Справа № 357/7499/15-а
Суддя: Глущенко Я.Б.
Дата ухвалення: 2015-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 357/7499/15-а Головуючий у 1-й інстанції: Подрєзова Г.О.
Суддя-доповідач: Глущенко Я.Б.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 вересня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Глущенко Я.Б.,

суддів Пилипенко О.Є., Романчук О.М.,

розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Білоцерківському районі Київської області про визнання дій протиправними, зобов'язання здійснити перерахунок і виплату додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, та підвищень до пенсії, за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Білоцерківському районі Київської області на постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 30 червня 2015 року, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулася у суд із позовом до Управління Пенсійного фонду України в Білоцерківському районі Київської області, в якому просила визнати протиправною бездіяльність і дії та зобов'язати відповідача здійснити їй з 01 січня 2014 року перерахунок і виплату доплати до пенсії за проживання в зоні посиленого радіоекологічного контролю у розмірі однієї мінімальної заробітної плати, додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 15% мінімальної пенсії за віком, відповідно до ст. ст. 39, 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а також надбавки до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, передбаченої ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 30 червня 2015 року адміністративний позов в частині вимог за період з 01 січня 2014 року по 27 червня 2014 року включно залишено без розгляду.

Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 30 червня 2015 року позов задоволено. Визнано протиправними дії та зобов'язано відповідача перерахувати та виплатити позивачу доплату до пенсії, додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, та надбавки, як дитині війни, відповідно до ст. ст. 39, 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» за період з 28 червня 2014 року по 16 серпня 2014 року, з урахуванням проведених виплат.

Не погоджуючись із постановою суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова суду - скасуванню, з таких підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач неправомірно проводив нарахування позивачу спірних виплат у період з 28 червня 2014 року по 16 серпня 2014 року, керуючись постановами Уряду України, а не Законами України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та «Про соціальний захист дітей війни».

Проте, з таким висновком суду не можна погодитися в повній мірі.

Як убачається із матеріалів справи, позивач є дитиною війни у розумінні Закону України «Про соціальний захист дітей війни», а також особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 4 категорії, постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю, не працює, отримує пенсію, перебуваючи на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Білоцерківському районі Київської області.

Відповідно до статті 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» непрацюючим пенсіонерам, які проживають на території зони посиленого радіоекологічного контролю, підвищується пенсія на одну мінімальну заробітну плату.

Згідно зі статтею 51 цього Закону особам, віднесеним до категорії 4, додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, призначається у розмірі 15 процентів мінімальної пенсії за віком.

Статтею 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» передбачено, що дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Із матеріалів справи вбачається, що вказані підвищення до пенсії та додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, нараховувались та виплачувались позивачу у 2014 році в меншому розмірі, аніж встановлено приведеними нормами, - відповідно до постанов Кабінету Міністрів України «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 23.11.2011 №1210 та «Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення» від 28.12.2011 № 1381.

На обґрунтування правомірності здійснюваних виплат територіальний орган Пенсійного фонду України посилається на рішення Конституційного Суду України від 25 січня 2012 року № 3-рп/2012, яким здійснено тлумачення положень частини другої статті 96, пунктів 2, 3, 6 статті 116 Конституції України, згідно якого приведені норми слід розуміти так, що повноваження Кабінету Міністрів України щодо розробки проекту закону про Державний бюджет України та забезпечення виконання відповідного закону пов'язані з його функціями, в тому числі щодо реалізації політики у сфері соціального захисту та в інших сферах. Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України.

Однак, колегія суддів зазначає, що, на відміну від 2012 та 2013 бюджетних років, у Законі України «Про Державний бюджет України на 2014 рік», в період з 28 червня 2014 року по 02 серпня 2014 року, не було передбачено застосування ст. ст. 39, 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду України.

Оскільки норми Законів України про Державний бюджет України на 2012 та 2013 роки обмежені в часі лише відповідним роком, у 2014 році на час спірних правовідносин застосуванню підлягали положення Законів України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та «Про соціальний захист дітей війни».

Лише 31 липня 2014 року Верховною Радою України був прийнятий Закон України №1622-VII «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік», яким Прикінцеві положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» доповнено п. 6-7, якими, у свою чергу, передбачено, що норми і положення, зокрема, ст. ст. 39, 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» і ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування на 2014 рік. Дані зміни набрали чинності 03 серпня 2014 року.

Відтак, колегія суддів дійшла висновку про обґрунтованість вимог позивача про визнання протиправними дій Управління Пенсійного фонду України в Білоцерківському районі Київської області в частині проведення виплат підвищень до пенсії та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі, меншому, ніж передбачено ст. ст. 39, 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», починаючи з 28 червня по 02 серпня 2014 року.

Тому, вимоги позивача про зобов'язання цього управління Пенсійного фонду України здійснити перерахунок і виплату доплати до пенсії за проживання на території зони посиленого радіоекологічного контролю у розмірі однієї мінімальної заробітної плати та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 15% мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. ст. 39, 51 вказаного Закону, а також підвищення до пенсії на 30% мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» за період з 28 червня 2014 року по 02 серпня 2014 року підлягають задоволенню.

При цьому, судова колегія зазначає, що відповідно до ст. 17 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» основні державні соціальні гарантії встановлюються законами з метою забезпечення конституційного права громадян на достатній життєвий рівень. До числа основних державних соціальних гарантій включається мінімальний розмір пенсії за віком.

Статтею 19 вказаного Закону передбачено, що виключно законами України визначається мінімальний розмір пенсії за віком.

Оскільки будь-яким іншим законом, крім Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», мінімальний розмір пенсії не встановлений, судова колегія доходить висновку про відсутність правових підстав для застосування будь-якої іншої величини, ніж встановлена названим Законом, для розрахунку позивачу основної та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю. Розмір мінімальної заробітної плати щорічно визначається у законі України про державний бюджет на відповідний рік.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про задоволення позову щодо вимог за вказаний період.

Однак, оскаржуване рішення підлягає скасуванню в частині задоволених вимог за період з 03 серпня по 16 серпня 2014 року, адже місцевий суд помилково виходив із того, що Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» № Закон України №1622-VII від 31.07.2014 набрав чинності 16 серпня 2014 року. Так, відповідно до пункту 2 цього Закону, він набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, а опубліковано його було в газеті «Голос України» 02 серпня 2014 року. Відтак, датою набрання цим Законом чинності є саме 03 серпня 2014 року.

Таким чином, при здійсненні позивачу спірних виплат, починаючи з 03 серпня 2014 року, відповідач діяв без порушень чинного законодавства.

Отже, доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції в частині, оскаржуване судове рішення ухвалене з порушенням норм матеріального права, що призвело до частково неправильного вирішення справи.

Тому, постанова місцевого суду підлягає частковому скасуванню, з ухваленням нового рішення - про відмову в задоволенні позову в частині вимог позивача за період з 03 по 16 серпня 2014 року, а в решті - залишенню без змін.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 3, 202 ч. 1 п. 4 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує її та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 160, 183-2, 195, 197, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Білоцерківському районі Київської області задовольнити частково.

Постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 30 червня 2015 року скасувати в частині задоволення позовних вимог за період з 03 серпня 2014 року по 16 серпня 2014 року. У задоволенні позову в цій частині ОСОБА_2 відмовити.

У решті постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 30 червня 2015 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту ухвалення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяЯ.Б. Глущенко
суддя О.Є. Пилипенко
суддяО.М. Романчук

Головуючий суддя Глущенко Я.Б.

Судді: Пилипенко О.Є.

Романчук О.М.