Справа № 309/4086/15-а
Суддя: Волощук О. Я.
Дата ухвалення: 2010-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 309/4086/15-а
Провадження № 2-а-1847/2010
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"04" жовтня 2010 р. м. Хуст

Хустський районний суд

Закарпатської області

в складі: головуючого-судді Волощук О. Я.

при секретарі Савинець Н. І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хуст справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора Ульяновського взводу ДПС ВДАІ ГУМВС України в Кіровоградській області ОСОБА_2 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 20 серпня 2010 року інспектором Ульяновського взводу ДПС ВДАІ ГУМВС України в Кіровоградській області ОСОБА_2 на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 гривень.

Із протоколу про адміністративне правопорушення серії ВА1 № 062320 та постанови по справі про адміністративне правопорушення серії ВА № 186569 вбачається, що ОСОБА_1 20.08.2010 року о 07 год. 35 хв., на 33 км. автодороги Уляновка-Миколаїв, керуючи автомобілем марки «Івеко-Стратус», д/н АО 97-88АН, перевищив встановлену швидкість руху на 23 км./год., а саме рухався зі швидкістю 83 км/год., чим порушив п. 12.4 ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення передбачене ст. 122 ч. 1 КУпАП. Швидкість вимірювалась приладом «Візир» № 0812402.

Позивач не погодився із показниками приладу, повідомивши відповідача, що він рухався із швидкістю 60-70 км./год

Постанову інспектора ДПС позивач вважає незаконною, поскільки згідно ст. 14-1 КУпАП фіксація та заочне винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення відносно власника транспортного засобу можливе тільки тоді, коли порушення зафіксовано засобом, який працює в автоматичному режимі.

Однак, вказані обставини не відповідають дійсності, оскільки прилад «Візир» яким проводився нагляд за дорожнім рухом з метою фіксації порушень ПДР України, не є автоматичним засобом фото- чи відеофіксації, оскільки він знаходиться у інспектора ДПС, керується ним безпосередньо або через комп'ютер (визначаються ті параметри, які фіксуються приладом, зокрема, швидкість, або об'єкт зйомки, її режими, кут огляду приладу, тощо).

На заперечення позивача стосовно достовірності фіксації вказаної швидкості саме його автомобіля, враховуючи кількість автомобілів, які рухались позаду та попереду нього, до уваги відповідачем не були взяті.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився. Подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не зявився. Про час та місце розгляду справи належним чином повідомлений.

Суд вважає, що у відповідності до ст. 128 КАС України справу можливо вирішити у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов до задоволення не підлягає, виходячи з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що постановою відповідача від 20 серпня 2010 року на позивача накладено адміністративне стягнення за ст. 122 ч. 1 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 255 гривень.

З постанови слідує, що позивач ОСОБА_1 20 серпня 2010 року о 07 год. 35 хв., на 33 км. автодороги Ульяновка-Миколаїв, керуючи автомобілем НОМЕР_1, перевищив встановлену швидкість руху на 23 км./год., а саме рухався зі швидкістю 83 км/год., чим порушив п. 12.4 ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення передбачене ст. 122 ч. 1 КУпАП.

Виходячи із встановлених в судовому засіданні обставин суд не вбачає в діях відповідача порушень закону при накладенні на позивача адміністративного стягнення.

Виконуючи свої службові обовязки інспектора ДПС по нагляду за дорожнім рухом, зафіксувавши правопорушення з боку позивача, відповідач правомірно, в передбаченому законом порядку притягнув правопорушника до адміністративної відповідальності.

В судовому засіданні не здобуто доказів, які б спростовували факт перевищення водієм ОСОБА_1 швидкості більш як на 23 км./год.

Швидкість була зафіксована приладом «Візир» № 0812402.

Твердження позивача про те, що він рухався із швидкістю біля 60-70 км./год. перед тим, як був зупинений працівником ДАІ є голослівним і нічим не підтверджені.

Навпаки, такі твердження спростовуються показами приладу «Візир», який є спеціальним засобом для фіксування швидкості автомобілів.

Позивач помилково вважає, що фіксування швидкості приладом «Візир» є таким, що суперечить чинному законодавству, зокрема ст. 14-1 КУпАП.

Дана норма закону, а саме ст. 14-1 КУпАП передбачає можливість притягнення власника транспортного засобу до адміністративної відповідальності без складання протоколу при фіксації правопорушення працюючими в автоматичному режимі спеціальними технічними засобами.

В даному ж випадку правопорушення зафіксовано протоколом про адміністративне правопорушення, а покази вимірювального приладу «Візир» є доказом до протоколу.

За таких обставин суд приходить до висновку, що факт вчинення позивачем правопорушення не спростований в судовому засіданні і суд не знаходить підстав для скасування оспорюваної позивачем постанови.

Керуючись ст.ст. 86, 128, 158 163 КАС України, ст. 288 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про скасування постанови серії ВА № 186569 від 20 серпня 2010 року про накладення на нього адміністративного стягнення за ст. 122 ч. 1 КУпАП відмовити.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Хустського

районного суду: ОСОБА_3