Справа № 2а-8865/11
Суддя: Олексієнко М.М.
Дата ухвалення: 2015-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 вересня 2015 року м. Київ К/9991/79793/12

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Олексієнка М.М. (доповідач), Бутенка В.І., Штульман І.В.,

здійснивши в касаційному порядку попередній розгляд справи за адміністративним позовом ОСОБА_4 до управління Пенсійного фонду України в м. Рівне (далі - УПФ) про зобов'язання включення до спеціального стажу проходження служби за касаційною скаргою представника відповідача на постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 22 листопада 2012 року, -

в с т а н о в и л а :

У вересні 2011 року ОСОБА_4 звернувся в суд з позовом, відповідно до якого просив:

визнати неправомірними дії УПФ щодо відмови у прийнятті документів на оформлення пенсії за вислугу років;

зобов'язати відповідача включити до спеціального стажу період проходження військової служби, який становить 1 рік 5 місяців 25 днів.

Посилався на незаконність відмови в зарахуванні до спеціального стажу проходження служби в збройних силах, що позбавляє права на пенсію за вислугу років.

Постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 13 лютого 2012 року в задоволенні позову відмовлено.

Житомирський апеляційний адміністративний суд рішенням від 22 листопада 2012 року постанову суду першої інстанції скасував і ухвалив нову про задоволення позову. Визнано неправомірними дії УПФ щодо відмови ОСОБА_4 в прийнятті документів на оформлення пенсії за вислугу років Зобов'язано відповідача включити до спеціального стажу період проходження позивачем військової служби.

У касаційній скарзі представник УПФ, з посиланням на порушення норм матеріального та процесуального права, допущені судом апеляційної інстанції, просить рішення цього суду скасувати і залишити в силі постанову суду першої інстанції. Вказує на те, що немає законних підстав зараховувати до спеціального стажу проходження військової служби.

З'ясувавши обставини справи в межах, передбачених статтею 220 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), колегія суддів приходить до висновку про відмову в задоволенні касаційної скарги з урахуванням наступного.

Згідно частини першої статті 2 Закону України від 25 березня 1992 року № 2232-ХІІ «Про військовий обов'язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров'я і віком громадян України, пов'язаній із захистом Вітчизни. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Пунктом 1 статті 8 Закону України від 20 грудня 1991 року № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) було передбачено, що час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх загального і безперервного трудового стажу, а також до стажу роботи за спеціальністю.

Виходячи з положень зазначених норм, час проходження служби зараховується не лише до загального і безперервного стажу, а й до стажу роботи за спеціальністю.

Як установлено судами попередніх інстанцій, що відповідає дійсним обставинам справи, ОСОБА_4 після закінчення Рівненського державного педагогічного інституту працював вчителем фізики у середній школі № 3 м. Рівна, звідки в листопаді 1985 року був призваний на військову службу, після демобілізації продовжив роботу вчителем.

Зазначені обставини та норми права дають підстави вважати, що суд апеляційної інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність зарахування до стажу роботи за спеціальність час проходження військової служби.

Доводи, викладені в касаційній інстанції, висновок суду не спростовують і не дають підстав вважати рішення таким, що ухвалено з порушенням норм матеріального чи процесуального права.

У статті 52 Закону України від 5 листопада 1991 року № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» установлено, що працівники освіти мають право на отримання пенсії за вислугу років відповідно до пункту «е» статті 55 цього Закону, згідно з якою таке право надається за наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років.

На підставі наведеного, керуючись статтями 220, 220-1, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Рівне відхилити, а постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 22 листопада 2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, оскарженню не підлягає, проте може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, встановленими статтями 237, 238, 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: М.М. Олексієнко

В.І. Бутенко

І.В. Штульман