Справа № 802/2960/15-а
Суддя: Сало Павло Ігорович
Дата ухвалення: 2015-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

23 вересня 2015 р. Справа № 802/2960/15-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді: Сала П.І.,

за участю

секретаря судового засідання: Павліченко А.В.,

представника позивача: ОСОБА_1,

представників відповідача: ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_4

до: Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області

про: визнання дій протиправними, визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

27.08.2015 року ОСОБА_1 від імені та в інтересах ОСОБА_4 звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просить визнати протиправними дії Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області (далі Вінницька ОДПІ) щодо проведення у період з 26.08.2014 року по 01.09.2014 року документальної позапланової невиїзної перевірки ОСОБА_4, а також визнати протиправним та скасувати прийняте за результатами такої перевірки податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 02.10.2014 року.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 18.08.2014 року Вінницькою ОДПІ було видано наказ № 2530 "Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи ОСОБА_4, реєстраційний номер облікової картки НОМЕР_2", який разом з повідомленням про проведення перевірки № 226/17 від 18.08.2014 року було направлено поштовим зв'язком на адресу позивача. Однак, копію наказу та повідомлення про проведення перевірки ОСОБА_4 не отримав, оскільки в той час був відсутній за місцем своєї реєстрації. Незважаючи на це, податковим органом була проведена перевірка без відома позивача, за результатами якої складено акт № 2375/1701/НОМЕР_2 від 05.09.2014 року та прийнято податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 02.10.2014 року. Таким чином, враховуючи те, що документальна позапланова невиїзна перевірка ОСОБА_4 проведена відповідачем без наявних для цього підстав та з порушенням вимог закону, оскаржувані дії та рішення Вінницької ОДПІ слід вважати протиправними.

В судовому засіданні представник позивача повністю підтримав заявлені позовні вимоги та надав пояснення згідно з наведеними у позовній заяві обґрунтуваннями. При вирішенні справи просить суд взяти до уваги висновки Верховного Суду України, викладені у постанові від 27.01.2015 року у справі № 21-425а14, відповідно до яких нормами Податкового кодексу України, з дотриманням балансу публічних і приватних інтересів, встановлені умови та порядок прийняття контролюючими органами рішень про проведення перевірок, зокрема документальних позапланових невиїзних. Лише їх дотримання може бути належною підставою наказу про проведення перевірки. З наказом про перевірку, відомостями про дату її початку та місце проведення платник має бути ознайомлений у встановлений законом спосіб до її початку. Водночас невиконання вимог підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 та пункту 79.2 статті 79 ПК України призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої. Відтак представник позивача стверджує, що оскільки до початку проведення перевірки позивач ОСОБА_4 не був належним чином ознайомлений із наказом про її проведення, така перевірка є незаконною, а прийняте за її результатами рішення протиправне та підлягає скасуванню.

Представники відповідача у судовому засіданні адміністративний позов заперечили та пояснили, що при прийнятті наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки № 2530 від 18.08.2014 року та оскаржуваного податкового повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 02.10.2014 року Вінницька ОДПІ діяла з дотриманням вимог чинного законодавства, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законами України. Зазначають, що призначення позапланової документальної невиїзної перевірки ОСОБА_4 здійснено з підстав, передбачених пп. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78 ПК України, а саме у зв'язку з отриманням податкової інформації щодо можливих порушень позивачем податкового законодавства та ненадання ним пояснень і їх документального підтвердження на письмовий запит контролюючого органу. При цьому надіслання (вручення) документів про проведення перевірки здійснювалося у спосіб, визначений ст. 42 ПК України, та з виконанням умов, встановлених ст. 79 ПК України, що надало посадовим особам Вінницької ОДПІ право розпочати таку перевірку. Просять врахувати, що усі документи направлялись на податкову адресу ОСОБА_4 (вул. І.Богуна, 148/2, м. Вінниця) рекомендованими листами з повідомленням про вручення. Однак, поштові відправлення поверталися без виконання з відмітками "за зазначеною адресою не значиться". Так, копія наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки № 2350 від 18.08.2014 року разом з повідомленням про дату початку та місце проведення перевірки № 226/17 від 18.08.2014 року були надіслані ОСОБА_4 18.08.2014 року. Проте відповідний лист повернутий на адресу Вінницької ОДПІ без виконання 22.08.2014 року, тобто до початку перевірки. Отже, виходячи з положень п. 42.2 ст. 42 ПК України вказані документи вважалися такими, що належно вручені платникові податків і посилання позивача на порушення податковим органом умов допуску до перевірки, передбачених п. 79.2 ст. 79 ПК України, є безпідставними. Також представники відповідача пояснили, що за результатами перевірки було встановлено порушення позивачем вимог абз. ''д'' пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164, п. 177.11 ст. 177 ПК України, внаслідок чого йому донараховано суму грошових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб на суму 202 344,10 грн. за 2013 рік та застосовано штрафні (фінансові) санкції в розмірі 25% від суми визначеного податкового зобов'язання, що становить 50 586,03 грн. Відтак, як дії щодо проведення документальної позапланової невиїзної перевірки позивача, так і прийняте за результатами її проведення податкове повідомлення-рішення представники відповідача вважають законними, а тому просять суд відмовити у задоволенні заявлених позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, заслухавши пояснення сторін та оцінивши інші докази, які є у справі, суд приходить до переконання, що у задоволенні адміністративного позову належить відмовити з огляду на таке.

Встановлено, що 05.09.2014 року на підставі пп. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78, ст. 79 ПК України та наказу Вінницької ОДПІ № 2350 від 18.08.2014 року про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки головним державним ревізором-інспектором відділу контрольно-перевірочної роботи доходів і зборів з фізичних осіб управління доходів і зборів з фізичних осіб Вінницької ОДПІ ОСОБА_3 було проведено документальну позапланову невиїзну перевірку щодо своєчасності, повноти нарахування та сплати належних сум податків до бюджету ОСОБА_4 за період з 01.01.2013 року по 31.12.2013 року.

За результатами вказаної перевірки складено акт № 2375/1701/НОМЕР_2 від 05.09.2014 року, яким зафіксовано порушення позивачем вимог абз. "д" пп. 164.2.17 п. 164.2 ст.164, п. 177.11 ст.177 ПК України, внаслідок чого визначено суму грошових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб на суму 202 344,10 грн. за 2013 рік.

02.10.2014 року на підставі вищезазначеного акту перевірки Вінницькою ОДПІ прийнято податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1, яким ОСОБА_4 збільшено суму грошового зобов'язання за платежем "податок на доходи фізичних осіб за результатами річного декларування" на 252 930,13 грн., в тому числі за основним платежем на 202 344,10 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями на 50 586,03 грн.

Не погоджуючись із діями контролюючого органу щодо проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та вказаним вище податковим повідомленням-рішенням, позивач оскаржив їх у судовому порядку. При цьому позивач не оспорює виявлені відповідачем в ході перевірки порушення, однак не погоджується із порядком призначення та законністю проведення перевірки.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та встановленим обставинам спору, суд керується такими мотивами.

Відповідно до п. 75.1 ст. 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з обставин, що передбачені пунктом 78.1 статті 78 ПК України, зокрема за наслідками перевірок інших платників податків або отримання податкової інформації виявлено факти, що свідчать про порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов'язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків податкового, валютного та іншого законодавства протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту (підпункт 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 ПК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Встановлено, що обставиною, яка обумовила проведення позапланової невиїзної перевірки фізичної особи ОСОБА_4 з питань своєчасності, повноти нарахування та сплати до бюджету належних сум податків за період з 01.01.2013 року по 31.12.2013 року стало отримання Вінницькою ОДПІ податкової інформації щодо можливих порушень ОСОБА_4 податкового законодавства та ненадання останнім пояснень і їх документального підтвердження на письмовий запит контролюючого органу.

Так, згідно з відомостями з ЦБД ДРФО ОСОБА_4 у 2013 році отримав дохід у вигляді додаткового блага в сумі 1 191 608,83 грн. як борг, анульований (прощений) за відповідним рішенням ПАТ "Комерційний банк "Надра".

Водночас у податкового органу не було інформації щодо сплати ОСОБА_4 податку з таких доходів та їх відображення у річній декларації про майновий стан і доходи.

У зв'язку з цим 04.06.2015 року ОСОБА_4 особисто під розписку вручено письмовий запит Вінницької ОДПІ № 7325/К/17 від 03.06.2015 року про надання пояснень та їх документального підтвердження щодо можливих порушень податкового законодавства.

Крім того, на адресу ПАТ "Комерційний банк "Надра" відповідачем було скеровано запит № 13322/260/1701 від 13.06.2014 року про підтвердження виплачених доходів, у відповідь на який листом за № 2381 від 07.07.2015 року банк підтвердив достовірність даних про суми виплачених (нарахованих) доходів на користь ОСОБА_4, що відображені у податковому розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (форма № 1-ДФ) за ознакою доходу "126".

Як вбачається зі змісту службової записки начальника відділу адміністрування доходів і зборів самозайнятих осіб Вінницької ОДПІ ОСОБА_5, відповіді на письмовий запит Вінницької ОДПІ про надання пояснень та їх документального підтвердження від ОСОБА_4 станом на 05.08.2014 року не отримано.

При цьому у ході розгляду справи позивач не заперечив факту вручення йому вищевказаного письмового запиту контролюючого органу, так само як і факту ненадання на нього відповіді.

З огляду на викладене суд доходить висновку, що проведення документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи ОСОБА_4 відповідачем було призначено за наявності обставин, визначених у пп. 78.1.1 п. 78.1 статті 78 ПК України, тобто правомірно.

Як слідує з матеріалів справи, 18.08.2014 року Вінницькою ОДПІ винесено наказ № 2350 "Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи ОСОБА_4, реєстраційний номер облікової картки НОМЕР_2" та оформлено повідомлення № 226/17 про початок такої перевірки та місце її проведення.

Вказані документи 18.08.2014 року направлені на податкову адресу позивача, яка співпадає з місцем його реєстрації: вул. І.Богуна, 148/2, м. Вінниця, 21050. Правильність цієї адреси у судовому засіданні підтвердив представник позивача, який однак зауважив, що в той час ОСОБА_4 був відсутній за місцем свого проживання та фізично не міг отримувати будь-які документи від податкового органу.

Згідно з повідомленням про вручення поштового відправлення вищезазначені документи 22.08.2014 року повернуті Вінницькій ОДПІ поштовим відділенням без виконання з відміткою "за зазначеною адресою не значиться".

В подальшому, а саме у період з 26.08.2014 року по 01.09.2014 року відповідачем проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ОСОБА_4 щодо своєчасності, повноти нарахування та сплати належних сум податків до бюджету за період з 01.01.2013 року по 31.12.2013 року, за результатами якої складено акт № 2375/1701/НОМЕР_2 від 05.09.2014 року та прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 02.10.2014 року.

Позивач стверджує, що він не був належним чином та у встановленому законом порядку повідомлений про призначення перевірки, до початку перевірки не отримав копії наказу на перевірку та повідомлення про її початок та місце проведення, а відтак проведення перевірки є протиправним з відповідними правовими наслідками.

Однак, з такими доводами позивача суд не може погодитись.

По-перше, порядок листування податкових органів з платниками податків визначений статтею 42 ПК України.

Так, пунктом 42.1 статті 42 ПК України передбачено, що податкові повідомлення-рішення, податкові вимоги або інші документи, адресовані контролюючим органом платнику податків, повинні бути складені у письмовій формі, відповідним чином підписані та у випадках, передбачених законодавством, завірені печаткою такого контролюючого органу.

Згідно з п. 42.2 ст. 42 ПК України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові.

Якщо платник податків у порядку та у строки, визначені статтею 66 цього Кодексу, повідомив контролюючий орган про зміну податкової адреси, він на період з дня державної реєстрації зміни податкової адреси до дня внесення змін до облікових даних такого платника податків звільняється від виконання вимог документів, надісланих йому контролюючим органом за попередньою податковою адресою та в подальшому повернених як таких, що не знайшли адресата (п. 42.3 ст. 42 ПК України).

Відповідно до п. 45.1 ст. 45 ПК України платник податків-фізична особа зобов'язаний визначити свою податкову адресу. Податковою адресою платника податків-фізичної особи визнається місце її проживання, за яким вона береться на облік як платник податків у контролюючому органі. Платник податків-фізична особа може мати одночасно не більше однієї податкової адреси.

З позовної заяви вбачається, що ОСОБА_4 зареєстрований за наступною адресою: вул. І.Богуна, 148/2, м. Вінниця, 21050.

Крім того, згідно відомостей із Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців позивач зареєстрований як фізична особа-підприємець 27.05.2008 року. При цьому його місце знаходження як фізичної особи-підприємця відповідає вищевказаній адресі.

Таким чином, податковий орган в особі Вінницької ОДПІ правомірно здійснював листування з позивачем ОСОБА_4 за адресою місця його реєстрації по вул. І.Богуна, 148/2, м. Вінниця, 21050.

Посилання позивача на те, що за місцем своєї реєстрації він не знаходився суд до уваги не приймає, оскільки інформації про зміну податкової адреси до Вінницької ОДПІ позивачем не було надано. Більше того, податкова адреса позивача залишається незмінною до сьогодні, що підтвердив у судовому засіданні його представник.

Відтак, оскільки наказ № 2350 від 18.08.2014 року про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та повідомлення № 226/17 від 18.08.2014 року про дату початку перевірки та місце її проведення були надіслані відповідачем за податковою адресою позивача ОСОБА_4 рекомендованим листом з повідомленням про вручення, в силу положень пункту 42.2 статті 42 ПК України вважається, що такі документи вручені йому належним чином.

По-друге, згідно з п. 79.1 ст. 79 ПК України документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності обставин для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом.

Пунктом 79.2 статті 79 ПК України визначено, що документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови надіслання платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення йому чи його уповноваженому представнику під розписку копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.

Відповідно до п. 79.3 ст. 79 ПК України присутність платників податків під час проведення документальних невиїзних перевірок не обов'язкова.

Під час розгляду справи судом не встановлено порушення відповідачем вищевказаних норм податкового закону, оскільки, як вже зазначалось раніше, копію наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмове повідомлення про дату її початку та місце проведення скеровувались позивачу рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, однак були повернуті на адресу податкового органу поштовим відділенням без виконання з відміткою "за зазначеною адресою не значиться", після чого призначену перевірку було розпочато.

Таким чином, враховуючи що у відповідача були передбачені пунктом 78.1 статті 78 ПК України підстави для призначення документальної позапланової перевірки фізичної особи ОСОБА_4 і про відповідне рішення до початку перевірки позивача було повідомлено у встановлений законом порядок і спосіб, суд доходить висновку, що Вінницькою ОДПІ правомірно розпочато та проведено в період з 26.08.2014 року по 01.09.2014 року документальну позапланову невиїзну перевірку ОСОБА_4 і правових підстав для визнання цих дій протиправними немає.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач посилається на постанову Верховного Суду України від 27.01.2015 року у справі № 21-425а14.

Проте суд зазначає, що обставини даної адміністративної справи є відмінними від тієї справи, яку переглядав Верховний Суд України.

Так, зі змісту вищевказаного судового рішення слідує, що платник податків ТОВ "Будгарантінвест-55" із запізненням отримав наказ контролюючого органу про проведення документальної невиїзної позапланової перевірки та повідомлення про її проведення, які були направлені на його адресу рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, однак вже після початку перевірки (наказ і повідомлення від 27.07.2011 року фактично направлено платнику податків 29.07.2011 року та отримані останнім 09.08.2011 року, тоді як перевірка проведена в період з 28.07.2011 року по 03.0-8.2011 року). У зв'язку з цим та виходячи з аналізу положень Податкового кодексу України Верховний Суд України дійшов висновку, що з наказом про перевірку, відомостями про дату її початку та місце проведення платник має бути ознайомлений у встановлений законом спосіб до її початку, а невиконання вимог пункту 79.2 статті 79 ПК України призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності наслідків такої.

Водночас у даній адміністративній справі наказ про проведення документальної невиїзної позапланової перевірки та повідомлення про дату її початку та місце проведення Вінницькою ОДПІ були направлені на податкову адресу позивача ОСОБА_4 завчасно та з дотриманням вимог п. 42.2 ст. 42, п. 79.2 ст. 79 ПК України, а перевірка була розпочата лише після того як відповідне поштове відправлення повернулося без виконання з відміткою "за зазначеною адресою не значиться" (наказ і повідомлення від 18.08.2014 року направлені позивачу 18.08.2014 року та повернуті поштовим відділенням на адресу Вінницької ОДПІ без виконання 22.08.2014 року, після чого Вінницькою ОДПІ проведено перевірку в період з 26.08.2014 року по 01.09.2014 року).

Відтак, посилання позивача на постанову Верховного Суду України від 27.01.2015 року у справі № 21-425а14, як на підставу для задоволення заявлених позовних вимог, є помилковими та судом до уваги не беруться.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних справах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (ст. 71 КАС України), а згідно із ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб'єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх рішень та дій і докази, надані позивачем, суд приходить до переконання про відсутність підстав для визнання протиправними дій Вінницької ОДПІ щодо проведення документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи ОСОБА_4, а також визнання протиправним та скасувати податкового повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 02.10.2014 року з тих мотивів, що наведені позивачем у позовній заяві. Тому у задоволенні адміністративного позову належить відмовити повністю.

З урахуванням вимог ст. 94 КАС України сплачений при зверненні до суду судовий збір позивачу не присуджується.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 158, 162, 163, 167, 254 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ:

у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова у повному обсязі можна складена: 28.09.2015 року.

Суддя Сало Павло Ігорович