Справа № 2а-275/12/2670
Суддя: Добрівська Н.А.
Дата ухвалення: 2012-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

12 січня 2012 року № 2а-275/12/2670

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Добрівська Н.А., ознайомившись з позовною заявою та доданими до неї матеріалами

за позовом Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у місті Києві
до Управління Пенсійного фонду України в Дарницькому районі міста Києва
про скасування акта повторного розслідування нещасного випадку за формою Н-5 та акта про нещасний випадок за формою Н-1, -

В С Т А Н О В И В:

10 січня 2012 року Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у місті Києві звернулось до суду з позовом до УПФУ в Дарницькому районі м. Києва про скасування акта повторного розслідування нещасного випадку за формою Н-5 та акта про нещасний випадок за формою Н-1, який трапився з ОСОБА_1 18.10.2011р. та залишення без змін акт за формою Н-5 та НПВ від 24.10.2011р.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.107 КАС України суддя після одержання позовної заяви зясовує, чи належить позовну заяву розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у звязку з здійсненням субєктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у звязку з публічним формуванням субєкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

В пункті 1 частини 1 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України, справа адміністративної юрисдикції визначена як переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший субєкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно із визначенням, наведеним в п.6 ст.3 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов це звернення до адміністративного суду про захист прав, свобод та інтересів у публічно-правових відносинах.

Згідно з вимогами частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність субєктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

З матеріалів позовної заяви вбачається, що Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у місті Києві звернулось до суду з позовом, в якому ставить питання про скасування Актів за формою Н-5 та НПВ, мотивуючи свої вимоги тим, що спеціальною комісією при складені оскаржуваних актів не було враховано ряд обставин, які на думку позивача заслуговують на увагу.

Частиною 4 статті 43 Конституції України кожному гарантовано право на належні, безпечні та здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Правові відносини які виникають у звязку із реалізацією конституційного права працівників на охорону їх життя і здоровя у процесі трудової діяльності, на належні, безпечні і здорові умови праці, відносини між роботодавцем і працівником з питань безпеки, гігієни праці та виробничого середовища відноситься до сфери правового регулювання трудового права України, а саме інституту який забезпечує правову регламентацію охорони праці.

Захист прав, свобод та інтересів працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами, здійснюється у спосіб, визначений законами України.

Питання розслідування нещасного випадку на виробництві згідно з Законом України «Про охорону праці»відноситься до сфери організації здорових і безпечних умов праці на підприємстві, а не до сфери регулювання питань, що віднесені до юрисдикції адміністративних судів.

Пунктом 1 частини 1 статті 15 Цивільно-процесуального кодексу України передбачається, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Вимоги про скасування акта про нещасний випадок, повязаний з виробництвом, по своїй суті вимагає встановлення факту, що має юридичне значення, а справи щодо встановлення фактів, що мають юридичне значення та від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав відповідно до статті 256 ЦПК України вирішуються в порядку цивільного судочинства.

При визначенні підсудності справи суд має виходити з характеру спірних правовідносин, прав, свобод та інтересів, за захистом яких звернулись позивачі. З доданих до позовної заяви матеріалів вбачається, що між сторонами існує спір про право на страхове відшкодування, що виникає із трудових відносин, що в свою чергу виключає розгляд справи в порядку адміністративного судочинства.

Також суд звертає увагу на те, що акт субєкта владних повноважень це рішення уповноваженого субєкта права, що регулює суспільні відносини за допомогою встановлення (зміни, скасування, зміни сфери дії) правових норм, а також визначення (зміни, припинення) на основі цих норм прав і обовязків учасників конкретних правовідносин, міри відповідальності конкретних осіб за скоєне ними правопорушення. Він оформлюється у встановленому законом випадку у вигляді письмового документа (акта-документа).

Оскаржувані акти розслідування нещасного випадку не породжують правових наслідків та не є нормативно-правовим актом чи актом індивідуальної дії, а відтак не є рішенням в розумінні п.1 ч.2 ст.17 Кодексу адміністративного судочинства України. Тобто, предметом оскарження в адміністративному суді не може бути акт розслідування випадку, оскільки висновки акта розслідування випадку не встановлюють, не припиняють та не змінюють правовідносини, права та обовязки осіб, не породжують правових наслідків.

Відповідно до частини 6 статті 13 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності»факт нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання розслідується в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України, відповідно до Закону України «Про охорону праці».

Порядок розслідування, оформлення результатів розслідування нещасних випадків на виробництві, форми та порядок оформлення результатів розслідування, порядок ведення обліку нещасних випадків на виробництві врегульовано нормами Порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, який затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 25.08.2004 р. №1112 (далі по тексту Порядок).

Аналіз положень Порядку дає можливість зробити висновок про те, що комісія із спеціального розслідування нещасного випадку є колегіальним органом; особи, які входять до складу цієї комісії, окрім голови комісії, не є посадовими особами територіального органу Держгірпромнагляду; спеціальна комісія не є органом Держгірпромнагляду, а лише призначається наказом керівника територіального органу Держгірпромнагляду за місцезнаходженням підприємства або за місцем настання нещасного випадку, до повноважень якого також відповідно до п.53 Порядку віднесено розгляд та затвердження примірників актів по формі Н-5 та Н-1, які складені спеціальною комісією, за результатами проведеного нею розслідування нещасного випадку на виробництві.

Приймаючи до уваги зміст заявлених позивачами позовних вимог, наведені норми чинного законодавства, слід зазначити, що оспорюванні позивачем акт розслідування нещасного випадку за формою Н-5 та акт про нещасний випадок на виробництві за формою Н-1 не є рішенням субєкта владних повноважень, оскільки вони складені комісією з спеціального розслідування нещасного випадку, яка лише призначена наказом від 21 грудня 2011 року № 242 по Управлінню Пенсійного фонду України в Дарницькому районі міста Києва.

Крім того, згідно ч.1 ст.15 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», страхування від нещасного випадку здійснює Фонд соціального страхування від нещасних випадків некомерційна самоврядна організація, що діє на підставі статуту, який затверджується її правлінням.

Підпунктом 13 пункту 8 Статуту Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України передбачено, що Фонд відповідно до покладених на нього завдань зобовязаний своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоровя або в разі його смерті, виплачуючи йому або особам, які перебували на його утриманні пенсію у звязку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.

Із наведених норм чинного законодавства вбачається, що Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України та його відділення на місцях зобовязані приймати подані для оформлення страхового відшкодування документи, та у випадку наявності підстав своєчасно та повно відшкодовувати заподіяну шкоду.

Статтею 55 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», передбачено право виконавчих органів Фонду звертатися до суду за вирішенням спорів щодо сум страхових внесків, розміру шкоди та прав на відшкодування, накладення штрафів та з інших питань, але факт нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, який повязаний з виробництвом, не може бути оскаржений Фондом (його регіональними відділеннями).

Зі змісту п.59 Порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України за № 1112 від 25.08.2004 року, вбачається, що у разі незгоди зі змістом актів форми Н-5, форми Н-1 (або форми НПВ) правом оскарження їх у судовому порядку наділені роботодавець, потерпілий або член його сімї чи особи, яка представляє його інтереси.

Враховуючи викладене, Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у місті Києві не надано право звернення до суду із позовними вимогами про оскарження актів форми Н-5 та форми Н-1.

Аналогічна правова позиція висвітлена в постанові Київського апеляційного адміністративного суду від 29 вересня 2011 року № 2а-9344/10/2670 та в ухвалах Вищого адміністративного суду України від 06 вересня 2011 року № К-25202/09, від 07 липня 2011 року №К-31091/10, від 24 березня 2011 року № К-16233/09.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 109 КАС України суд відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

З огляду на заявлені позивачем вимоги та наведені на їх обґрунтування доводи, а також беручи до уваги положення законодавства, чинного на момент спірних правовідносин у суду відсутні підстави для відкриття провадження у адміністративній справі за позовом Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у місті Києві до Управління Пенсійного фонду України в Дарницькому районі міста Києва про скасування акта повторного розслідування нещасного випадку за формою Н-5 та акта про нещасний випадок за формою Н-1, який трапився з ОСОБА_1 18.10.2011р. та залишення без змін акт за формою Н-5 та НПВ від 24.10.2011р.

Враховуючи викладене та керуючись п.1 ч.1 ст.109, ст.ст.160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя

У Х В А Л И В:

1. Відмовити Управлінню виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у місті Києві у відкритті провадження в адміністративній справі за їх позовом до Управління Пенсійного фонду України в Дарницькому районі міста Києва про скасування акта повторного розслідування нещасного випадку за формою Н-5 та акта про нещасний випадок за формою Н-1.

2. Копію ухвали про відмову у відкритті провадженні в адміністративній справі невідкладно надіслати особі, яка її подала.

3. Попередити позивача, що позовні матеріали будуть йому надіслані супровідним листом рекомендованим поштовим відправленням із зворотною розпискою про їх одержання після спливу терміну для оскарження ухвали про відмову у відкритті провадженні в адміністративній справі.

4. У випадку оскарження ухвали про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі позовні матеріали будуть скеровані до апеляційної інстанції разом з апеляційною скаргою.

5. Розяснити позивачу, що повторне звернення тієї ж особи до адміністративного суду з таким самим адміністративним позовом, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Ухвала набирає законної сили у порядку, встановленому в ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду у порядок та строки, визначені ст.ст.185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя: ОСОБА_2