Справа № 826/10038/14
Суддя: Кочан В.М.
Дата ухвалення: 2015-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 вересня 2015 року м. Київ К/800/62489/14

Вищий адміністративний суд України у складі: суддя-доповідач Кочан В.М., судді Пасічник С.С., Швець В.В.,

секретар Борілло Ю.В., за участю представника позивача Пиріг О.В.,

розглянувши у відритому судовому засіданні касаційну скаргу ПАТ "Креатив" на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 19.11.2014р. у справі за позовом ПАТ "Комерційний банк "Хрещатик" до Державної виконавчої служби України, треті особи: ТОВ «Агропромислова компанія Докучаєвські чорноземи», ПАТ «Креатив», про скасування постанови про накладення арешту,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2014 року ПАТ "Комерційний банк "Хрещатик" звернулось в суд з позовом до Державної виконавчої служби України, треті особи: ТОВ «Агропромислова компанія Докучаєвські чорноземи», ПАТ «Креатив», в якому просило скасувати постанову ВП 41961483 від 08.02.2014р. державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Юхименко О.С. про арешт майна ТОВ «Агропромислова компанія Докучаєвські чорноземи» (боржника) та оголошення заборони на його відчуження ВП 41961483 від 08.02.2014р. в частині накладення арешту на заставлене майно, а саме:

- комбайни зернозбиральні CHALLENGER СН670В, 2009 року випуску, в кількості 5 одиниць (номери державної реєстрації 15669 ВІ, 15670 ВІ, 15661 ВІ, 15668 ВІ, 15667 ВІ);

- зерно ярої пшениці 3 класу врожаю 2013 року в кількості 370 т., заставною вартістю 462 500 грн., зерно ярого ячменю 3 класу врожаю 2013 року в кількості 6 440 т., заставною вартістю 8 050 000,00 грн., зерно вівсу 3 класу врожаю 2013 року в кількості 50 т., заставною вартістю 45 000 грн., зерно гороху 2 класу врожаю 2013 року в кількості 460 т., заставною вартістю 726 800 грн.;

- ячмінь 3 класу у кількості 11 200 т., балансовою вартістю 1 250 грн./т., загальною балансовою вартістю 14 000 000 грн.;

- майнові права на грошові кошти, які надійдуть на поточний рахунок ТОВ «АПК Докучаєвські чорноземи», відкритий в Полтавському регіональному відділенні ПАТ КБ «Хрещатик», в загальній сумі 18 465 000 дол. США по контрактам від 03.07.2012 року № Р105617, від 28.02.2013 року № Р107274, № Р107275, № Р107276, укладеними з компанією «Вunge SA» (Швейцарія). Також просив звільнити з-під арешту вищезазначене заставлене майно, що належить ТОВ «Агропромислова компанія Докучаєвські чорноземи».

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 05.09.2014р. в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 19.11.2014р. постанову суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов задоволено. Визнано незаконною та скасовано постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України від 08.02.2014р. ВП 41961483 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, в частині заставленого майна, а саме: комбайни зернозбиральні CHALLENGER СН670В, 2009 року випуску, в кількості 5 одиниць (номери державної реєстрації 15669 ВІ, 15670 ВІ, 15661 ВІ, 15668 ВІ, 15667 ВІ); зерно ярої пшениці 3 класу врожаю 2013 року в кількості 370 т., заставною вартістю 462 500 грн., зерно ярого ячменю 3 класу врожаю 2013 року в кількості 6 440 т., заставною вартістю 8 050 000,00 грн., зерно вівсу 3 класу врожаю 2013 року в кількості 50 т., заставною вартістю 45 000 грн., зерно гороху 2 класу врожаю 2013 року в кількості 460 т., заставною вартістю 726 800 грн.; ячмінь 3 класу у кількості 11 200 т., балансовою вартістю 1 250 грн./т., загальною балансовою вартістю 14 000 000 грн.; майнові права на грошові кошти, які надійдуть на поточний рахунок ТОВ «АПК Докучаєвські чорноземи», відкритий в Полтавському регіональному відділенні ПАТ КБ «Хрещатик», в загальній сумі 18 465 000 дол. США по контрактам від 03.07.2012 р. № Р105617, від 28.02.2013 р. № Р107274, № Р107275, № Р107276, укладеними з компанією «Вunge SA» (Швейцарія).

Зобов'язано Державну виконавчу службу України зняти арешти з об'єктів рухомого майна, що належать ТОВ «Агропромислова компанія Докучаєвські чорноземи», накладених постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України від 08.02.2014р. ВП 41961483 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження в частині заставленого майна.

У касаційній скарзі ПАТ "Креатив" з посиланням на порушення норм матеріального права, допущених судом апеляційної інстанції, просить скасувати судове рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

З'ясувавши обставини справи в межах, передбачених ст. 220 Кодексу адміністративного судочинства України, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для задоволення касаційної скарги з урахуванням наступного.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що між ПАТ "Комерційний банк "Хрещатик" та ТОВ «Агропромислова компанія Докучаєвські чорноземи» (позичальник) був укладений кредитний договір від 23.04.2013р. № 2-КЛ/2013 (із змінами від 21.01.2014 р.), відповідно до якого банк надав кредит у формі відкличної відновлюваної кредитної лінії з лімітом у сумі 9 000 000,00 грн., терміном повернення до 22.12.2014р.

З метою забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором від 23.04.2013р. №2-КЛ/2013 між ПАТ "Комерційний банк "Хрещатик" (заставодержатель) та ТОВ «Агропромислова компанія Докучаєвські чорноземи» (заставодавець) було укладено договір застави автотранспортних засобів від 23.04.2013р. № 3-ЗРМ/2013 та договір застави зерна від 16.09.2013р. № 6- ЗРМ/2013.

Крім того, між ПАТ "Комерційний банк "Хрещатик" та ТОВ «Агропромислова компанія Докучаєвські чорноземи» було укладено кредитний договір від 26.07.2013р. № 3-КЛ/2013 (із змінами від 21.01.2014 року), відповідно до якого банк надав кредит у формі відкличної відновлюваної кредитної лінії з лімітом у сумі 14 000 000,00 грн., терміном повернення до 22.12.2014р. Для забезпечення зобов'язань за вказаним кредитним договором сторонами укладено договір застави зерна від 26.07.2013р. № 5-ЗРМ/2013, договір застави майнових прав на кошти на поточному рахунку від 26.07.2013р. № 3-ЗМП/2013 (із змінами від 21.01.2014р.), договір застави зерна від 16 вересня 2013 року № 7-ЗРМ/2013 (із змінами від 21.01.2014р.).

Водночас, рішенням господарського суду Кіровоградської області від 20.08.2013р. задоволено позов ПАТ «Креатив» до ТОВ «Агропромислова компанія Докучаєвські чорноземи» про стягнення збитків у розмірі 60 300 139, 7 грн. та судового збору - 68 820 грн. На виконання даного рішення виданий наказ господарського суду Кіровоградської області від 18.09.2013р.№ 912/1141/13.

За заявою ПАТ "Креатив" державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України 08.02.2014р. відкрито виконавче провадження ВП № 41961483 з примусового виконання наказу господарського суду Кіровоградської області.

На виконання рішення господарського суду Кіровоградської області від 20.08.2013р. ТОВ "Агропромислова компанія Докучаєвські чорноземи" (боржником) перераховано частину коштів у сумі 48 992 777, 28 грн. в рамках виконавчого провадження. Залишок заборгованості за даним виконавчим документом складає 11 376 182,42 грн.

08.02.2014р. державним виконавцем винесена постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить боржнику ТОВ «Агропромислова компанія Докучаєвські чорноземи» у межах суми стягнення 11 376 182,42 грн.

22.05.2014р. державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України винесено постанову про арешт коштів боржника ТОВ «Агропромислова компанія Докучаєвські чорноземи».

Вирішуючи спір та відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що права ПАТ "Комерційний банк "Хрещатик" не порушенні, оскільки позивачем не надано суду доказів невиконання ТОВ "Агропромислова компанія Докучаєвські чорноземи" зобов'язань за кредитними договорами № 2-КЛ/2013 від 23.04.2013, № 3-КЛ/2013 від 26.07.2013р. (із змінами та доповненнями) та, як наслідок, виникнення у позивача права на звернення стягнення на заставлене майно ТОВ «Агропромислова компанія Докучаєвські чорноземи» (відсутнє рішення суду про стягнення заборгованості або інші докази, які підтверджували факт реалізації позивачем права на звернення стягнення на заставлене майно).

Скасовуючи постанову суду першої інстанції та задовольняючи позов, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що у державного виконавця були відсутні правові підстави для накладення арешту на майно боржника, яке перебуває у заставі, оскільки вказані дії унеможливлюють реалізацію ПАТ "Комерційний банк "Хрещатик" першочергового права задоволення вимог до боржника за рахунок предмета застави.

Колегія суддів погодитись з такими висновками суду апеляційної інстанції не може з наступних підстав.

Відповідно до ст. 16 Закону України "Про заставу" (далі - Закон № 2654-ХІІ) право застави виникає з моменту укладення договору застави. Якщо предмет застави відповідно до закону чи договору повинен знаходитись у заставодержателя, право застави виникає в момент передачі йому предмета застави. Якщо таку передачу було здійснено до укладення договору, - то з моменту його укладення. Реєстрація застави не пов'язується з моментом виникнення права застави та не впливає на чинність договору застави.

Відповідно до ст. 1 Закону № 2654-ХІІ застава - це спосіб забезпечення зобов'язань, якщо інше не встановлено законом. В силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами.

Дана стаття кореспондується з положеннями ст. 572 Цивільного кодексу України, відповідно до якої в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом.

У разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави (ч. 1 ст. 589 Цивільного кодексу України).

За змістом ст. 20 Закону № 2654-ХІІ передбачено, що заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. У разі ліквідації юридичної особи заставодавця заставодержатель набуває право звернення стягнення на заставлене майно незалежно від настання строку виконання зобов'язання, забезпеченого заставою. Звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачене законом або договором застави.

Отже, у заставодержателя виникає право на задоволення забезпечених заставою вимог за рахунок предмета застави у випадку невиконання боржником зобов'язання. При цьому звернення стягнення за заставлене майно є правом заставодержателя.

При вирішенні даного спору суд першої інстанції правильно зазначив, що заставодержатель набуває права звернення стягнення на заставлене майно у випадку, якщо в момент настання строку виконання будь-якого зобов'язання, передбаченого кредитним договором, це зобов'язання не буде виконано, а також у разі невиконання заставодавцем своїх зобов'язань за цим договором та/або недійсності його запевнень та гарантій.

Звернення стягнення на предмет застави здійснюється заставодержателем на свій розсуд, зокрема, на підставі рішення суду про стягнення заборгованості, виконавчого напису нотаріуса, або в позасудовому порядку згідно з Законом України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень».

При цьому суд першої інстанції встановив, що позивачем під час розгляду справи не надано суду доказів настання заставного випадку згідно договорів застави, доказів невиконання ТОВ "АПК Докучаєвські чорноземи" зобов'язань за кредитними договорами № 2-КЛ/2013 від 23.04.2013р., № 3-КЛ/2013 від 26.07.2013р. (із змінами та доповненнями) та доказів, які б підтверджували звернення стягнення на заставлене майно.

Верховний Суд України в постанові від 04.02.2015р. (справа № 6-238цс14), вирішуючи спір щодо правомірності дій державного виконавця при винесенні постанови про накладення арешту на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, вказав на те, що у разі коли виконавчі дії вчиняються на підставі судового рішення про стягнення заборгованості та за відсутності судового рішення або виконавчого напису нотаріуса про звернення стягнення на предмет іпотеки, то вони регулюються загальними нормами Закону України "Про виконавче провадження", а не нормами спеціального Закону України "Про іпотеку".

Тому при вирішенні питання про наявність чи відсутність у діях державного виконавця порушень, слід виходити із загальних норм Закону України "Про виконавче провадження".

Права і обов'язки державного виконавця визначені у статті 11 Закону України "Про виконавче провадження" (далі - Закон № 606-XIV ), за змістом якої державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, зокрема, вправі накладати арешт на майно боржника, передавати його на зберігання та реалізовувати його в установленому законом порядку.

Загальний порядок звернення стягнення на майно боржника визначений в главі 4 Закону № 606-XIV .

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 52 Закону № 606-XIV звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Статтею 54 Закону № 606-XIV визначено, що звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя.

Для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю.

Про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна.

Арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення суду та може накладатись державним виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження (ст. 57 Закону № 606-XIV).

Стаття 44 Закону № 606-XIV передбачає черговість задоволення вимог стягувачів, згідно з якою в першу чергу задовольняються забезпечені заставою вимоги щодо стягнення з вартості заставленого майна.

Отже, після задоволення в повному обсязі вимог заставодержателя залишок коштів використовується для задоволення вимог інших стягувачів у порядку, встановленому цим Законом.

Як встановлено судом першої інстанції, державним виконавцем проведені виконавчі дії щодо примусового виконання наказу господарського суду Кіровоградської області № 912/1141/13, виданого 18.09.2013р. про стягнення з ТОВ «АПК Докучаєвські чорноземи» на користь ПАТ "Креатив" 60 300 139,70 грн. збитків, а також 68 820,00 грн. судового збору. Зокрема, відкрито виконавче провадження № 41961483, накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить боржнику відповідними постановами від 08.02.2014р., направлені запити до відповідних органів щодо виявлення майна боржника.

При цьому, вирішуючи спір, суд першої інстанції правомірно зазначив, що відповідач повинен був повідомити заставодержателя про арешт заставленого майна, але не зробив цього, однак вказані дії не є предметом розгляду в даній справі та не впливають на правомірність накладання арешту на майно боржника, відповідно не можуть бути підставою для скасування постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 08.02.2014р.

З урахуванням вищевказаних норм Закону та наданих позивачем доказів суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що арешт майна ТОВ "АПК Докучаєвські чорноземи" не порушує та не обмежує права позивача на задоволення його вимог за кредитними договорами.

Натомість, апеляційний суд дійшов помилкового висновку про те, що арешт майна унеможливлює реалізацію ПАТ "Комерційний банк "Хрещатик" першочергового права на задоволення вимог до боржника за рахунок предмета застави.

За вказаних обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позову, а суд апеляційної інстанції помилково скасував законну та обґрунтовану постанову суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 226 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції та залишає в силі рішення суду першої інстанції, яке ухвалено відповідно до закону і скасоване або змінене помилково.

Керуючись ст.ст. 220, 221, 223, 226, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу ПАТ "Креатив" задовольнити, постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 19.11.2014р. скасувати, постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 05.09.2014р. залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, встановленими статтями 237-244 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя - доповідач Кочан В.М.

судді Пасічник С.С.

Швець В.В.