Справа № 826/5875/15
Суддя: Шурко О.І.
Дата ухвалення: 2015-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/5875/15 Головуючий у 1-й інстанції: Кротюк О.В. Суддя-доповідач: Шурко О.І.
У Х В А Л А

Іменем України

24 вересня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Шурка О.І.,

суддів Василенка Я.М., Степанюка А.Г.,

при секретарі Дешко В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, без фіксування його за допомогою звукозаписувального технічного засобу згідно до ч. 1 ст. 41 КАС України, апеляційну скаргу Державної міграційної служби України на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 липня 2015 р. у справі за адміністративним позовом Громадянки Сомалі ОСОБА_1 (ОСОБА_1) до Державної міграційної служби України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 липня 2015 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить апеляційну інстанцію скасувати незаконну, на його думку, постанову суду першої інстанції та постановити нову про відмову в задоволенні позовних вимог.

Апелянт посилається на незаконність, необ'єктивність та необґрунтованість оскаржуваного рішення, невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що є на його переконання підставою для скасування судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, рішенням Державної міграційної служби України від 27 лютого 2-15 року № 103-15 було скасовано рішення ДМС України від 22.05.2012 року № 148-12 про визнання громадянки Сомалі ОСОБА_1 та її дитини ОСОБА_2 особою, яка потребує додаткового захисту у зв'язку із повідомленням нею недостовірних відомостей, що стали підставою для визнання її та її дитини особою, яка потребує додаткового захисту.

Не погоджуючись із таким рішенням, позивач звернулась до суду із даним адміністративним позовом, в якому просила суд визнати неправомірними дії відповідача та скасувати прийняте рішення.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що у відповідача були відсутні правові підстави для прийняття оскаржуваного рішення.

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Правовий статус біженця в Україні, порядок його надання, втрати та позбавлення його статусу, а також питання державних гарантій захисту біженців регулюються Законом України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту».

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту», біженець - особа, яка не є громадянином України і внаслідок обґрунтованих побоювань стати жертвою переслідувань за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань перебуває за межами країни своєї громадянської належності та не може користуватися захистом цієї країни або не бажає користуватися цим захистом внаслідок таких побоювань, або, не маючи громадянства (підданства) і перебуваючи за межами країни свого попереднього постійного проживання, не може чи не бажає повернутися до н

Відповідно до ч. 6 ст. 11 Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту» рішення про визнання особи біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, скасовується, якщо вона повідомила недостовірні відомості, пред'явила фальшиві документи, що стали підставою для визнання особи біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Відповідно до ч. 14 ст. 11 Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту» на основі всебічного вивчення і оцінки документів та матеріалів центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту, приймає рішення про втрату або позбавлення статусу біженця або додаткового захисту, а також про скасування рішення про визнання особи біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, чи про відсутність підстав для втрати чи позбавлення статусу біженця або додаткового захисту чи скасування рішення про визнання особи біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Згідно з ч. 2 ст. 12 Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту» рішення, що приймаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту, щодо визнання іноземця або особи без громадянства біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, а також рішення про втрату чи позбавлення статусу біженця або додаткового захисту, про скасування рішення про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, можуть бути оскаржені в установленому законом порядку та в установлені цим Законом строки до суду.

Як випливає зі змісту оскаржуваного рішення, останнє мотивоване тим, що будучи однією і тією ж особою, ОСОБА_1, яка є громадянкою Кенії, під час перебування на території України, в залежності від обставин вказувала різні установчі дані. Зокрема, під час співбесіди від 15.01.2015 року позивач наполягала на установчих даних, вказаних під час попереднього звернення, факт наявності кенійського громадянства заперечувала та не надала логічного пояснення вищенаведеного факту, чим дала підстави вважати її твердження про загрозу у країні походження на момент звернення за захистом в Україні неправдивими (Кенія, на відміну від Сомалі, за критерієм загальної безпеки громадян, не є країною ризику).

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції щодо протиправності такого висновку, з огляду на таке.

Так, в протоколі співбесіди від 17.11.2011 року позивачкою було повідомлено, що вона є громадянкою Сомалі, виїхала із країни до Кенії без документів, де їй в подальшому зробили паспорт на ім'я ОСОБА_1 з зазначенням громадянства Кенії.

Окрім того, в протоколі співбесіди від 17.01.2012 року надані пояснення щодо причин наявності паспорту громадянина Кенії, а не Сомалі.

Зазначені вище відомості також були повідомлені позивачкою при черговій співбесіді від 15.01.2015 року. Позивачка пояснила розбіжності установчих (реєстраційних даних) щодо своїх дітей, оскільки в першому випадку вона на місці народження надала документ (паспорт) для того щоб зареєструвати народження дитини. В іншому випадку другу дитину позивачка народжувала в ПТПІ і дитина була записана на установчі дані зі слів. При цьому розбіжності в повідомленні імені пов'язані не з фактом неправильного їх повідомлення позивачкою, а неправильним їх записом особою, яка це робила. Вкотре позивачка повідомила, що вона є громадянкою Сомалі, а не Кенії.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що обставини для прийняття оскаржуваного рішення, передбачені ч.6 ст. 11 Закону відсутні, а отже позовні вимоги підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги спростовуються встановленими судом першої інстанції обставинами, наявними в матеріалах справи доказами та нормами права, зазначеними в мотивувальній частині оскаржуваного рішення суду.

Отже, колегія суддів вирішила згідно ст. 200 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Державної міграційної служби України - залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 липня 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядок і строки, визначені ст. 212 КАС України.

Головуючий:

Судді:

Головуючий суддя Шурко О.І.

Судді: Степанюк А.Г.

Василенко Я.М.