого складає 19 років 10 місяців 6 днів.

Крім цього, ОСОБА_1 розяснено, що питання, які викладенні в його скаргах вже були предметом розгляду Чернівецьким окружним адміністративним судом у справі №2а/2470/3217/11 за позовом ОСОБА_1 до прокуратури Львівської області про визнання протиправною відмову та зобовязання вчинити певні дії. Зокрема постановою суду від 20.01.2012 р., яка пройшла процесуальний контроль на предмет її законності в суді апеляційної та касаційної інстанції, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено повністю.

Суд вважає, що при розгляді звернень ОСОБА_1 та при прийнятті по ним рішень Генпрокурор ОСОБА_3 порушень вимог чинного законодавства України не допускав.

До зазначеного суд прийшов виходячи із наступного.

Так, відповідач у розумінні Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) є суб'єктом владних повноважень, а тому відповідно до положень ч.2 ст.19 Конституції України зобов'язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У ч.3 ст.2 КАС України викладені принципи якими має керуватися суб'єкт владних повноважень, при прийнятті рішень, вчинені дій на реалізацію своїх повноважень.

Зокрема, відповідно до ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Законом, який регулює питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об'єднання громадян, відповідно до їх статуту, пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів, забезпечує громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення є Закон №393 .

Згідно із ст. 19 Закону №393 органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об'єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов'язані: об'єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову; на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу; відміняти або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням; забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв'язку з заявою чи скаргою рішень; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об'єднання громадян за місцем проживання громадянина; у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз'яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення; не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам; особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи.

З метою забезпечення виконання вимог у т.ч. Закону №393, удосконалення діяльності органів прокуратури щодо розгляду та вирішення заяв, скарг і пропозицій наказом Генерального прокурора України від 27.12.2014 р., №9гн затверджено Інструкцію про порядок розгляду звернень та особистого прийому в органах прокуратури України (далі Інструкція).

Відповідно до п. 1.1 Інструкції розгляд звернень та особистий прийом в органах прокуратури здійснюється відповідно до Конституції України, Законів України "Про звернення громадян", "Про прокуратуру", "Про Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини", "Про статус народного депутата України", "Про статус депутатів місцевих рад", "Про Регламент Верховної Ради України", "Про комітети Верховної Ради України", інших законодавчих актів України.

Згідно ст.40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Статтею 1 Закону № 393 встановлено, що громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Під зверненням громадян, згідно ч. 1 ст. 3 Закону № 393 слід розуміти викладені в письмовій формі або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Приписи ч. 4 ст. 3 Закону № 393 визначають, що скарга це звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об'єднань громадян, посадових осіб.

Відповідно до ч.1 ст.16 Закону №393 скарга на дії чи рішення органу державної влади, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, об'єднання громадян, засобів масової інформації, посадової особи подається у порядку підлеглості вищому органу або посадовій особі, що не позбавляє громадянина права звернутися до суду відповідно до чинного законодавства, а в разі відсутності такого органу або незгоди громадянина з прийнятим за скаргою рішенням - безпосередньо до суду.

Так, скаргами від 06.04.2015 р., від 06.05.2015 р., від 29.05.2015 р., від 26.06.2015 р., від 15.07.2015 р., від 07.08.2015 р. позивач звертався до відповідача, з проханням надати вказівку прокуратурі Львівської області, про видачу йому довідки про перерахунок пенсії доплати за вислугу 20 і більше років в розмірі 100 відсотків суми пенсії, яка може бути йому нарахована у разі виходу на пенсію.

Вище судом встановлено, що на скарги ОСОБА_6 Генеральною прокуратурою України надано відповіді про відмову у задоволенню його прохання. Дослідженням зазначених відповідей встановлено, що строки розгляду звернень визначенні ст.20 Закону №393 Генеральною прокуратурою не порушені, по своєму змісту відповіді є обґрунтованими нормами матеріального права.

Відповідно до п. 7.3 Інструкції рішення про відмову в задоволенні звернення приймається і відповідь підписується прокурорами обласного та районного рівнів, їх заступниками. У Генппрокуратурі рішення про відмову в задоволенні звернення, що надійшло вдруге, приймається керівниками самостійних структурних підрозділів (їх заступниками), про відхилення повторних звернень - заступниками Генерального прокурора України.

Так, листами від 19.05.2015 р. № 18-1138впх-15 за підписом першого заступника Генпрокурора ОСОБА_4, на повторну скаргу від 06.05.2015 р.; від 18.06.2015 р. № 18-1384впх-15 за підписом першого заступника Генпрокурора ОСОБА_4, на повторну скаргу від 29.05.2015 р.; від 08.07.2015 р. № 8-1530впх-15 за підписом виконувача обов'язків Генпрокурора ОСОБА_4, на повторну скаргу від 26.06.2015 р.; від 30.07.2015 р. № 18-1708впх-15 за підписом заступника Генпрокурора ОСОБА_5, на повторну скаргу від 15.07.2015 р., роз'яснено вимоги та причини відмови в задоволенні його звернення.

Згідно із п.7.5. Інструкції відповіді на скарги, які надійшли на ім'я Генерального прокурора України, на дії та рішення першого заступника і заступників Генерального прокурора України, а також з актуальних питань, що викликали підвищену увагу громадськості та засобів масової інформації, надаються за підписом Генерального прокурора України або особи, що виконує його обов'язки.

За дорученням Генерального прокурора України відповіді на розглянуті ним звернення можуть надаватися за підписом його першого заступника та заступників.

Відповідач отримав відповіді за підписами осіб, які працюють на посаді заступника, першого заступника Генерального прокурора, а також особи, яка виконувала обовязки Генерального прокурора України, що відповідає вимогам Закону №393 та положенням п.п.7.3,7.5 Інструкції.

При цьому суд зазначає, що у своїй скарзі від 26.06.2015 р. ОСОБА_1 скаржився у т.ч. на дії першого заступника Генерального прокурора України ОСОБА_4 на що отримав відповідь від 08.07.2015 р. №8-1530впх-15 за підписом особи, яка діяла на правах Генерального прокурора України - виконувача обов'язків Генпрокурора ОСОБА_4, що відповідає положенням і Закону №393 та п.7.5 Інструкції. Подальше оскарження дій особи, яка виконувала обовязки Генерального прокурора України відповідно до положень Закону №393 та Інструкції в органи прокуратури не можливе, оскільки виходячи з критеріїв підлеглості розглядати таку скаргу не має кому. Генеральний прокурор України та виконуючий обовязки Генерального прокурора України при вирішення звернень громадян є особами, які розташовані на одній сходинці в прокурорській ієрархії.

Щодо змісту відповідей про відмову в задоволенні скарг ОСОБА_1

Так, відповідно до досліджених у судовому засіданні відповідей Генеральної прокуратури України, які містяться в листах від 19.05.2015 р. №18-1138впх-15, від 18.06.2015 р. № 18-1384впх-15, від 08.07.2015 р. № 8-1530впх-15 та від 30.07.2015 р. №18-1708впх-15 підставою для відмови у задоволенні скарг ОСОБА_1 стало те, що він не має право на доплату за вислугу 20 і більше років в розмірі 100 відсотків суми пенсії, у зв'язку з тим, що стаж роботи на посаді слідчого складає 19 років 10 місяців 6 днів.

Суд вважає таку позицію Генеральної прокуратури України обґрунтованою, виходячи із наступного.

Так, відповідно до ч. 5 ст. 50-1 Закону України Про прокуратуру (в редакції чинній на момент визначення стажу позивачеві) встановлено, що до 20-річного стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугою років, зараховується час роботи на прокурорських посадах, перелічених у статті 56 цього Закону, в тому числі у військовій прокуратурі, стажистами в органах прокуратури, слідчими, суддями, на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ, офіцерських посадах Служби безпеки України, посадах державних службовців, які займають особи з вищою юридичною освітою, в науково-навчальних закладах Генеральної прокуратури України працівникам, яким присвоєно класні чини, на виборних посадах у державних органах, на посадах в інших організаціях, якщо працівники, що мають класні чини, були направлені туди, а потім повернулися в прокуратуру, строкова військова служба, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах, частково оплачувана відпустка жінкам по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років.

Відповідно до п.2 ч. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 1996 р. N 232 Про надбавки до грошового забезпечення працівників слідчих підрозділів органів внутрішніх справ, Служби безпеки і прокуратури (у редакції, чинній на момент звернення позивача до прокуратури Львівської області) встановлено щомісячну доплату за вислугу 20 і більше років на посадах начальників слідчих підрозділів, їх заступників, прокурорів-криміналістів і слідчих органів прокуратури та військових прокуратур у розмірі 100 відсотків суми пенсії, яка може бути їм нарахована у разі виходу на пенсію.

Аналізуючи зазначену норму, слід прийти до висновку, що для отримання щомісячної доплати у розмірі 100 відсотків суми пенсії, яка може бути нарахована у разі виходу на пенсію, необхідною передумовою є вислуга 20 і більше років виключно на посадах слідчих, оскільки така доплата передбачена з метою закріплення висококваліфікованих слідчих на службі.

На день звернення до прокуратури Львівської області у позивача був 20-річний стаж роботи, що надає право на пенсію за вислугу років з урахуванням часу проходження строкової військової служби та половини строку навчання у вищому юридичному закладі, однак не було 20 років вислуги на посадах начальників слідчих підрозділів, їх заступників, прокурорів-криміналістів і слідчих органів прокуратури та військових прокуратур, який би надавав право на отримання щомісячної доплати за вислугу років у розмірі 100 відсотків суми пенсії, яка може бути їм нарахована у разі виходу на пенсію.

Аналогічні правовідносини досліджувались судом у справі №2а/2470/3217/11 за позовом ОСОБА_1 до прокуратури Львівської області, по якій постановою Чернівецького окружного адміністративного суду від 20.01.2012 р. у задоволенні позову відмовлено у повному обсязі. Зазначена постанова залишена в силі ухвалами Вінницького апеляційного адміністративного суду та Вищим адміністративним судом України.

Отже, враховуючи зазначене вище, слідує, що Генеральним прокурором України будь-яких порушень вимог Закону №393 при розгляді звернення ОСОБА_1 не допущено, позивач на свої скарги у строки встановлені ст.20 Закону №393 отримав змістовні відповіді, які підписані уповноваженими на те особами.

Щодо зобовязання відповідача представити в комісію Генеральної прокуратури з установлення трудового стажу матеріали стосовно наявності в ОСОБА_1 трудового стажу для виплати йому щомісячної доплати за вислугу 20 і більше років на посадах слідчого прокуратури та зобовязання направити в бухгалтерію, відділ кадрів прокуратури Львівської області для включення в довідку для перерахунку пенсії, виписки з рішення комісії Генеральної прокуратури по встановленні трудового стажу для виплати ОСОБА_1 щомісячної доплати за вислугу 20 і більше років на посадах слідчого прокуратури, то суд зазначає наступне.

Вислуга років ОСОБА_1К на посадах слідчого органів прокуратури становить 19 років 10 місяців, що не надає йому право на отримання надбавки передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 1996 р. N 232 Про надбавки до грошового забезпечення працівників слідчих підрозділів органів внутрішніх справ, Служби безпеки і прокуратури, а отже його вимоги зобовязати відповідача надати таку довідку є нормативно не обґрунтованими.

Крім цього, при формуванні позовної вимоги щодо зобовязання представити в комісію Генеральної прокуратури з установлення трудового стажу матеріали стосовно наявності в ОСОБА_1 трудового стажу для виплати йому щомісячної доплати за вислугу 20 і більше років на посадах слідчого прокуратури, позивач керувався Порядком виплати надбавки за вислугу років працівниками органів прокуратури, яке затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 07.05.2008 р., №425 "Про затвердження Порядку виплати надбавки за вислугу років працівникам органів прокуратури та про їх медичне обслуговування" (далі Порядок).

Цим Порядком визначено механізм встановлення працівникам органів прокуратури розміру надбавки за вислугу років та обчислення стажу роботи, що дає право на одержання такої надбавки.

Відповідно до п.11 Порядку стаж роботи, що дає право на одержання надбавки за вислугу років, визначається комісіями з установлення трудового стажу, що утворюються в Генеральній прокуратурі України, обласних та прирівняних до них прокуратурах, науково-навчальних закладах прокуратури.

Тобто, зазначені комісії утворюються в прокуратурах обласного рівня і вище, та їх повноваження розповсюджується на осіб, які працюють/працювали саме в цих прокуратурах.

ОСОБА_1 працював в органах прокуратури Чернівецької, Хмельницької, Львівської області. Останнім місцем його роботи була Чернівецька транспортна прокуратура, яка входила в структуру Львівської транспортної прокуратури, а тому саме комісія з установлення трудового стажу прокуратури Львівської області мала визначати трудовий стаж ОСОБА_1 в органах прокуратури.

Протоколом засідання комісії прокуратури Львівської області по встановленню трудового стажу для виплати надбавки за вислугу років №150 від 11.06.2007 р. встановлено трудовий стаж ОСОБА_1 в органах прокуратури.

Зазначений протокол ОСОБА_1 до комісії з установлення трудового стажу вищого рівня не оскаржувався, а отже у комісії з установлення трудового стажу Генеральної прокуратури були відсутні підстави для його перегляду. При цьому суд зазначає, що норма, якою позивач обґрунтовує цю позовну вимогу була прийнята, після встановлення прокуратурою Львівської області йому трудового стажу для виплати надбавки за вислугу років.

Крім цього, дослідженням змісту скарг ОСОБА_1, які наявні у справі, враховуючи його пояснення наданні у судовому засіданні, суд зазначає, що ОСОБА_1 не вжив жодних дій, як то передбачено Порядком (яким він обґрунтовує свою позицію) щодо визначення йому слідчого стажу.

Зазначений Порядок не зобовязує Генерального прокурора України спрямовувати скарги подані йому в порядку Закону №393 до комісії з установлення трудового стажу Генеральної прокуратури України.

При прийнятті рішення у цій справи суд виходить із підстав заявлених у позові, а також того, що ОСОБА_1 не надано суду будь-якого нормативно та фактично визначеного обґрунтування порушення відповідачем вимог Закону №393 при розгляді звернення ОСОБА_1

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а згідно ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Позивач по справі не належним чином обґрунтував свої позовні вимоги, тоді як відповідач довів правомірність своїх діянь.

За таких обставин, враховуючи викладене, суд вважає, що позов ОСОБА_1 до Генерального прокурора Шокіна В.М. про визнання протиправною бездіяльності щодо відмови в розгляді його звернень про зарахування у довідку для перерахунку пенсії доплати за вислугу 20 і більше років на посадах слідчого, зобов'язання ОСОБА_3 представити в комісію Генеральної прокуратури з установлення трудового стажу матеріали стосовно наявності в ОСОБА_1 трудового стажу для виплати йому щомісячної доплати за вислугу 20 і більше років на посадах слідчого прокуратури та зобовязання направити в бухгалтерію, відділ кадрів прокуратури Львівської області для включення в довідку для перерахунку пенсії, виписки з рішення комісії Генеральної прокуратури по встановленні трудового стажу для виплати ОСОБА_1 щомісячної доплати за вислугу 20 і більше років на посадах слідчого прокуратури не підлягає задоволенню повністю.

У звязку з тим, що судове рішення ухвалене на користь відповідача-субєкта владних повноважень та із врахуванням відсутності витрат повязаних і залученням свідків та проведенням експертиз, суд керуючись положеннями ст.94 КАС України не вирішує питання про присудження судових витрат.

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Керуючись ст.ст.158 - 163, 167 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Генерального прокурора України ОСОБА_3 про визнання бездіяльності протиправною та зобовязання вчинити певні дії - відмовити у повному обсязі.

У відповідності до ст.ст. 185-186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, проголошення вступної та резолютивної частини рішення, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дні отримання копії постанови.

Згідно статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмовити у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя О.В. Анісімов

Постанова в повному обсязі складена 25 вересня 2015 р.