Справа № 2/29/08/5016
Суддя: Тракало В.В.
Дата ухвалення: 2015-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" вересня 2015 р. м. Київ К/800/58301/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

головуючого - судді суддівТракало В.В., Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І.,
секретар Буденко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційні скарги Головного управління юстиції у Миколаївській області, прокуратури Одеської області та Головного управління Державної казначейської служби України у Миколаївській області на постанову господарського суду Миколаївської області від 20 січня 2010 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 29 жовтня 2013 року у справі за позовом Закритого акціонерного товариства «Баштанський сирзавод» до Головного управління юстиції у Миколаївській області, відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Миколаївській області, Головного управління Державної казначейської служби України у Миколаївській області, треті особи Товариство з обмеженою відповідальністю «БаГор-Форт», Товариство з обмеженою відповідальністю «БаГор-Експорт» про визнання протиправними дій та стягнення матеріальної шкоди,

в с т а н о в и л а :

У лютому 2008 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом до відповідачів. Просив визнати протиправними дії (бездіяльність) підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Миколаївській області та стягнути з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України у Миколаївській області на користь Закритого акціонерного товариства «Баштанський сирзавод» матеріальну шкоду в сумі 1214798 грн.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що в процесі передачі цілісного майнового комплексу, придбаного 30 вересня 2005 року на прилюдних торгах з реалізації арештованого майна, виявлена відсутність та розукомплектування частини придбаного майна.

Постановою господарського суду Миколаївської області від 20 січня 2010 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 29 жовтня 2013 року, позов задоволено. Визнано протиправними дії (бездіяльність) підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Миколаївській області щодо не забезпечення належного збереження арештованого майна, яке належить Закритому акціонерному товариству «Баштанський сирзавод». Стягнуто з Державного бюджету через Головне управління Державного казначейства України в Миколаївській області на користь ЗАТ «Баштанський сирзавод» 1214798 грн. матеріальної шкоди - розмір вартості майна, яке відсутнє на момент передачі його позивачу, та 1703 грн. 40 коп. судового збору.

У касаційних скаргах Головного управління юстиції у Миколаївській області та прокуратури Одеської області ставиться питання про скасування судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій з підстав порушення норм матеріального та процесуального права та направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

У касаційній скарзі Головного управління Державної казначейської служби України у Миколаївській області ставиться питання про скасування судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій з підстав порушення норм матеріального та процесуального права та ухвалення нового судового рішення про відмову у задоволенні позову.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права у межах доводів касаційних скарг, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що касаційні скарги Головного управління юстиції у Миколаївській області та прокуратури Одеської області підлягають задоволенню, а касаційна скарга Головного управління Державної казначейської служби України у Миколаївській області - частковому задоволенню з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що на виконанні у підрозділі примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Миколаївського обласного управління юстиції перебувало зведене виконавче провадження щодо стягнення боргу з ТОВ «Торговий дім «Новобузький». В ході примусово виконання рішень, державним виконавцем було проведено опис та арешт майна, яке належало боржнику.

11 лютого 2005 року між підрозділом примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Миколаївського обласного управління юстиції та ТОВ «БаГop-Форт» було укладено генеральний договір відповідального зберігання майна. Згідно вказаного договору (п.1.2) зберігач прийняв па відповідальне зберігання майно, яке було арештоване при виконанні зведеного виконавчого провадження № 4 про стягнення боргу з ТОВ «Торговий дім «Новобузький», розташованого за адресою м. Новий Буг вул. Маяковського, 28. Арештоване майно передано на відповідальне зберігання ТОВ «БаГop-Форт» на підставі акту прийому-передачі описаного і арештованого майна від 12 лютого 2005 року.

29 вересня 2006 року у зв'язку з припиненням діяльності ТОВ «БаГор-Форт» підрозділ примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Миколаївського обласного управління юстиції уклав договір зберігання описаного та арештованого майна з новим відповідальним зберігачем -ТОВ «БаГор-Ескорт» (генеральний договір від 29 вересня 2006 року № 10-1/2006). Майно було передане на підставі акта прийому - передачі описаного та арештованого майна від 2 жовтня 2006 року.

30 вересня 2005 року підрозділом примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Миколаївського обласного управління юстиції з прилюдних торгів реалізовано арештоване майно - цілісний майновий комплекс боржника -ТОВ «Торговий дім «Новобузький». Майно, яке винесено на торги складалось з 30 об'єктів нерухомого майна і 302 найменувань рухомого майна.

Переможцем прилюдних торгів стало ЗАТ «Баштанський сирзавод», яке придбало цілісний майновий комплекс за ціною 4350759 грн. Переможець торгів сплатив зазначені кошти на рахунок підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Миколаївського обласного управління юстиції.

12 жовтня 2005 року в.о. начальника підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Миколаївського обласного управління юстиції затвердив акт проведення прилюдних торгів.

В зв'язку з оспоренням боржником прилюдних торгів, ухвалою господарського суду Миколаївської області від 9 листопада 2005 року заборонено ЗАТ «Баштанський сирзавод» здійснювати будь-які дії щодо оформлення права власності на придбаний з прилюдних торгів цілісний майновий комплекс.

5 березня 2007 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень державної виконавчої служби Миколаївської області проведено передачу цілісного майнового комплексу ЗАТ «Баштанський сирзавод». В процесі передачі майна встановлено, що частина майна відсутня, частина розукомплектована, про що складено акт прийому - передачі описаного і арештованого майна від 5 березня 2007 року.

Задовольняючи позов суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що внаслідок протиправних дій (бездіяльності) підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Миколаївській області, що виразилися в порушенні вимог ст.55 Закону України «Про виконавче провадження» та п.5.6.6 «Інструкції про проведення виконавчих дій» покупцеві ЗАТ «Баштанський сирзавод» завдано матеріальної шкоди в сумі 1 214 798 грн., яка підлягає стягненню з Державного бюджету України.

Проте, повністю погодитися з такими висновками судів першої та апеляційної інстанцій не можна.

Згідно ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Всупереч вищенаведеній нормі закону висновки судів першої та апеляційної інстанцій зроблені без повного та всебічного з'ясування обставин в адміністративній справі, до того ж не ґрунтуються на законі.

Згідно ч.2 ст. 86 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) збитки, заподіяні державним виконавцем громадянам чи юридичним особам при здійсненні виконавчого провадження, підлягають відшкодуванню в порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ч.2 ст.87 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на час розгляду справи судами) збитки, завдані державним виконавцем фізичним чи юридичним особам під час проведення виконавчого провадження, підлягають відшкодуванню в порядку, встановленому законом.

Проте, вирішуючи спір та задовольняючи позовні вимоги, ні суд першої, ні суд апеляційної інстанцій цих вимог закону не врахували та всупереч вимог ст. 159 КАС України не з'ясували, якими саме неправомірними діями відповідача та в якому саме розмірі заподіяна шкода позивачу внаслідок проведення виконавчих дій, як і не з'ясували характер спірних правовідносин та норму матеріального права, яка регулює ці правовідносини; чи є відсутність частини майна, придбаного з прилюдних торгів, заподіяною шкодою в розумінні ст.86 Закону України «Про виконавче провадження», чи не є це відшкодуванням заподіяної шкоди господарюючому суб'єкту внаслідок здійснення господарської діяльності іншими суб'єктами господарювання, та хто повинен бути відповідачем за заявленими позовними вимогами на суму 1 214 798 грн. і в якому порядку підлягають розгляду такі вимоги.

При цьому, всупереч вимог ст. 159 КАС України суди не перевірили, яке саме майно ТОВ «Торговий дім «Новобузький» було включено державним виконавцем до акту опису та арешту майна, коли та за яких обставин проводився зазначений опис та арешт майна, чи все майно, зазначене в акті опису і арешту майна, було передано на зберігання ТОВ «БаГор-Форт», чи було у встановленому порядку та в якій кількості передано майно на зберігання від ТОВ «БаГор-Форт» до ТОВ «БаГор-Ескорт», на яке конкретно майно та чи були видані правовстановлюючі документи ЗАТ «Баштанський сирзавод».

До того ж, задовольняючи позовні вимоги саме на таку суму -1 214 798 грн., суди в своїх рішеннях зробили суперечливі висновки щодо розміру цієї шкоди, навівши у мотивувальній частині рішень розрахунки щодо заподіяної шкоди на суму 1013200 грн.

Крім того, згідно ч. 1 ст. 99 КАС України (у редакції, чинній на час звернення позивача до суду) адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною 3 вказаної статті передбачено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Статтею 181 КАС України передбачено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

За змістом ч.2 цієї статті позовну заяву може бути подано до суду у 10-денний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до статті 100 КАС України, яка була чинною на час подання до суду позову та на час розгляду справи в суді першої інстанції, пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Якщо суд визнає причину пропущення строку звернення до суду поважною, адміністративна справа розглядається і вирішується в порядку, встановленому цим Кодексом.

Позовні заяви приймаються до розгляду адміністративним судом незалежно від закінчення строку звернення до адміністративного суду.

Ця норма права була самостійною підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову, тобто за своєю правовою природою була нормою матеріального права.

Статтею 100 КАС України (в редакції, чинній на час розгляду справи судом апеляційної інстанції) адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

З матеріалів справи вбачається, і це встановлено судами, що про порушення свого права позивач дізнався 5 березня 2007 року, до суду з позовом звернувся 26 лютого 2008 року. Представник відповідача в суді першої інстанції заперечував проти позову і з підстав пропуску строку звернення до суду. Проте, суд першої інстанції цих заперечень не врахував, причин пропуску встановленого ст.ст. 99, 181 КАС України строку не з'ясував. Між тим, з'ясування зазначених обставин має істотне значення для вирішення спору.

Відповідно до ч.1 ст. 220 КАС України суд касаційної інстанції не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Згідно ч. 2 ст. 227 цього Кодексу підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

За таких обставин, коли судами першої та апеляційної інстанцій допущено порушення вищенаведених норм матеріального та процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, а суд касаційної інстанції в силу положень ст. 220 КАС України не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, судові рішення підлягають скасуванню на підставі ч. 2 ст. 227 КАС України з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 220, 221, 223, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Касаційні скарги Головного управління юстиції у Миколаївській області та прокуратури Одеської області задовольнити, касаційну скаргу Головного управління Державної казначейської служби України у Миколаївській області задовольнити частково.

Постанову господарського суду Миколаївської області від 20 січня 2010 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 29 жовтня 2013 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, оскарженню не підлягає.

Головуючий: Судді: В.В. Тракало Я.Л. Іваненко М.І. Мойсюк