Справа № 826/15055/13-а
Суддя: Іщук І.О.
Дата ухвалення: 2015-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

25 вересня 2015 року № 826/15055/13-а

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Іщука І.О., розглянувши адміністративну справу та додані до неї матеріали в письмовому провадженні

за позовомФізичної особи-підприємця ОСОБА_1
доДержавної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві
провизнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Міндоходів про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 18.05.2013 за №000045170.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.11.2013 позов задоволено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 14.01.2014 постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.11.2013 у даній справі скасовано та прийнято нову постанову, якою в задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 26 травня 2015 року вищезазначені судові рішення скасовано, справу направлено на новий судовий розгляд.

Ухвала суду касаційної інстанції містить вказівки про необхідність з'ясування питання - чи повідомляв позивач податковий орган про обставини, що зумовили ненадання ним документів до перевірки, чи був направлений позивачу акт перевірки, чи реалізовано останнім право на подання документів контролюючому органу протягом п'яти робочих днів з дня отримання акта перевірки.

Також рішення суду касаційної інстанції містить вказівки про необхідність дослідження обставин щодо фактичного руху активів в межах господарської діяльності платника податку.

Як вбачається з матеріалів справи 13.03.2013 позивача було ознайомлено з направленням про проведення документальної перевірки №99/17.2-27 та вручено йому копію наказу від 13.03.2013 №838 та складено акт №9/17.2-31 про відмову від надання документів.

Позивачем було надано письмове пояснення від 13.03.2013, за змістом якого платник податків повідомив про неможливість надання документів 13.03.2013р., проте, зобов'язався надати до ДПІ у Печерському районі міста Києва документи, необхідні для проведення документальної позапланової виїзної перевірки, у строк до 15.03.2013.

Як стверджує відповідач станом на 22.03.2013 первинні документи позивача до ДПІ не надходили. При цьому позивачем жодних доказів подання документів у вказаний строк в процесі розгляду справи також не надано.

15.03.2013 позивачу надіслано лист №1082/11/17.2-12 від 15.03.2013 щодо надання документів, копій документів (засвідчених підписом платника податків або його посадовою особою та скріплених печаткою (за наявності) про фінансово-господарську діяльність, отримувані доходи, видатки платника податків та іншої інформації, пов'язаної з обчисленням та сплатою податків, дотриманням вимог законодавства, для проведення документальної позапланової виїзної перевірки.

В подальшому відповідачем проведено документальну позапланову виїзну перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2011 по 31.12.2012, за результатами якої складено акт №15/1702- від 26.03.2013р., яким встановлено порушення позивачем вимог п.293.4 ст.293 Податкового кодексу України та заниження суми податкового зобов'язання по єдиному податку за 2012 рік на 46 875 грн.

Згідно з частиною п'ятою пункту 86.5 статті 86 Податкового кодексу України у разі відмови платника податків або його законних представників від отримання примірника акта (довідки) перевірки чи неможливості його вручення платнику податків або його законним представникам чи особі, яка здійснювала розрахункові операції з будь-яких причин, такий акт або довідка надсилається платнику податків у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень. У зазначених в цьому абзаці випадках контролюючим органом складається відповідний акт або робиться позначка в акті або довідці про результати перевірки.

Згідно з частинами 2 та 3 пункту 58.3 статті 58 Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її законному представникові або надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого її місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення. У такому самому порядку надсилаються податкові вимоги та рішення про результати розгляду скарг. (частина 2). У разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення (частина 3 пункту 58.3 статті 58 Податкового кодексу України).

Як вбачається з матеріалів справи листом від 26.03.2013р. №1341/П/17.2-12 позивачу було надіслано акт перевірки. Даний лист, відправлений 26.03.2013р. було повернуто поштовим відділенням з відміткою «за закінченням терміну зберігання», про що 27.04.2013р. відповідачем було складено акт №15/17.2-31.

На підставі акту перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 26.03.2013 за №, яким позивачу збільшено суму податкового зобов'язання по єдиному податку за 2012 рік на 46 875 грн.

Підставою для збільшення позивачу суми податкового зобов'язання з єдиного податку слугували обставини ненадання платником податку до перевірки документів, та, як наслідок, непідтвердження показників податкової декларації по сплаті єдиного податку.

Згідно п.291.6 ст.291 Податкового кодексу України платники єдиного податку повинні здійснювати розрахунки за відвантажені товари (виконані роботи, надані послуги) виключно в грошовій формі (готівковій та/або безготівковій).

Відповідно до пп.296.5.2 п.296.5 ст.296 Податкового кодексу України платники єдиного податку другої групи у податковій декларації окремо відображають: щомісячні авансові внески, визначені пунктом 295.1 статті 295 цього Кодексу; обсяг доходу, оподаткований за кожною з обраних ними ставок єдиного податку; обсяг доходу, оподаткований за ставкою 15 відсотків (у разі перевищення обсягу доходу).

За змістом п.44.1 ст.44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Згідно п.44.6 ст.44 Податкового кодексу України у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

Порядок надання документів під час проведення перевірок встановлено нормами Податкового кодексу України.

Так, згідно із статтею 44.6 вищезазначеного кодексу, у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам органу державної податкової служби, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності. Якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, не надані під час перевірки (у випадках, передбачених абзацами другим і четвертим пункту 44.7 цієї статті), такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.

Отже, вищезазначеною правовою нормою визначено обов'язок позивача надати документи на підтвердження правомірності формування показників звітності, та наслідки неподання таких документів. Крім того, цією правовою нормою визначено обов'язок врахування наданих документів під час прийняття рішення.

Статтею 44.7 Податкового кодексу України визначено, що у разі якщо посадова особа контролюючого органу, яка здійснює перевірку, відмовляється з будь-яких причин від врахування документів, наданих платником податків під час проведення перевірки, платник податків має право до закінчення перевірки надіслати листом з повідомленням про вручення та з описом вкладеного або надати безпосередньо до контролюючого органу, який призначив проведення перевірки, копії таких документів (засвідчені печаткою платника податків (за наявності печатки) та підписом платника податків - фізичної особи або посадової особи платника податків - юридичної особи). Протягом трьох робочих днів з дня отримання акта перевірки платник податків має право надати до контролюючого органу, що призначив перевірку, документи, визначені в акті перевірки як відсутні. У разі якщо під час проведення перевірки платник податків надає документи менше ніж за три дні до дня її завершення або коли надіслані у передбаченому абзацом першим цього пункту порядку документи надійшли до контролюючого органу менше ніж за три дні до дня завершення перевірки, проведення перевірки продовжується на строк, визначений статтею 82 цього Кодексу.

Зазначеною нормою визначено право платника податку після отримання акту перевірки надати документи, визначені в акті перевірки як відсутні.

Натомість позивачем заперечень до акту перевірки не надавалося, при цьому позивач, згідно вищезазначених вимог чинного законодавства вважається таким, що отримав акт перевірки.

Отже, до моменту прийняття рішення позивачем не було надано документів, на відсутність яких відповідач посилався в акті перевірки.

Таким чином, позивачем не було до прийняття рішення надано документів, які підтверджували б правомірність формування показників, зазначених у декларації. При цьому суд враховує те, що позивач був обізнаний з обставиною проведення перевірки, витребовування у нього документів, зобов'язався надати витребовувані документи, натомість жодного документу не надав. Суд не може вважати таку поведінкою добросовісним використанням прав, наданих платнику податків.

Суд також зазначає те, що нормами чинного Податкового кодексу України визначено співвідношення прав та обов'язків платника податків, при цьому праву бути обізнаним з результатами проведених перевірок кореспондує обов'язок повідомляти про зміну місця проживання. Крім того, зазначений Кодекс встановлює обов'язок з ведення обліку та надання документів обліку для платника податків.

Пунктом 86.9 ст.86 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що у разі якщо грошове зобов'язання розраховується контролюючим органом за результатами перевірки, проведеної з обставин, визначених підпунктом 78.1.11 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу, щодо кримінального провадження, у якому розслідується кримінальне правопорушення стосовно посадової особи (посадових осіб) платника податків (юридичної особи) або фізичної особи - підприємця, що перевіряється, предметом якого є податки та/або збори, податкове повідомлення-рішення за результатами такої перевірки приймається таким контролюючим органом протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання цим контролюючим органом відповідного судового рішення (обвинувальний вирок, ухвала про закриття кримінального провадження за нереабілітуючими підставами), що набрало законної сили.

Згадані положення п.86.9 ст.86 Податкового кодексу України не можуть бути застосовані до спірних правовідносин, оскільки перевірка позивача була призначена для з`ясування причетності до вчинення кримінального правопорушення ТОВ "Манго", а не з підстав вчинення кримінально-карного діяння позивачем.

Суд критично ставиться до наданого позивачем в якості доказу понесення витрат договору купівлі продажу оптової партії товарів від 01 листопада 2010 року та акту прийому передачі від 10 січня 2013 року. При цьому суд виходить з того, що вищезазначеним актом передбачається передача 30 тисяч пар взуття на склад позивача. Відомості про наявність у позивача будь - якого приміщення для зберігання співставних кількостей товару в матеріалах справи відсутні. Відсутні також і будь - які докази здійснення позивачем оплати, тобто фактичного понесення витрат, у зв'язку з чим суд доходить висновків про відсутність фактичного руху активів в межах господарської діяльності платника податку.

З огляду на вищевказане суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог позивача.

Керуючись положеннями ст.ст. 2, 17, 71, 86, 158-163, 167, 254 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позовних вимог відмовити.

Постанова відповідно до ч. 1 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня отримання копії постанови особою, яка оскаржує постанову, за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.О. Іщук