Справа № 2а-511/10/1770
Суддя: Дудар О.М.
Дата ухвалення: 2010-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2а-511/10/1770

15 листопада 2010 року 14год. 25хв. м. Рівне

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Дудар О.М., за участю секретаря судового засідання Кривчук К.І., сторін та інших осіб, які беруть участь у справі:

прокурор: не прибув,

представник позивача: не прибув,

представники відповідача: ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю - компанії "Інвестжитлобуд" < Список >
до Державної податкової інспекції у м.Рівне третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача < 3-тя особа >
про скасування податкових повідомлень-рішень, -
ВСТАНОВИВ :

Товариство з обмеженою відповідальністю - компанія «Інвестжитлобуд» звернулося з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у м.Рівне про скасування податкових повідомлень-рішень від 29.01.2010р. №/3 та від 29.01.2010р. №/3.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 22.07.2009р. відповідачем було прийнято наказ на проведення додаткової (позапланової) перевірки позивача. При проведенні цієї перевірки позивачеві не було вручено наказ та направлення на проведення позапланової перевірки. В акті перевірки відсутні посилання ДПІ в м.Рівне про направлення письмового запиту на підприємство про надання документів для проведення невиїзної перевірки. Підприємство позбавлене можливості надати письмові документи для невиїзної перевірки, яка проводилася в ДПІ в м.Рівне без письмового запиту щодо надання таких документів. Крім того, акт перевірки від 17.06.2009р. №768/23-400/30841150, на підставі якого винесено оспорювані податкові повідомлення-рішення, позивач не отримував.

У судове засідання позивач не прибув, подавши клопотання про розгляд справи за відсутності його представника.

Державна податкова інспекція у м.Рівне позов не визнала з підстав, викладених у письмових запереченнях.

У судовому засідання представник відповідача надав пояснення, які повністю співпадають з позицією, що викладена в письмових запереченнях. Зокрема пояснив суду, що керівнику ТзОВ-компанії «Інвестжитлобуд» 27.02.2009р. було направлено повідомлення за №185/23-100 про проведення планової документальної перевірки відповідно до плану-графіка на березень 2009 року. Однак, від ТзОВ-компанії «Інвестжитлобуд» до податкового органу надійшов лист про те, що керівники знаходяться у відпустці по 25.03.2009р. Відтак, 30.03.2009р. посадовими особами ДПІ у м.Рівне здійснено вихід за фактичною адресою ТзОВ-компанії «Інвестжитлобуд», про що складено акт від 30.03.2009р. №35/23-100. Позивачем посадових осіб податкового органу до перевірки допущено не було. 21.05.2009р. повторно виписано направлення на проведення планової документальної перевірки позивача. При виході за місцезнаходженням позивача складено акт про відсутність посадових осіб позивача, що не дало можливість вручити направлення. 22.05.2009р. здійснено вихід за місцезнаходженням позивача, під час якого встановлено відсутність посадових осіб, що унеможливило вручення направлення на перевірку та відповідно здійснення перевірки. Відтак, перевірка проводилася без відома генерального директора ОСОБА_3 та за відсутності директора ОСОБА_4 або уповноважених ними осіб. У ході проведення перевірки встановлено завищення позивачем валових витрат на суму 17904302,00грн. у звязку з непідтвердженням відповідними первинними документами та встановлено завищення податкового кредиту на суму 3831917,00грн. у звязку з непідтвердженням відповідними податковими накладними. Просив відмовити у задоволенні позову повністю.

Під час судового розгляду у порядку ч.2 ст.60 КАС України у адміністративну справу вступив прокурор з метою захисту інтересів держави. Повністю підтримавши позицію податкового органу, просив у задоволенні позовних вимог відмовити.

Заслухавши пояснення відповідача, позицію прокурора, повно і всебічно зясувавши всі обставини справи в їх сукупності на підставі чинного законодавства, перевіривши їх дослідженими у судовому засіданні доказами, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити повністю з огляду на наступне.

Судом встановлено, що Державною податковою інспекцією у м.Рівне було проведено документальну невиїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю-компанії «Інвестжитлобуд» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2008р. по 31.03.2009р., та з питань дотримання вимог податкового законодавства при проведення взаєморозрахунків з ПП «ТЕК «Транс ОСОБА_5» за період з 01.01.2008р. по 31.03.2009р., про що складено акт від 17.06.2009р. №768/23-400/30841150 (а.а.с.43-51).

Вказана перевірка проведена без відома генерального директора ОСОБА_3 та присутності директора ОСОБА_4 у звязку з неможливістю вручити керівництву підприємства повідомлення про проведення перевірки та відповідні направлення. Про ці обставини зазначено у вступній частині акта перевірки та підтверджується актами про відмову від допуску до перевірки та про відсутність посадових осіб позивача за фактичною адресою місцезнаходження (а.а.с.29-41). Для підписання акта перевірки від 17.06.2009р. посадові особи позивача не зявилися, хоча на адресу підприємства було направлено запрошення №25461/23-414 від 10.06.2009р. Вказане запрошення було отримано уповноваженою особою позивача. Це підтверджується актом неявки посадових осіб ТОВ-компанії «Інвестжитлобуд» для підписання акта перевірки (а.с.42).

Проведеною перевіркою, результати якої оформлені вищевказаним актом від 17.06.2009р., встановлено, що позивачем:

- за період з 01.01.2008р. по 31.03.2009р. завищено валові витрати на суму 17904302,00грн., у тому числі: за 1 кв. 2008 року - 4631881,00грн., 2 кв. 2008 року 1214472,00грн., 3 кв. 2008 року 6614419,00грн., 4 кв. 2008 року 5443530,00грн., а саме віднесено до складу валових витрат витрати на придбання товарів, робіт, послуг, які на момент перевірки не підтверджені відповідними первинними документами; завищено амортизаційні відрахування в сумі 69763,00грн. (не підтверджено відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обовязковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку), що є порушенням абз.4 пп.5.3.9 п. 5.3 ст.5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»;

- за період з 01.01.2008р. по 31.03.2009р. завищено податковий кредит на суму 3831917,00грн. внаслідок включення до його складу сум податку на додану вартість, які на момент перевірки не підтверджені відповідними податковими накладними та митними деклараціями, що є порушенням пп.7.4.5 п.7.4 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість» та призвело до заниження податкових зобовязань.

На підставі вказаного акта перевірки та у звязку з виявленими порушеннями ДПІ у м.Рівне винесено податкове повідомлення-рішення від 29.01.2010р. №/3 (за результатами адміністративного оскарження), яким позивачу визначено податкові зобовязання за платежем податок на прибуток приватних підприємств в розмірі 8664809,00грн., у тому числі: за основним платежем 4493516,00грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 4171293,00грн. (а.с.5), та податкове повідомлення-рішення від 29.01.2010р. №/3 (за результатами адміністративного оскарження), яким позивачу визначено податкові зобовязання за платежем податок на додану вартість в сумі 5514153,00грн., у тому числі: за основним платежем 3676102,00грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 1838051,00грн. (а.с.6).

Факти виявлених порушень позивачем не заперечуються, жодних доказів на спростування обставин, встановлених у ході перевірки, позивач суду не надав.

Згідно з ч.2 ст.11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Предметом даного позову є податкові повідомлення-рішення, підставою - порушення порядку проведення перевірки та ознайомлення з її результатами.

Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять. Однак, не зазначивши конкретні показники податкової звітності та документи в їх обґрунтування, не спростовуючи суми, визначені податковим органом, позивач позбавив суд можливості у разі необхідності вийти за межі підстав позову та захистити його права й інтереси. Відтак, суд розглядає даний позов лише в межах підстав, зазначених у позовній заяві.

Постановою Рівненського міського суду від 27.02.2009р. задоволено подання слідчого СВ «ОЗ» СУ УМВС України в Рівненській області про призначення позапланової виїзної перевірки господарської діяльності ТзОВ-компанії «Інвестжитлобуд», надано Державній податковій адміністрації України в Рівненській області дозвіл на проведення позапланової виїзної перевірки господарської діяльності позивача щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування і сплати податків і зборів (обовязкових платежів), вчинення удаваних (мнимих) угод при проведенні взаєморозрахунків з Приватним підприємством «ТЕК» Транс ОСОБА_5» (а.с.33).

Здійснення контролю за своєчасністю, достовірністю, повнотою нарахування та сплати податків та зборів (обовязкових платежів) згідно з п.1 ст.10 Закону України "Про державну податкову службу в Україні" від 04.12.1990р. №509-ХІІ (далі Закон №509-ХІІ) є однією з функцій, покладених на державні податкові інспекції.

Відповідно до пп.2.1.4 п.2.1 ст.2 Закону України "Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" від 21.12.2000р. №2181-III (далі Закон №2181-III) відповідач є контролюючим органом стосовно податків і зборів (обовязкових платежів), які справляються до бюджетів та державних цільових фондів.

Підпунктом 2.2.1 п.2.2 ст.2 Закону №2181-III відповідачу, як контролюючому органу, надано право здійснювати перевірки своєчасності, достовірності, повноти зарахування та сплати стосовно тих податків і зборів (обовязкових платежів), які віднесені до їх компетенції цим пунктом.

Вказане право відповідача, як органу державної податкової служби України, деталізовано положеннями п.1 ст.11 Закону №509-ХІІ, згідно з якими податкові органи наділені правом здійснювати документальні невиїзні перевірки (на підставі поданих податкових декларацій, звітів та інших документів, повязаних з нарахуванням і сплатою податків та зборів (обовязкових платежів) незалежно від способу їх подачі), а також планові та позапланові виїзні перевірки своєчасності, достовірності, повноти нарахування і сплати податків та зборів (обовязкових платежів).

Згідно з п.1.2 Порядку оформлення результатів невиїзних документальних, виїзних планових та позапланових перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженого наказом ДПА України від 10.08.2005р. №327 (далі Порядок №327), невиїзною документальною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні органу державної податкової служби на підставі поданих податкових декларацій, звітів та інших документів, пов'язаних з нарахуванням і сплатою податків та зборів (обов'язкових платежів), незалежно від способу їх подачі.

За результатами проведення невиїзних документальних, виїзних планових та позапланових перевірок фінансово-господарської діяльності суб'єктів господарювання оформляється акт.

У разі, якщо суб'єкт господарювання відмовляється від проведення планової або позапланової виїзної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених законами України, посадовими особами податкового органу складається акт відмови від допуску до перевірки.

При цьому в акті зазначається про ознайомлення та вручення під розписку (чи відмову від ознайомлення та отримання) керівнику суб'єкта господарювання направлення на перевірку.

У разі неявки посадових осіб суб'єкта господарювання для проведення невиїзної документальної перевірки протягом 10 днів після отримання письмового запрошення органу податкової служби складається акт про неявку посадових осіб суб'єкта господарювання на запрошення органу податкової служби.

Акт відмови від допуску до перевірки та акт про неявку посадових осіб суб'єкта господарювання на запрошення органу податкової служби підписується не менш як трьома службовими особами.

Відповідно до п.4.3 Порядку №327 підписання акта виїзної планової чи позапланової перевірок посадовими особами суб'єкта господарювання та посадовими особами органу державної податкової служби, які здійснювали перевірку, здійснюється за місцезнаходженням платника податків, а у разі здійснення невиїзних документальних перевірок - у приміщенні органу державної податкової служби, куди посадові особи суб'єкта господарювання письмово запрошуються для підписання акта до закінчення строку, передбаченого у пункті 4.2 цього розділу.

Пункт 4.9 Порядку №327 передбачає, що у разі неявки посадових осіб суб'єкта господарювання до органу державної податкової служби для ознайомлення та підписання акта невиїзної документальної перевірки у строки, визначені у пункті 4.2 цього розділу, складається акт щодо неявки посадових осіб суб'єкта господарювання до органу державної податкової служби.

У разі неможливості вручення для ознайомлення та підписання акта планової чи позапланової виїзної перевірок у строки, визначені у пункті 4.2 цього розділу, у зв'язку з відсутністю посадових осіб суб'єкта господарювання за його місцезнаходженням, службовими особами органу державної податкової служби складається акт довільної форми, що засвідчує факт такої відсутності, який підписується не менш як трьома службовими особами та в день його складання реєструється в єдиному спеціальному журналі органу державної податкової служби.

У ході судового розгляду справи встановлено, що посадовими особами відповідача дотримано вимоги Порядку №32, що підтверджується актом про відмову від допуску до перевірки від 21.05.2009р. (а.с.29), актом відсутності посадових осіб за фактичною адресою місцезнаходження від 22.05.2009р. (а.с.30). Крім того, 22.05.2009р. та 22.07.2009р. податковим органом на адресу позивача направлялися листи-вимоги про надання документів для проведення планової документальної перевірки (а.а.с.36, 37, 38, 39). На запрошення податкового органу про явку на підписання акта невиїзної документальної перевірки посадові особи позивача до податкового органу не зявилися, що підтверджується актом неявки посадових осіб ТОВ-компанії «Інвестжитлобуд» для підписання акта перевірки (а.с.42).

Крім того, відповідно до ч.1 ст.79 КАС України акт перевірки відноситься до письмових доказів. Згідно з ч.3 ст.70 КАС України порушення закону, повязані із отриманням письмового доказу, є підставою для відхилення зазначеного доказу судом.

Беручи до уваги норми ч.3 ст.72 КАС України, згідно з якими обставини, що не оспорюються сторонами, можуть не доказуватися перед судом, суд вважає, що позовна заява про скасування податкових повідомлень-рішень не може бути задоволена лише з тих підстав, з яких судом може бути відхилений певний доказ, зокрема, акт перевірки.

Таким чином, суд приходить до висновку про ненаведення позивачем належних підстав для скасування оспорюваних податкових повідомлень-рішень, що виключає можливість задоволення позову.

Судові витрати по справі згідно з ч.1 ст.94 КАС України на користь позивача не стягуються.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю - компанії "Інвестжитлобуд" до Державної податкової інспекції у м.Рівне про скасування податкових повідомлень-рішень від 29.01.2010р. №/3 та від 29.01.2010р. №/3 відмовити повністю.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Дудар О.М.

Постанова складена в повному обсязі 19.11.2010р.