Справа № 2а-15438/11/2670
Суддя: Добрівська Н.А.
Дата ухвалення: 2011-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

23 листопада 2011 року № 2а-15438/11/2670

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Добрівська Н.А., ознайомившись з позовною заявою та доданими до неї матеріалами

за позовом ОСОБА_1
доОСОБА_2 оборони України
провизнання протиправною незаконною, -

В С Т А Н О В И В:

02 лютого 2011 року ОСОБА_3 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом в інтересах ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Верховної Ради України та ОСОБА_2 оборони України, яким просив:

- визнати незаконною бездіяльність посадових осіб відповідачів із забезпечення його і його сімї квартирою;

- зобовязати ОСОБА_2 оборони України забезпечити його і його родину 4-х кімнатною квартирою (будинок чи котедж) в м. Києві площею відповідно до чинного законодавства.

Ухвалою судді Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 листопада 2011 року позовна заява ОСОБА_1 залишена без руху, позивачу запропоновано уточнити позовні вимоги щодо кожного з відповідачів із зазначенням конкретних рішень, дій (бездіяльності) прийнятих (вчинених, допущених) субєктами владних повноважень з метою визначення дотримання позивачем строку звернення до адміністративного суду або наявність підстав вважати пропущений строк таким, що підлягає поновленню.

На виконання вимог суду, наведених в ухвалі від 01.11.2011 року, повноважним представником позивача направлено уточнену позовну заяву, в якій останній визначив у якості відповідача ОСОБА_2 оборони України і просить суд:

- визнати незаконною бездіяльність та неналежну діяльність посадової особи ОСОБА_4 оборони України з виконання умов додаткової угоди № 303/44-09 до договору №135;

- визнати незаконною бездіяльність та неналежну діяльність посадової особи відповідача ОСОБА_4 оборони України із забезпечення сімї позивача та його особисто квартирою.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.107 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя після одержання позовної заяви зясовує, чи належить позовну заяву розглядати в порядку адміністративного судочинства і чи підсудна позовна заява даному адміністративному суду.

Розглянувши позовну заяву та додані до неї матеріали, суд дійшов висновку про наявність підстав для відмови у відкритті провадження в адміністративній справі з огляду на наступне.

Завданням адміністративного судочинства, згідно частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ч.1 ст.17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у звязку з здійсненням субєктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у звязку з публічним формуванням субєкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності (п.1 ч.2 ст.17 КАС України).

Статтею 104 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що до адміністративного суду має право звернутися з адміністративним позовом особа, яка вважає, що порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин.

Згідно із визначенням, наведеним у п.9 ч.1 ст.3 КАС України відповідач у справі адміністративної юрисдикції це субєкт владних повноважень, а у випадках, передбачених законом, й інші особи, до яких звернена вимога позивача.

Відтак, обовязковою ознакою публічно-правового спору, що підлягає розгляду судом в порядку адміністративного судочинства є підпорядкованість одного учасника публічно-правових відносин іншому субєкту владних повноважень та участь у публічно-правовому спорі з однієї сторони субєкта, наділеного владними повноваженнями, який здійснює владні управлінські функції, при цьому ці функції та повноваження повинні здійснюватись цим субєктом саме у тих правовідносинах, у яких виник спір.

Відповідно до змісту позовних вимог, зазначених в уточненій позовній заяві, та доводів, наведених на їх обґрунтування,позивачем оскаржено до суду дії і бездіяльність посадової особи ОСОБА_2 оборони України щодо невиконання умов додаткової угоди № 303/44-09 до договору №135 «Про підготовку спеціалістів від 22 грудня 1997р.».

Як вбачається з умов додаткової угоди № 303/44-09 від 19 серпня 2009 року, укладеної між Київським національним університетом імені ОСОБА_5 та ОСОБА_2 оборони України, сторони домовились, зокрема, про наступне: після введення в експлуатацію житлового будинку по вул. Бориспільській, 26 у м. Києві Міністерство вивільняє (шляхом переселення сімей військовослужбовців і працівників Збройних Сил України в житлові приміщення, які їм будуть надані ) і передає Університету житлові кімнати в студентському гуртожитку № 11 Київського національного університету імені ОСОБА_5 зайняті на даний час 10 сімями військовослужбовців у тому числі звільнених у запас або відставку; протягом 2010 року ОСОБА_2 проводить відселення решти сімей військовослужбовців, які проходять військову службу (крім військовослужбовців заселених за поданням начальника ВІКНУ) і передає Університету вивільнені житлові кімнати в студентському гуртожитку № 11; до кінця 2011 року ОСОБА_2 проводить відселення всіх сімей військовослужбовців звільнених у запас або відставку і передає Університету вивільнені житлові кімнати в студентському гуртожитку № 11.

Вказана угода була укладена між її сторонами на засадах юридичної рівності, вільному волевиявленні, майнової самостійності учасників цивільних відносин.

Відповідно до ч.1 ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки.

Підставою виникнення цивільних прав та обовязків, згідно пункту 1 частини 2 вказаної норми ЦК України, зокрема, визначено договори та інші правочини.

Справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави є завданнями цивільного судочинства (ч.1 ст.1 Цивільного процесуального кодексу України).

Пунктом 1 частини 1 статті 15 ЦПК України, яка визначає компетенцію судів щодо розгляду цивільних справ, встановлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Відповідно до вимог частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність субєктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Частиною 2 статті 4 КАС України встановлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Спірні правовідносини, які виникли між позивачем та відповідачем не містять ознак публічності, оскільки діями (бездіяльністю) відповідача, вчиненими у межах цивільної угоди, зачіпаються права позивача в сфері приватних правовідносин, захист яких, в силу приписів ч.1 ст.15 ЦПК України, віднесений до компетенції місцевого суду загальної юрисдикції.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 109 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

З огляду на зазначене та враховуючи характер спірних правовідносин, який є цивільно-правовим і не має ознак публічно-правового спору в розумінні КАС України, даний спір не підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства, а відтак, є підстави для відмови у відкритті провадження у адміністративній справі.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.17, 109, 160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, -

У Х В А Л И В:

1. Відмовити ОСОБА_1 у відкритті провадження у адміністративній справі за її позовом до ОСОБА_2 оборони України про скасування в частині постанови про визнання бездіяльності незаконною.

2. Копію ухвали направити позивачу.

3. Попередити позивача, що позовні матеріали будуть йому надіслані супровідним листом рекомендованим поштовим відправленням із зворотною розпискою про їх одержання після спливу терміну для оскарження ухвали про відмову у відкритті провадженні в адміністративній справі.

4. У випадку оскарження ухвали позовні матеріли будуть скеровані до апеляційної інстанції разом з апеляційною скаргою.

5. Розяснити позивачу, що повторне звернення тієї ж особи до адміністративного суду з таким самим адміністративним позовом, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Ухвала набирає законної сили у порядку, встановленому в ст. 254 та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду у порядок та строки, визначені ст.ст.185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя: ОСОБА_6