Справа № 826/7927/15
Суддя: Шурко О.І.
Дата ухвалення: 2015-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/7927/15 Головуючий у 1-й інстанції: Кузьменко В.А. Суддя-доповідач: Шурко О.І.
У Х В А Л А

Іменем України

24 вересня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Шурка О.І.,

суддів Василенка Я.М., Степанюка А.Г.,

при секретарі Дешко В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, без фіксування його за допомогою звукозаписувального технічного засобу згідно до ч. 1 ст. 41 КАС України, апеляційну скаргу Департаменту Державної виконавчої служби України Міністерство юстиції України на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 червня 2015 року у справі за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до Департаменту Державної виконавчої служби України Міністерство юстиції України, третя особа: Дочірнє підприємство «Уманський консервний комбінат» про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 червня 2015 року адміністративний позов задоволено частково.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить апеляційну інстанцію скасувати незаконну, на його думку, постанову суду першої інстанції та постановити нову про відмову в задоволенні позовних вимог.

Апелянт посилається на незаконність, необ'єктивність та необґрунтованість оскаржуваного рішення, невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що є на його переконання підставою для скасування судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, відповідно до постанови головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС про зупинення виконавчого провадження від 20 квітня 2015 року ВП №43755521 при примусовому виконанні виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу від 23 травня 2014 року №350 про звернення стягнення на майно, а саме: комплекс виробничих будівель та споруд за адресою: Черкаська обл., м. Умань, вул. Дерев'янка, буд. 3, який належить на праві власності ДП «Уманський консервний комбінат», стягувач - ПАТ «Ощадбанк», у зв'язку із порушенням справи про банкрутство у відношенні боржника - ДП «Уманський консервний комбінат», та введення мораторію на задоволення вимог кредиторів, на підставі п. 8 ч. 1 ст.. 37 Закону України «Про виконавче провадження» зупинено виконавче провадження.

Позивач вважає, що оскаржувана постанова та дії державного виконавця є незаконними та протиправними, у зв'язку із чим і звернувся до суду.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що відповідачем не доведено правомірність винесення оскаржуваної постанови з урахуванням вимог, встановлених ч. 2 ст.. 19 Конституції України та ч. 3 ст.. 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Так, умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України «Про виконавче провадження».

З сукупного аналізу статей 1, 2, 17, 18, 19, 25, 27 Закону України «Про виконавче провадження» вбачається, що примусове виконання рішень судів відбувається на підставі виконавчих документів, які є основою для відкриття державним виконавцем виконавчого провадження і проведення виконавчих дій.

Згідно з приписами статей 37, 38 Закону України «Про виконавче провадження» законодавець також закріпив перелік підстав, що зумовлюють зупинення виконавчого провадження.

Пункт 8 ч. 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» встановлює, що виконавче провадження підлягає обов'язковому зупиненню у разі порушення господарським судом провадження у справі про банкрутство боржника, якщо відповідно до закону на вимогу стягувача поширюється дія мораторію, запровадженого господарським судом, крім випадків перебування виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум (у тому числі одержаних від реалізації майна боржника) та виконання рішень у немайнових спорах.

Таким чином виконавче провадження підлягає обов'язковому зупиненню у разі порушення господарським судом провадження у справі про банкрутство боржника, якщо відповідно до закону на вимогу стягувача поширюється дія мораторію.

Умови та порядок відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом та застосування ліквідаційної процедури з метою повного або часткового задоволення вимог кредиторів визначає Закон України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 19 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» мораторій на задоволення вимог кредиторів - зупинення виконання боржником грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов'язань та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), застосованих до дня введення мораторію. Мораторій на задоволення вимог кредиторів вводиться одночасно з порушенням провадження у справі про банкрутство, про що зазначається в ухвалі господарського суду. Ухвала є підставою для зупинення виконавчого провадження. Про запровадження мораторію розпорядник майна повідомляє органи державної виконавчої служби за місцезнаходженням (місцем проживання) боржника та знаходженням його майна.

Частина третя статті 19 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» передбачає, що протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів: забороняється стягнення на підставі виконавчих та інших документів, що містять майнові вимоги, у тому числі на предмет застави, за якими стягнення здійснюється в судовому або в позасудовому порядку відповідно до законодавства, крім випадків перебування виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум (у тому числі одержаних від продажу майна боржника), перебування майна на стадії продажу з моменту оприлюднення інформації про продаж, а також у разі звернення стягнення на заставлене майно та виконання рішень у немайнових спорах; забороняється виконання вимог, на які поширюється мораторій; не нараховується неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші фінансові санкції за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань із задоволення всіх вимог, на які поширюється мораторій; зупиняється перебіг позовної давності на період дії мораторію; не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання, три проценти річних від простроченої суми тощо.

Таким чином, судова колегія приходить до висновку, що дія мораторію не поширюється на випадки, коли у виконавчому провадженні майно перебуває на стадії продажу, а також у разі звернення стягнення на заставлене майно.

З матеріалів справи вбачається, що майно ДП «Уманський консервний комбінат», на яке звернено стягнення згідно виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу від 23 травня 2014 року №350, є предметом іпотеки, а отже, заставленим майном, та перебуває на стадії продажу, про що оприлюднено відповідну інформацію в системі електронних торгів арештованим майном «СЕТАМ».

Враховуючи викладене, на відносини у виконавчому провадженні ВП №43755521 не поширюється дія мораторію, що виключає можливість зупинення виконавчого провадження на підставі п. 8 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження»; тому постанова головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС про зупинення виконавчого провадження від 20 квітня 2015 року ВП №43755521 з порушенням норм чинного законодавства, що було вірно встановлено судом першої інстанції.

Крім того, в матеріалах справи наявна копія постанови Київського апеляційного господарського суду від 19.05.2015 року по справі №925/276/15 про банкрутство ДП «Уманський консервний комбінат», якою скасовано ухвалу Господарського суду Черкаської області від 12.03.2015 року про порушення провадження у справі про банкрутство ДП «Уманський консервний комбінат», що додатково вказує на відсутність підстав для зупинення виконавчого провадження.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції дано належну оцінку обставинам справи, вірно застосовано норми чинного законодавства, та як наслідок прийнято вірне та обґрунтоване рішення, а тому у суду апеляційної інстанції відсутні підстави для його скасування.

Доводи апеляційної скарги спростовуються встановленими судом першої інстанції обставинами, наявними в матеріалах справи доказами та нормами права, зазначеними в мотивувальній частині оскаржуваного рішення суду.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Департаменту Державної виконавчої служби України Міністерство юстиції України - залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 червня 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядок і строки, визначені ст. 212 КАС України.

Головуючий:

Судді:

Головуючий суддя Шурко О.І.

Судді: Василенко Я.М.

Степанюк А.Г.