Справа № 825/3296/15-а
Суддя: Бородавкіна С.В.
Дата ухвалення: 2015-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 вересня 2015 року м. Чернігів Справа № 825/3296/15-а

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді Бородавкіної С.В.,
за участі секретаря Гайдука С.В.,
позивача ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними, стягнення недоплаченої вихідної допомоги при звільненні, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач 15.09.2015 звернувся до суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 та просить:
- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати старшому солдату за контрактом ОСОБА_1 грошової допомоги при звільнені, передбаченої ст. 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», без урахування щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889 «Питання грошового забезпечення окремих військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Міністерства надзвичайних ситуацій»;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату старшому солдату ОСОБА_1 грошової допомоги при звільненні, з врахуванням додаткової щомісячної грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889.
Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона проходила військову службу на посаді діловода тилу у військовій частині НОМЕР_1 . Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 19.08.2015 № 29-РС, була звільнена з військової служби у запас за пунктом «а» (жінки, які мають дитину (дітей) віком до 18 років, якщо вони не висловили бажання продовжувати військову службу) пункту 1 частини 8 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 , позивача виключено зі списків військової частини та виплачено одноразову грошову допомогу при звільненні, передбачену наказом Міністра оборони України від 11.06.2008 № 260 за 20 (двадцять) років. Однак, в розмір грошової допомоги при звільненні військовою частиною НОМЕР_1 не було включено щомісячну додаткову грошову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Міністерства надзвичайних ситуацій», зі змінами, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 13.03.2013 № 161. Оскільки зазначена винагорода відповідає ознакам додаткових видів грошового забезпечення військовослужбовців, які мають щомісячний та постійний характер, невключення військовою частиною НОМЕР_1 до складу грошової допомоги при звільненні такої виплати є неправомірним.
Позивач в судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити в повному обсязі.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, заперечень на позов не надав. Належним чином повідомлений про судове засідання, що підтверджується поштовим повідомленням (а.с. 16).
Заслухавши пояснення позивача, розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що в задоволенні позову має бути відмовлено з наступних підстав.
Встановлено, що ОСОБА_1 проходила військову службу у військовій частині НОМЕР_1 на посаді діловода тилу.
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 19.08.2015 № 29-РС, позивач була звільнена з військової служби у запас за пунктом «а» (жінки, які мають дитину (дітей) віком до 18 років, якщо вони не висловили бажання продовжувати військову службу) пункту 1 частини 8 статті 26 Закону « Про військовий обов`язок і військову службу».
Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 21.08.2015 № 164 ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення. Крім того, виплачено щомісячну премію за особистий внесок у загальні результати служби в розмірі 125% посадового окладу, надбавку за виконання особливо важливих завдань в розмірі 50% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років, щомісячну додаткову грошову винагороду у розмірі 60% місячного грошового забезпечення за період з 01.08.2015 по 21.08.2015 та одноразову грошову допомогу по звільненню, передбачену наказом Міністра оборони України від 11.06.2008 року № 260 за 20 (двадцять) років (а.с. 9).
Відповідно до довідки військової частини НОМЕР_1 від 14.09.2015 № 132/560 до грошового забезпечення, з якого розраховувалась одноразова грошова допомога при звільненні входить: посадовий оклад - 35 грн., оклад за військовим званням 645 грн., надбавка за вислугу років 35% - 238 грн., надбавка за виконання важливих завдань 50% - 459 грн., премія 125% - 806,25 грн. (а.с. 10).
При цьому до розміру одноразової грошової допомоги при звільненні позивачу військовою частиною НОМЕР_1 не була включена щомісячна додаткова грошова винагорода, передбачена постановою Кабінету Міністрів України № 889 "Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Міністерства надзвичайних ситуацій", зі змінами, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 13 березня 2013 року №161.
Згідно із довідкою від 14.09.2015 № 132/559 позивачу за період з вересня 2013 року по 21.08.2015 нараховано та виплачено додаткову грошову винагороду в сумі 28 658,63 грн., відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 889 (а.с. 18).
Даючи правову оцінку обставинам справи суд зазначає наступне.
Відповідно ч. 2 ст. 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.
Згідно ч. 2 ст. 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 року №889 "Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби та внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ" установлено, що з 1 жовтня 2010 року встановлено військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які займають посади плаваючого та льотного складу Збройних Сил, Державної прикордонної служби та льотного складу внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ, щомісячну додаткову грошову винагороду в розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення. Граничні розміри, порядок та умови виплати щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої пунктом 1 цієї постанови, визначаються Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ та Адміністрацією Державної прикордонної служби за погодженням з Міністерством праці та соціальної політики і Міністерством фінансів у межах затвердженого фонду грошового забезпечення.
Кабінет Міністрів України Постановою від 22.09.2010 № 889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Міністерства надзвичайних ситуацій», зі змінами, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 13.03.2013 № 161 встановив для військовослужбовців Збройних Сил України щомісячний додатковий вид грошового забезпечення - щомісячну додаткову грошову винагороду.
Відповідно до п. 1 Постанови № 161 передбачена виплата винагороди:
1) військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які займають посади у Військово-Морських Силах Збройних Сил та Морській охороні Державної прикордонної служби, посади у військових частинах, підрозділах, закладах, установах та організаціях Збройних Сил (за переліком згідно з додатком), посади наземних авіаційних спеціалістів, що забезпечують безпеку польотів літаків та вертольотів, у військових частинах і підрозділах Повітряних Сил та Сухопутних військ Збройних Сил, посади у військових частинах і підрозділах високомобільних десантних військ та спеціального призначення Збройних Сил, і військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) льотного складу Збройних Сил, внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ та Державної прикордонної служби - у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення;
2) військовослужбовцям Збройних Сил (крім тих, що зазначені у підпункті 1 цього пункту, та військовослужбовців строкової військової служби):
з 1 квітня 2013 р. - у розмірі, що не перевищує 20 відсотків місячного грошового забезпечення;
з 1 вересня 2013 р. - у розмірі, що не перевищує 40 відсотків місячного грошового забезпечення;
з 1 січня 2014 р. - у розмірі, що не перевищує 60 відсотків місячного грошового забезпечення;
з 1 квітня 2014 р. - у розмірі, що не перевищує 80 відсотків місячного грошового забезпечення;
з 1 липня 2014 р. - у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення;
3) особам начальницького складу, які проходять службу на посадах льотного складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій, - у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення.
Згідно з п. 2 Постанови № 161 Міністерство оборони зобов`язувалося забезпечити здійснення видатків, пов`язаних з набранням чинності цією постановою, в межах видатків на оплату праці, передбачених Міністерству в Державному бюджеті України на 2013 рік.
На виконання Постанови № 889 Міністр оборони України наказом від 15.11.2010 № 595 затвердив Інструкцію про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 29 листопада 2010 року за № 1194/18489; з наступними змінами), положення якої стали застосовуватися з 1 жовтня 2010 року.
У цьому акті визначені умови та порядок виплати особам офіцерського складу винагороди, окреслено перелік військовослужбовців, яким вона виплачується, регламентовано повноваження командира (начальника) військової частини (організації, установи) щодо підстав та розміру її виплати.
Пунктом 38.6. Наказу Міністра оборони України «Про затвердження Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам» від 11.06.2008 № 260 конкретизовано, виплати, які включаються до складу грошового забезпечення з якого нараховується одноразова грошова допомога при звільненні (далі - Інструкція).
Так відповідно до п. 38.6. Інструкції військовослужбовцям, які звільняються з підстав, зазначених у пунктах 38.1 та 38.2 цієї Інструкції, до їх місячного грошового забезпечення, з якого нараховується одноразова грошова допомога, включаються: звільненим з посад, на які вони були призначені, - оклад за штатною посадою, оклад за військовим званням і щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення).
Таким чином, винагороди не включаються до складу грошового забезпечення з якого здійснюється виплата грошової допомоги при звільненні з військової служби, а позивач оскаржує саме дії військового комісаріату щодо не включення щомісячної додаткової грошової винагороди до складу грошового забезпечення з якого нараховувалась грошова допомога при звільненні.
Так, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889 військовослужбовці ЗС України на даний час повинні отримувати щомісячну додаткову грошову винагороду у розмірі 100% місячного грошового забезпечення, однак реально отримують щомісячну додаткову грошову винагороду у розмірі 60% місячного грошового забезпечення, в тому числі і позивач на момент звільнення з військової служби отримував щомісячну додаткову грошову винагороду у розмірі 60% місячного грошового забезпечення, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.
Крім того, відповідно до п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889 граничні розміри, порядок та умови виплати щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої пунктом 1 цієї постанови, визначаються Міністерством оборони, за погодженням з Міністерством соціальної політики і Міністерством фінансів у межах затвердженого фонду грошового забезпечення.
Пунктом 2.2. постанови Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889 щомісячна додаткова грошова винагорода не є сталою величиною і може виплачуватись, як в даному випадку до 60% місячного грошового забезпечення. Таким чином, щомісячна грошова винагорода не входить до складу грошового забезпечення так як її розмір визначається у відсотках від розміру грошового забезпечення.
Наказом Міністра оборони України видано наказ від 15.11.2010 року № 595, яким було затверджено Інструкцію про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України (далі Інструкція).
Відповідно до п. 8 Інструкції винагорода не включається до складу грошового забезпечення з якого здійснюється обчислення одноразових видів грошового забезпечення.

Пунктом 10 Інструкції передбачено, що в певних випадках командир (начальник) військової частини (установи, організації) має право зменшувати розмір щомісячної додаткової грошової винагороди.
Таким чином, суд дійшов висновку про те, що щомісячна додаткова грошова винагорода, встановлена постановою № 889, не входить до структури і складу грошового забезпечення військовослужбовців, з якого нараховується й виплачується одноразова грошова допомога на підставі пункту 2 статті 15 Закону № 2011-XII. Ця винагорода має окремий, особливий і разовий вираз виплати, позаяк виплачується тільки тим категоріям військовослужбовців, перелік яких наведений у цій постанові, і тоді, коли у фонді грошового забезпечення наявні (передбачені) кошти для її виплати; вона (винагорода) виплачується як доповнення до суми грошового забезпечення. Виплата цієї винагороди ставиться в залежність від порядку й умов, що нормативно встановлені розпорядником коштів, відповідно до яких, зокрема, щомісячна її виплата можлива, коли військовослужбовець перебуває на військовій службі, і водночас вона не включається до складу одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби
Подібний підхід регулювання встановлений і щодо розміру винагороди, відповідно до якого до складу грошового забезпечення, з якого обраховується і виплачується винагорода, не введені всі його складові.
Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 15.10.2013 в справі № 21-368а13, від 04.11.2014 в справі № 21-473а14, від 19.05.2015 в справі № 21-466а15, від 30.06.2015 в справі № 21-1446а15/335/7227/14а.
Відповідно до абзацу другого ч. 1 ст. 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.
Згідно з частиною другою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
З урахуванням зазначеного, суд дійшов висновку, що відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому в задоволенні адміністративного позову необхідно відмовити повністю.
Керуючись ст.ст. 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі.

Постанова суду набирає законної сили в порядку статей 167,186 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання її копії.
Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя С.В. Бородавкіна