Справа № 804/8432/15
Суддя: Конєва Світлана Олександрівна
Дата ухвалення: 2015-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2015 р. Справа № 804/8432/15

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_1
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Криворізької північної обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення 8285,84 грн., -

ВСТАНОВИВ:

26.06.2015р. Криворізька північна обєднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Дніпропетровській області звернулася з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 та просить стягнути кошти, які перебувають у власності відповідача в рахунок погашення податкового боргу по орендній платі за землю з фізичних осіб (Жовтневий район) у розмірі 6726,93 грн.; по орендній платі за землю з фізичних осіб (Тернівський район) у розмірі 1558,91 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач перебуває на обліку у позивача як платник податків та зборів до бюджету, має податковий борг з орендної плати за земельні ділянки, які знаходяться у Жовтневому та Тернівському районі у загальній сумі 8285,84 грн., зокрема, за оренду землі у Жовтневому районі 6726,93 грн., за оренду землі у Тернівському районі 1558,91 грн. Зазначений податковий борг виник у звязку з несплатою відповідачем самостійно задекларованих грошових зобовязань. З метою вжиття заходів щодо стягнення вказаного податкового боргу у відповідності до вимог п.п.6.2.1, 6.2.3 п.6.2 ст.6 Закону України «Про погашення зобовязань платників податків перед бюджетом та державними цільовими фондами» №2181-Ш, який діяв на момент виникнення правовідносин, позивачем на адресу відповідача були направлені перша та друга податкові вимоги №1/824 від 03.03.2009р., №2/1459 від 03.04.2009р., однак вищевказана сума податкового боргу відповідачем сплачена не була. За викладених обставин, позивач просить стягнути вищевказану суму податкового боргу з відповідача у судовому порядку згідно до вимог ст.ст.16,20,87, 95 Податкового кодексу України.

Позивач в судове засідання не зявився, однак у позові просив розглянути справу в порядку письмового провадження за відсутності представника позивача (а.с.5).

Відповідач в судове засідання не зявився, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлений належним чином 18.07.2015р. у відповідності до вимог ст. 35 Кодексу адміністративного судочинства України, що підтверджується наявним в матеріалах справи поштовим повідомленням про вручення відповідачеві повістки (а.с.23).

Відповідно до ч.4 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Згідно до ч.4 ст.128 вищевказаного Кодексу, у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин, розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Частиною 6 ст. 128 цього ж Кодексу визначено, що якщо не має перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи наведене, клопотання позивача про розгляд справи у порядку письмового провадження за відсутності представника позивача, належне повідомлення відповідача про дату, час і місце розгляду справи у відповідності до вимог ст. 35 Кодексу адміністративного судочинства України, відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, строки вирішення і розгляду справи, встановлені ст.122 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за можливе вирішити спір за відсутності сторін, у письмовому провадженні за наявними у справі доказами відповідно до вимог ч.4 ст.122, ч.4,6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно до ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження) фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Судом із наданих документів встановлені наступні обставини у даній справі.

ОСОБА_2 зареєстрований як фізична особа-підприємець виконавчим комітетом Криворізької міської ради 29.08.2000р. за адресою: Дніпропетровська область, м.Кривий Ріг, Саксаганський район, мікрорайон ГірницькийАДРЕСА_1 та з 29.08.2000р. знаходиться на обліку як платник податків у Криворізькій північній ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією ідентифікаційних та реєстраційних даних (а.с.6).

Згідно наявного в матеріалах справи розрахунку суми боргу станом на 15.06.2015р. відповідач має податковий борг по орендній платі за земельні ділянки, які знаходяться у Жовтневому та Тернівському районі м. Кривого Рогу у загальній сумі 8285,84 грн., ( де податковий борг за оренду землі у Жовтневому районі за період з липня по грудень 2009р. склав 6726,93 грн., у тому числі пеня 1664,46 грн.; податковий борг за оренду землі у Тернівському районі за період з березня по грудень 2009р. склав 1558,91 грн. (а.с.7).

Як свідчать матеріали справи зазначений податковий борг виник у відповідача у квітні 2009р. внаслідок самостійно задекларованих грошових зобовязань по податкових деклараціях з орендної плати за земельні ділянки №1051, №1058 від 26.01.2009р., що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями відповідних податкових декларацій (а.с.15-18).

З метою вжиття заходів щодо стягнення вказаного податкового боргу, позивачем у відповідності до вимог ст.6 Закону України «Про погашення зобовязань платників податків перед бюджетом та державними цільовими фондами» №2181-Ш, який діяв на момент виникнення правовідносин - квітень 2009р.) позивачем були направлені на адресу відповідача перша та друга податкові вимоги №1/824 від 03.03.2009р., №2/1459 від 03.04.2009р., що підтверджується копіями корінців відповідних вимог (а.с.9-10).

Вищевказаний податковий борг відповідачем станом на дату подання адміністративного позову відповідачем не сплачений до бюджету, а тому позивач просить стягнути суму податкового боргу у загальному розмірі 8285,84 грн. згідно до вимог ст.ст.16,87,95 Податкового кодексу України.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд не находить обґрунтованих правових підстав для задоволення даного адміністративного позову, виходячи з наступного.

Як свідчать матеріали справи, податковий борг з орендної плати за землю у сумі 8285,84 грн. за податковими деклараціями №1051, №1058 від 26.01.2009р. за період з березня по грудень 2009р. виник у відповідача у квітні 2009р.

На момент виникнення вказаного податкового боргу, тобто станом на квітень 2009р. діяв Закон України «Про погашення зобовязань платників податків перед бюджетом та державними цільовими фондами» №2181-Ш (далі Закон №2181).

Отже, виходячи з того, що податковий борг виник у квітні 2009р. та позивач звернувся з даним позовом про стягнення податкового боргу у червні 2015р., до даних правовідносин слід застосовувати як норми Закону №2181, який діяв на момент виникнення податкового боргу, так і норми Податкового кодексу України, який набрав чинності з 01.01.2011р. та діє на період подання даного позову та вирішення справи.

Як Законом №2181, який діяв станом на момент виникнення податкового боргу, так і Податковим кодексом України визначені граничні строки стягнення податкового боргу.

Так, згідно п.п.15.2.1 п.15.2 ст.15 Закону №2181, який діяв на момент виникнення спірних правовідносин, передбачено, що у разі коли податкове зобовязання було нараховане податковим органом до закінчення строку давності, визначеного у п.15.1 цієї статті, податковий борг, що виник у звязку з відмовою у самостійному погашенні податкового зобовязання, може бути стягнений протягом наступних 1095 календарних днів від дня узгодження податкового зобовязання.

Аналогічні норми також встановлені і п.102.4 ст.102 Податкового кодексу України, який набрав чинності з 01.01.2011р. та діє на момент вирішення даного спору.

Таким чином, із системного аналізу вищенаведених норм можна дійти висновку, що у разі відмови платника податків у самостійному погашення податкового зобовязання податковий орган наділений повноваженнями щодо стягнення податкового боргу протягом 1095 календарний днів з дня виникнення податкового боргу.

Виходячи з того, що податковий борг за вищевказаними податковими зобовязаннями зі сплати орендної плати за земельні ділянки за період з березня по грудень 2009р. у відповідача виник у квітні 2009р., то граничним строком стягнення даного податкового боргу є січень 2013р. з урахуванням того, що останнім днем сплати грошового зобовязання за грудень 2009р. є 30.01.2010р., а отже, позивач повинен був звернутися до суду з позовом про стягнення даного податкового боргу у період з квітня 2009р. по січень 2013р. у відповідності до вимог ст.15 Закону №2181 та ст.102 ПК України.

Проте, згідно наявного в матеріалах справи відмітки штемпеля поштового конверту про направлення позову до суду видно, що позивач звернувся з позовом про стягнення даного податкового боргу 26.06.2015р. (а.с.12).

Отже, судом встановлено, що позивачем подано позов до суду про стягнення з відповідача податкового боргу з орендної плати за землю за березень-грудень 2009р. в сумі 8285,84 грн. поза межами граничних строків стягнення податкового боргу, встановлених ст.15 Закону №2181 та ст.102 Податкового кодексу України.

Відповідно до ч.1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а за змістом ст.86 цього Кодексу, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

Позивач в судове засідання не зявився та, незважаючи на те, що ухвалою суду від 13.07.2015р. у позивача були витребувані докази на підтвердження дотримання граничних строків стягнення податкового боргу, встановлених ст.102 ПК України, позивачем суду не було надано жодних доказів на підтвердження дотримання або причин поважності пропуску граничних строків стягнення податкового боргу, які встановлені ст.15 Закону №2181 та ст.102 ПК України.

За викладених обставин, враховуючи, що позивачем заявлено даний адміністративний позов про стягнення податкового боргу поза межами граничних строків (1095 календарних днів), встановлених ст.15 Закону №2181 та ст.102 ПК України, суд приходить до висновку про відсутність обґрунтованих правових підстав для задоволення даного адміністративного позову у звязку з чим позивачеві слід відмовити у задоволенні даного позову.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що відповідно до ч.4 ст.94 Кодексу адміністративного судочинства України у справах, у яких позивачем є субєкт владних повноважень, а відповідачем фізична чи юридична особа, судові витрати з відповідача не стягуються.

Керуючись ст.ст. 2-10, 11, 12, 41,71, 86, 94, 122, 128, 160, 161, 162, 163,167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову Криворізької північної обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення 8285,84 грн. відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги до суду першої інстанції з одночасним направленням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня проголошення постанови або протягом десяти днів з моменту отримання копії постанови відповідно до вимог ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова суду набирає законної сили у порядку та у строки, визначені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя ОСОБА_1