Справа № 822/5739/15
Суддя: Майстер П.М.
Дата ухвалення: 2015-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 822/5739/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2015 року 09 год. 35 хв.м. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі судді Майстер П.М. розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Хмельницькій області, третя особа Головне управління Державної казначейської служби України у Хмельницькій області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернулась в суд з адміністративним позовом до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Хмельницькій області, третя особа Головне управління Державної казначейської служби України у Хмельницькій області в якому просить:

- визнати неправомірними дії відповідача в частині не нарахування та невиплати їй заробітної плати за період з 01.12.2014 року по 31.12.2014 року включно відповідно до ст. 144 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (в редакції з 26.10.2014 року) та за період з 29.03.2015 року по день винесення рішення, відповідно до ст. 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (в редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд");

- зобов'язати відповідача здійснити їй перерахунок та виплату заробітної плати за період з 01.12.2014 року по 31.12.2014 року включно відповідно до ст. 144 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (в редакції з 26.10.2014 року) та за період з 29.03.2015 року по день винесення рішення, відповідно до ст. 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (в редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд") в повному обсязі з урахуванням усіх надбавок, які нараховуються залежно від розміру посадового окладу (місячна премія, надбавка за високі досягнення, надбавка за вислугу років тощо).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що звернулася до відповідача з заявою - вимогою щодо проведення перерахунку і виплати заробітної плати відповідно до вимог Закону України "Про судоустрій і статус суддів". Листом №3096/15 - вих. від 27.08.2015 року їй було повідомлено, що вимоги щодо здійснення перерахунку і виплати заробітної плати задоволенню не підлягають, оскільки відповідні зміни до постанови Кабінету Міністрів України №268 не внесені.

Позивач в судове засідання не з'явилась. Надала суду заяву про розгляд справи без її участі.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився. Надав суду письмові заперечення в яких зазначає, що Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Хмельницькій області здійснювало нарахування заробітної плати позивачу на підставі Закону України "Про державну службу" та постанови Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 № 268 "Про упорядкування структури та умов праці оплати працівників апаратів органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів" відповідно до обсягів витрат на оплату праці, затверджених Державним бюджетом України. Вважає, що дії відповідача відповідають вимогам чинного законодавства. Просить в задоволенні позову відмовити, розгляд справи здійснити без його участі

Представник третьої особи - Головного управління Державної казначейської служби України у Хмельницькій області в судове засідання не з'явився. Надав суду заперечення в якому вказує, що Казначейство здійснює лише розрахунково- касове обслуговування органів ДСА України, та не уповноважене самостійно спрямовувати бюджетні асигнування, надані судовій адміністрації. Зазначає, що Головне управління Державної казначейської служби України у Хмельницькій області діяло в межах чинного законодавства, не вступало у правовідносини з позивачем, та своїми діями чи бездіяльністю не порушувало його законних прав та інтересів. Просить суд в задоволенні позову відмовити повністю, та розгляд справи проводити без участі представника Головного управління Державної казначейської служби України у Хмельницькій області.

Відповідно до ст. 41 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно ч.4 ст. 122 КАС України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу без участі представників сторін на підставі наявних доказів в порядку письмового провадження, так як явка сторін не визнавалася судом обов'язковою.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 працює в Хмельницькому міськрайонному суді Хмельницької області на посаді консультанта.

27.07.2015 року позивач звернулась до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Хмельницькій області із заявою щодо проведення перерахунку та виплати заробітної плати відповідно до вимог Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Листом від 27.08.2015 року №3096/15-вих. відповідач повідомив позивачу про те, що її вимоги про здійснення перерахунку задоволенню не підлягають, оскільки заробітна плата територіальним управлінням нараховується відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 № 268 "Про упорядкування структури та умов праці оплати працівників апаратів органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів", однак станом на час розгляду заяви позивача відповідні зміни (визначені Законом України "Про судоустрій і статус суддів") до неї не вносились.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наведене нижче.

Згідно з п. 5 Положення про територіальні управління Державної судової адміністрації України, затвердженого наказом ДСА України від 05.04.2011 року № 82, територіальні управління відповідно до покладеного на них завдання, зокрема, здійснюють у межах своєї компетенції соціальне забезпечення суддів, у тому числі суддів у відставці, а також працівників апарату місцевих судів.

Відповідно до п.4.3 Типового положення про територіальні управління Державної судової адміністрації України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого наказом ДСА України від 15.07.2015 року № 104, територіальні управління здійснюють функції розпорядника коштів Державного бюджету України щодо фінансового забезпечення діяльності територіальних управлінь та місцевих загальних судів.

Згідно з ч.2 ст. 8 Закону України "Про оплату праці" №108/95-ВР умови розміру оплати праці працівників установ та організацій, що фінансуються з бюджету, визначаються Кабінетом Міністрів України, крім випадків, передбачених частиною третьою цієї статті та частиною першою статті 10 цього Закону.

Статтею 13 Закону України "Про оплату праці" №108/95-ВР визначено, що оплата праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі актів Кабінету Міністрів України в межах бюджетних асигнувань.

Обсяги витрат на оплату праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, затверджуються одночасно з бюджетом.

Відповідно до статті 33 Закону України "Про державну службу" №3723-XII умови оплати праці державних службовців, розміри їх посадових окладів, надбавок, доплат і матеріальної допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 09 березня 2006 року № 268 "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів" затверджено схему посадових окладів керівних працівників і спеціалістів апарату місцевих загальних судів (додаток 47 до Постанови), згідно якої розмір посадового окладу консультанта складає 566 - 589 грн.

Згідно п.1 постанови Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 року № 482 "Деякі питання оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів, що фінансуються з бюджету" установлено, що у разі, коли розмір посадового окладу працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів, що фінансуються з бюджету, нижчий ніж визначений законом розмір мінімальної заробітної плати, посадовий оклад установлюється на рівні відповідного розміру мінімальної заробітної плати.

Відповідно до статті 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік", мінімальна заробітна плата у 2014 році у місячному розмірі становила 1 218,00 грн. Такий же розмір заробітної плати встановлено і на 2015 рік (відповідно ст. 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік").

Таким чином, заробітна плата виплачувалась позивачу, виходячи з розміру посадового окладу в 1218 грн.

Водночас, 26.10.2014 року набрав чинності Закон України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 року № 1697-VII, згідно підпункту 59 розділу ХІІ Прикінцевих положень якого внесено зміни до ст.144 Закону України "Про судоустрій та статус суддів", та, зокрема, визначено, що розмір посадового окладу працівника апарату суду, посада якого віднесена до шостої категорії посад державних службовців, установлюється в розмірі 30 відсотків посадового окладу судді місцевого суду. Посадові оклади працівників апарату суду, посади яких віднесені до кожної наступної категорії посад державних службовців, установлюються з коефіцієнтом 1,3 пропорційно посадовим окладам працівників апарату суду, посади яких віднесені до попередньої категорії посад державних службовців.

При цьому, згідно підпункту 2 п. 13 Розділу XIIІ Закону України "Про прокуратуру", Кабінету Міністрів України доручено:

- у тримісячний строк з дня, наступного за днем опублікування цього Закону, привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом;

- у двомісячний строк з дня, наступного за днем опублікування цього Закону, внести на розгляд Верховної Ради України пропозиції щодо приведення законодавчих актів у відповідність із цим Законом, у тому числі з метою забезпечення збільшення видатків Державного бюджету України на оплату праці працівників апаратів судів та встановлення їм посадових окладів у розмірі, не меншому за передбачені Законом України "Про судоустрій і статус суддів".

Однак Кабінетом Міністрів України не були виконані вимоги зазначеної норми.

В подальшому, пунктом 9 Прикінцевих положень Закону України "Про державний бюджет України на 2015 рік" було встановлено, що норми і положення Закону України "Про судоустрій і статус суддів" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Законом України "Про забезпечення права на справедливий суд", який набрав чинності 29.03.2015, затверджено нову редакцію Закону України "Про судоустрій і статус суддів". Згідно цієї редакції матеріальне, побутове забезпечення та соціальний захист працівників судової системи визначаються статтею 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Статтею 147 Закону України № 2453-VI (в редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд") встановлено, що розмір посадового окладу працівника апарату суду, посада якого віднесена до шостої категорії посад державних службовців, установлюється в розмірі 30 відсотків посадового окладу судді місцевого суду. Посадові оклади працівників апарату суду, посади яких віднесені до кожної наступної категорії посад державних службовців, установлюються з коефіцієнтом 1,3 пропорційно посадовим окладам працівників апарату суду, посади яких віднесені до попередньої категорії посад державних службовців.

Згідно з пп. 2 п. 13 Перехідних положень Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" Кабінет Міністрів України у тримісячний строк з дня набрання чинності Законом мав привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом.

Однак Кабінет Міністрів України лише постановою від 02.09.2015 року № 644 "Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України" вніс зміни до додатку 47 до постанови Кабінету Міністрів України "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів" від 09.03.2006 року № 268, виклавши у новій редакції схему посадових окладів керівних працівників і спеціалістів апарату місцевих (загальних, спеціалізованих) судів, з приміткою про те, що у 2015 році місячний посадовий оклад застосовується з урахуванням 50-відсоткового зменшення; інші виплати працівникам апарату судів, передбачені цією постановою, здійснюються виключно в межах фонду оплати праці суду.

Відповідно до ч.1 ст.52 Закону України "Про Кабінет Міністрів України" від 27.02.2014 року № 794-VII постанови Кабінету Міністрів України, крім постанов, що містять інформацію з обмеженим доступом, набирають чинності з дня їх офіційного опублікування, якщо інше не передбачено самими постановами, але не раніше дня їх опублікування.

При цьому постанова Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 року № 644 "Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України" не містить вказівок про поширення її дії стосовно виплаченої раніше (у 2014-2015 роках) заробітної плати, або про необхідність проведення перерахунку заробітної плати працівникам апаратів судів за попередні періоди. Таким чином, дія зазначеної постанови на спірні правовідносини не поширена.

Також суд звертає увагу на те, що згідно із ч.1 ст. 145, ч.1 ст.146 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (в редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд") фінансування всіх судів в Україні здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Суди загальної юрисдикції фінансуються згідно з кошторисами і щомісячними розписами видатків, затвердженими відповідно до вимог цього Закону, у межах річної суми видатків, передбачених Державним бюджетом України на поточний фінансовий рік, у порядку, встановленому Бюджетним кодексом України.

Аналогічні норми були передбачені ч.1 ст. 142, ч.1 ст. 143 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (в редакції, яка діяла до набрання чинності Законом України "Про забезпечення права на справедливий суд").

Згідно зі ст. 22 Бюджетного кодексу України Державна судова адміністрація є головним розпорядником бюджетних коштів, таким чином відповідач є розпорядником бюджетних коштів нижчого рівня.

Відповідно до ч.1,2 статті 23 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов'язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України.

Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 статті 51 Бюджетного кодексу України керівники бюджетних установ утримують чисельність працівників, військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та здійснюють фактичні видатки на заробітну плату (грошове забезпечення), включаючи видатки на премії та інші види заохочень чи винагород, матеріальну допомогу, лише в межах фонду заробітної плати (грошового забезпечення), затвердженого для бюджетних установ у кошторисах.

Отже, Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Хмельницькій області може здійснювати виплати лише в межах затвердженого фонду оплати праці та не наділене правом самостійно, без правового врегулювання та фінансової можливості, тобто збільшення видатків з Державного бюджету України, здійснювати перерахунок посадового окладу позивача.

Таким чином, суд приходить до висновку, що у відповідача у спірний період були відсутні підстави нараховувати та виплачувати позивачу заробітну плату відповідно до ч.1 ст. 144 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (зі змінами, внесеними підпунктом 59 розділу ХІІ Прикінцеві положення Закону України "Про прокуратуру" № 1697-VII) та ч.1 ст. 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" ( в редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд").

На думку суду, реалізація положень вищевказаних норм Закону України "Про судоустрій і статус суддів" можлива була за умови виконання Кабінетом Міністрів України вимог стосовно приведення законодавчих актів у відповідність із цим Законом, в тому числі шляхом забезпечення збільшення видатків Державного бюджету України на оплату праці працівників апаратів судів.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що відповідач діяв в межах своїх повноважень, а тому у його діях відсутня протиправність відмови в здійсненні перерахунку та виплаті заробітної плати позивачу.

При цьому суд звертає увагу на те, що позовні вимоги стосуються періоду - до прийняття рішення, а тому, враховуючи прийняття Кабінетом Міністрів України постанови від 02.09.2015 року № 644 "Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України", якою внесено зміни до додатку 47 до постанови Кабінету Міністрів України "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів" від 09.03.2006 року № 268, заробітна плата позивача у вересні 2015 року має нараховуватись та виплачуватись виходячи з розміру посадового окладу, затвердженою такою постановою.

Однак, враховуючи те, що станом на час розгляду справи в суді заробітна плата за вересень 2015 року позивачем не отримана, у суду немає можливості встановити, в якому розмірі Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Хмельницькій області здійснило фактичне нарахування заробітної плати, та чи відповідає вона вимогам законодавства, а тому не може робити передчасний висновок про порушення прав позивача та зобов'язувати відповідача проводити перерахунок на його користь.

За таких обставин, суд вважає, що в діях Територіального управління Державної судової адміністрації України в Хмельницькій області відсутня неправомірна бездіяльність щодо не здійснення перерахунку та виплати заробітної плати позивачу відповідно до ч.1 ст. 144 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (зі змінами, внесеними підпунктом 59 розділу ХІІ Прикінцеві положення Закону України "Про прокуратуру" № 1697-VII) та ч.1 ст. 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" ( в редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд"), тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

У відповідності зі статтею 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, водночас частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. ст. 11, 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на викладене вище позивачем не доведено правомірність позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 11, 71, 86, 158-163, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Хмельницький окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її отримання.

Постанова набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України.

Суддя/підпис/
"Згідно з оригіналом" Суддя ОСОБА_2