Справа № 357/5142/15-а
Суддя: Ганечко О.М.
Дата ухвалення: 2015-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 357/5142/15-а Головуючий у 1-й інстанції: Гапоненко А.П. Суддя-доповідач: Ганечко О.М.
У Х В А Л А

Іменем України

24 вересня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючої судді: Ганечко О.М.

суддів: Коротких А.Ю.,Хрімлі О.Г.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Біла Церква Київської області на постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 08.06.15 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в м. Біла Церква Київської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Біла Церква Київської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії.

Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 08.06.15 року позов задоволено.

Поновлено позивачу пропущений з поважних причин процесуальний строк оскарження рішення начальника Управління Пенсійного фонду України у м. Білій Церкві від 08.10.2013 року.

Визнано неправомірним та скасовано рішення начальника Управління Пенсійного фонду України у м. Білій Церкві від 08.10.2013 року за вих. № 23235/03 від 16.10.2013 року.

Визнано неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в м. Білій Церкві Київської області щодо відмови у проведенні нарахування та виплати позивачу пенсії, як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 2-гої категорії, з 01.10.2013 року.

Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в м. Білій Церкві Київської області поновити нарахування та виплату позивачу пенсії, як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 2-гої категорії, з 01.10.2013 року.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні адміністративного позову в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, позивач є учасником ліквідації аварії на ЧАЕС у 1986 році, має відповідне посвідчення серії НОМЕР_1 від 10.02.1993 року, яке було перереєстровано, має статус учасника ліквідації аварії на ЧАЕС.

07 вересня 2006 року Управлінням ПФУ у м. Білій Церкві Київської області позивачу була призначена пенсія із зниженням пенсійного віку на 10 років, відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у 1986 році 2-гої категорії, яку позивач отримував до вересня 2013 року включно.

З жовтня 2013 року відповідач припинив виплачувати позивачу пенсію, а після припинення пенсійних виплат звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з адміністративним позовом до ОСОБА_2 про стягнення незаконно виплаченої на суми пенсії за період з вересня 2006 року по вересень 2013 року, в сумі 63632,25 грн.

Постановою Білоцерківського міськрайонного суду від 17.02.2014 року, яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 15.04.2014 року, в задоволені зазначеного позову було відмовлено та підтверджено правомірність нарахування та виплати пенсійного забезпечення позивачу.

Протоколом № 169 від 29.08.2013 року, комісія по вирішенню спірних питань щодо визначення статусу осіб, які брали участь у проведенні робіт з евакуації людей і майна із зони відчуження, а також евакуйованих із зони відчуження у 1986 році Київської облдержадміністрації, визнала видачу позивачу посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС категорії 2 безпідставною.

Проте, рішення комісії Київської облдержадміністрації позивач оскаржив і постановою Київського окружного адміністративного суду від 19.12.2013 року, яка набрала законної сили 04.02.2015 року, рішення було скасовано, позивачу було поновлено у статусі учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та підтверджено вказаний статус.

Позивач 09.02.2015 року звернувся до Управління ПФУ у м. Білій Церкві із заявою, в якій просив провести нарахування та виплату йому заборгованості по пенсії, як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 2-гої категорії за період з жовтня 2013 року по січень 2015 року включно та без затримок проводити нарахування і виплату вказаної пенсії в подальшому.

В березні 2015 року позивач отримав від відповідача лист від 10.03.2015 р. № 134/П-01, яким йому було відмовлено.

Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про неправомірність дій відповідача, з огляду на таке.

У відповідності до ст.14 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», якою проводиться визначення категорій осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, для встановлення пільг і компенсацій, учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження: - з моменту аварії до 1 липня 1986 року незалежно від кількості робочих днів; - з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року не менше 5 календарних днів.

Відповідно до ст.15 зазначеного Закону, підставами для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС є період роботи (служби) у зоні відчуження, що підтверджено відповідними документами. Видача довідок про період роботи по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що статус позивача підтверджений, твердження відповідача про відсутність певних документів, що підтверджують статус позивача на даний момент не можна брати до уваги, адже на момент надання позивачу статусу учасника ліквідації аварії на ЧАЕС ним було надано всі необхідні документи, а відсутність на даний час відповідних первинних документів не є підставою для припинення позивачу виплати пенсії.

Також колегія суддів зазначає, що згідно ч.1 ст. 72 КАС України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Враховуючи викладене вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що, оскільки, статус позивача як учасника ліквідації аварії на ЧАЕС підтверджено, тому він має право на отримання пенсії, а дії відповідача стосовно відмови у виплаті пенсій є незаконними.

Крім того,колегія суддів не приймає до уваги твердження відповідача в апеляційній скарзі стосовно того, що позивач пропустив строк на звернення до суду, оскільки позивач оскаржував в судовому порядку рішення Комісії, тим самим підтвердивши своє право на статус учасника ліквідації аварії на ЧАЕС.

Також суд першої інстанції врахував, що позивач здійснює догляд за своїми батьками з 2012 року(а.с.46), тому позивачу було поновлено строк на оскарження рішення Начальника УПФУ в м. Біла Церква від 08.10.13 року.

Відповідно до ч.2 ст. 99 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч.1 ст. 102 КАС України, пропущений з поважних причин процесуальний строк, встановлений законом може бути поновлений судом за клопотанням особи, яка бере участь у справі.

Колегія суддів не вбачає порушень судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, на які посилається апелянт в апеляційній скарзі, та вважає, що судом першої інстанції повно встановлені обставини справи, яким надана правильна правова оцінка на підставі законодавства, яке врегульовує спірні правовідносини.

Доводи апеляційної скарги, не спростовують висновки суду першої інстанції, викладені у постанові від 08.06.2015 року, та не можуть бути підставою для її скасування.

За таких обставин, у відповідності до ст.200 КАС України, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. 160, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Біла Церква Київської області - залишити без задоволення.

Постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 08.06.15 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку і строки, визначені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя:

Ганечко О.М.

Коротких А.Ю.

Судді: Хрімлі О.Г.

Головуючий суддя Ганечко О.М.

Судді: Хрімлі О.Г.

Коротких А. Ю.