Справа № К/9991/1110/11-С
Суддя: Амєлін С.Є.
Дата ухвалення: 2015-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2015 року м. Київ К/9991/1110/11

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Амєліна С.Є. - головуючого,

Іваненко Я.Л.,

Кобилянського М.Г.,

секретар судового засідання Іванова Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за касаційними скаргами Генеральної прокуратури України та Вищої кваліфікаційної комісії адвокатури при Кабінеті Міністрів України на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 жовтня 2010 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 21 грудня 2010 року в справі за позовом ОСОБА_4 до Генеральної прокуратури України, третя особа: Вища кваліфікаційна комісія адвокатури при Кабінеті Міністрів України про визнання дій незаконними,

в с т а н о в и л а :

У серпні 2010 року ОСОБА_4 звернувся в суд з вказаним адміністративним позовом, в якому зазначав, що 02 серпня 2010 року надіслав до Генеральної прокуратури України заяву з проханням провести перевірку встановлення та отримання Вищою кваліфікаційною комісією адвокатури при Кабінеті Міністрів України внеску на організаційно-технічне забезпечення діяльності комісії та у разі наявності підстав винести протест. Проте 20 серпня 2010 року отримав повідомлення про направлення для перевірки даної заяви до Вищої кваліфікаційної комісії адвокатури при Кабінеті Міністрів України.

Посилаючись на порушення Законів України «Про прокуратуру» та «Про звернення громадян» просив визнати незаконною бездіяльність щодо не проведення перевірки обставин, викладених у заяві, та направлення заяви до Вищої кваліфікаційної комісії адвокатури при Кабінеті Міністрів України для проведення перевірки; зобов'язати провести перевірку законності встановлення Вищою кваліфікаційною комісією адвокатури при Кабінеті Міністрів України внеску на організаційно-технічне забезпечення діяльності комісії та отримання коштів, порядку їх витрачання; зобов'язати повідомити про наслідки перевірки.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 жовтня 2010 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 21 грудня 2010 року, позов задоволено частково: визнано протиправною бездіяльність Генеральної прокуратури України щодо не вирішення по суті поставлених у зверненні від 02 серпня 2010 року питань; зобов'язано Генеральну прокуратуру України розглянути звернення від 02 серпня 2010 року в межах та в строки визначені чинним законодавством України.

У касаційних скаргах, посилаючись на порушення судами норм матеріального і процесуального права, відповідач та третя особа просили скасувати судові рішення та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 02 серпня 2010 року ОСОБА_4 звернувся до Генеральної прокуратури України з заявою у порядку статей 19-21 Закону України «Про прокуратуру» та просив провести перевірку законності встановлення Вищою кваліфікаційною комісією адвокатури при Кабінеті Міністрів України внеску на організаційно-технічне забезпечення діяльності комісії, законності отримання комісіями коштів у вигляді внесків та порядку їх витрачання, а у разі наявності підстав винести протест на рішення Вищої кваліфікаційної комісії адвокатури при Кабінеті Міністрів України від 05 вересня 2008 року № V/7-106.

16 серпня 2010 року заява позивача була направлена для перевірки до Вищої кваліфікаційної комісії адвокатури при Кабінеті МіністрівУкраїни, про що повідомлено заявника.

Перевіривши правильність застосування судами норм матеріального й процесуального права, правової оцінки обставин справи колегія суддів приходить до висновку про те, що касаційні скарги не підлягають задоволенню з таких підстав.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про звернення громадян» громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Стаття 15 даного Закону визначає порядок розгляду заяв (клопотань).

Так, органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань). Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов'язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов'язки.

У порушення вимог статті 15 Закону України «Про звернення громадян» відповідач не розглянув заяву позивача від 02 серпня 2010 року, а направив її для проведення перевірки до Вищої кваліфікаційної комісії адвокатури при Кабінеті Міністрів України чим було порушено вимоги частини четвертої статті 7 Закону якою забороняється направляти скарги громадян для розгляду тим органам або посадовим особам, дії чи рішення яких оскаржуються.

Відповідачем було порушено також вимоги статті 19 Закону України «Про звернення громадян» щодо обов'язковості органу державної влади в межах своїх повноважень об'єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам.

Позивач правомірно звернувся до відповідача у порядку статті 19 Закону України «Про прокуратуру», яка передбачає, що предметом нагляду за додержанням і застосуванням законів є, зокрема, відповідність актів, які видаються всіма органами, підприємствами, установами, організаціями та посадовими особами, вимогам Конституції України та чинним законам. Проте відповідач у порушення вимог законодавства неправомірно не розглянув заяву позивача, а направив її для перевірки до іншого органу.

Таким чином окружний суд, з висновками якого погодився апеляційний суд, прийшов до законного та обґрунтованого висновку про те, що відповідачем не було надано належної відповіді на поставлені позивачем у заяві питання, відповідна перевірка не була проведена чим допущено протиправну бездіяльність.

Судові рішення ухвалені з додержанням норм процесуального та матеріального права, передбачених статтею 229 Кодексу адміністративного судочинства України під-став для їх скасування і ухвалення нового рішення не вбачається.

Керуючись статтями 221, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційні скарги Генеральної прокуратури України та Вищої кваліфікаційної комісії адвокатури при Кабінеті Міністрів України залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 жовтня 2010 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 21 грудня 2010 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:С.Є. Амєлін /підпис/ Я.Л. Іваненко /підпис/ М.Г. Кобилянський /підпис/