Справа № 805/1630/15-а
Суддя: Сухарьок Михайло Гаврилович
Дата ухвалення: 2015-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Крилова М.М.
Суддя-доповідач - Сухарьок М.Г.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2015 року справа №805/1630/15-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Сухарька М.Г., Компанієць І.Д., Ханової Р.Ф.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 07 липня 2015р. у справі №805/1630/15-а за позовом Маріупольської міської ради до Реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, Державного реєстратора Маріупольського міського управління юстиції Донецької області Сіволіна Михайла Юрійовича, третя особа - ОСОБА_4 про визнання дій незаконними та скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Маріупольська міська рада (надалі рада, позивач) звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області Сіволіна Михайла Юрійовича, третя особа - ОСОБА_4, в якій просила скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний розмір: 24098735 від 10 липня 2014 року; визнати незаконним дії держреєстратора Сіволіна М.Ю. щодо проведення державної реєстрації прав на нерухоме майно.

Постановою суду першої інстанції від 7 липня 2015 року позов було задоволено частково. Скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 10 липня 2014 року №14362411, прийняте державним реєстратором речових прав на нерухоме майно Реєстраційної служби маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області Сіволіним М.Ю., в іншій частині позовних вимог відмовлено.

Третя особа ОСОБА_4, не погодившись з постановою суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу, в якій просила у зв'язку з порушенням норм матеріального та процесуального права постанову суду першої інстанції скасувати та постановити нову постанову, якою відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначив, що позивачем пропущений строк звернення до суду, оскільки звернувся він з позовом в якому просить скасувати рішення про державну реєстрацію, яке винесено майже рік тому. Крім того, вважає, що позивач, як орган місцевого самоврядування не мав права звертатися з даним позовом до суду.

Всі особи, які беруть участь у справі, до апеляційного суду не прибули, були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому згідно пункту 2 частини першої статті 197 КАС України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до вимог ч.1 ст.195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, вважає за необхідне у задоволенні апеляційної скарги відмовити, а постанову суду першої інстанції залишити без змін з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 3 червня 2014 року позов ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за договором позики задоволено, визнано за ОСОБА_4 в рахунок погашення боргу позики право власності на торгівельні павільйони, в тому числі на павільйон розташований за адресою: АДРЕСА_1, літ.А-1, загальною площею 3,4 кв. м., який є самочинною будовою.

Маріупольська міська рада звернулась до суду із заявою про перегляд зазначеного заочного рішення. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 12 серпня 2014 року заява задоволена, заочне рішення скасовано та справа призначена до розгляду.

ОСОБА_4 10 липня 2014 року звернувся до відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції із заявою про державну реєстрацію торгівельного павільйону, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.55).

Рішенням держреєстратора Сіволіна М.Ю. від 10 липня 2014 року №14362411 заява ОСОБА_4 задоволена, на підставі ч. 2 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та п.20 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ від 17 жовтня 2013 року № 868 (надалі Порядок №868), проведена державна реєстрація права власності зазначеного павільйону про що внесені відповідні відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Маріупольська міська рада 20 серпня 2014 року звернулась до реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції із заявою про скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно торгівельного павільйону літ.А-1 по АДРЕСА_1 у зв'язку з порушенням вимог ст.49 Порядку та ст.ст. 328, 376 Цивільного кодексу України.

Листом реєстраційної служби від 05 вересня 2014 року позивачу у скасуванні спірної державної реєстрації права власності на павільйон відмовлено на підставі ч. 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року № 1952-VІ (надалі Закон України №1952-VІ), яка передбачає, що у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Рішенням Маріупольської міської ради від 27 лютого 2015 року № 6/46-5191 надано ОСОБА_4 дозвіл на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок для будівництва та обслуговування будівель торгівлі в Орджонікідзевському, Жовтневому, Іллічівськом та Приморському районі.

Спірні правовідносини регулюються Законом України № 1952-VІ та Порядком № 868.

Відповідно до ст. 6 Закон України № 1952-VІ систему органів державної реєстрації прав становлять: Міністерство юстиції України; центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації прав; органи державної реєстрації прав, утворені Міністерством юстиції України в установленому законодавством порядку.

Статтею 8 Закону України № 1952-VІ передбачено, що до повноважень органу державної реєстрації прав належить проведення державної реєстрації прав або відмова у їх реєстрації.

Порядок проведення державної реєстрації прав та їх обтяжень регулюється статтею 15 цього Закону.

Порядком № 868 встановлено, що рішення щодо державної реєстрації прав приймає державний реєстратор прав на нерухоме майно.

Стаття 19 Закону України №1952-VІ визначає підстави для проведення державної реєстрації прав до яких належить рішення судів, що набрали законної сили.

Відповідно до ст.4 Закону України №1952-VІ обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам; право власності на житловий будинок, будівлю, споруду (їх окремі частини) може бути зареєстровано незалежно від того, чи зареєстровано право власності на земельну ділянку, на якій вони розташовані.

Відповідно до ст. 5 Закону України № 1952-VІ якщо законодавством передбачено прийняття в експлуатацію об'єкта нерухомого майна, державна реєстрація прав на такий об'єкт проводиться після прийняття його в експлуатацію в установленому законодавством порядку.

Статтею 331 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Згідно зі ст. 376 Цивільного кодексу України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

З матеріалів справи вбачається та не оспорюється сторонами, що павільйон літ. А-1 є самочинною будовою та в експлуатацію відповідно до діючого законодавства не приймався.

Таким чином, державний реєстратор Сіволін М.Ю. прийняв рішення від 10 липня 2014 року №14362411 про державну реєстрацію прав на павільйон літ.А-1, розташований за адресою: АДРЕСА_1, в порушення ст. 5 Закону України №1952-VІ оскільки об'єкт не був прийнятий в експлуатацію.

Крім того, вищезазначене рішення прийнято державним реєстратором Сіволіним М.Ю. передчасно, оскільки підставою для проведення державної реєстрації прав на вищезазначений об'єкт є заочне рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 03 червня 2014 року, яке не набуло законної чинності, було переглянуто та скасовано ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 12 серпня 2014 року.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції, що позовні вимоги позивача в частині скасування рішення державного реєстратора речових прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області Сіволіна М.Ю. від 10 липня 2014 року № 14362411 підлягають задоволенню.

Посилання апелянта на відсутність об'єкту судового захисту, а саме порушення прав позивача спірним рішенням відповідача, колегія суддів не приймає оскільки похідним від права власності на нерухоме майно є право власності на земельну ділянку в межах якої розташована ця нерухомість.

Міська рада за Прикінцевими та Перехідними положеннями Земельного кодексу України здійснює функції по розпорядженню земельними ділянками в межах міста, що доводить право ради на контроль за законністю виділення та експлуатацію земельної ділянки. За нормами Земельного кодексу це є виключно компетенцією ради.

Посилання апелянта в своїй апеляційній скарзі на те, що позивачем пропущений строк звернення до суду із даною позовною заявою суд не бере до уваги з огляду на те, що спірне рішення реєстратора має довготривалий характер внаслідок чого питання щодо його законності може виникнути у будь який час.

На підставі викладеного, судова колегія робить висновок, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до вимог ст.200 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 197, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 07 липня 2015р. у справі №805/1630/15-а за позовом Маріупольської міської ради до Реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, Державного реєстратора Маріупольського міського управління юстиції Донецької області Сіволіна Михайла Юрійовича, третя особа - ОСОБА_4 про визнання дій незаконними та скасування рішення - залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 07 липня 2015р. у справі №805/1630/15-а - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили. Ухвала прийнята за наслідками розгляду в письмовому проваджені набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі.

Колегія суддів Сухарьок М.Г.

Компанієць І.Д.

Ханова Р.Ф.