Справа № 816/3822/15
Суддя: І.Г. Ясиновський
Дата ухвалення: 2015-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2015 року м. ПолтаваСправа № 816/3822/15

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ясиновського І.Г.,

за участю: секретаря судового засідання Петренко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Державної податкової інспекції у м. Полтаві Головного управління ДФС у Полтавській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу, -

В С Т А Н О В И В:

31 серпня 2015 року Державна податкова інспекція у м.Полтаві Головного управління ДФС у Полтавській області /надалі також - позивач, ДПІ у м. Полтаві/ звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 /надалі також - відповідач/ про стягнення податкового боргу у розмірі 56716,56 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач вказує на те, що заборгованість виникла у зв'язку з несплатою самостійно визначених позивачем сум податкового зобов'язання та сум податкового зобов'язання, визначених податковими повідомленнями - рішеннями.

Позивач явку повноважного представника у судове засідання не забезпечив, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Надав до суду клопотання про розгляд справи за відсутності свого представника.

Ухвалу про відкриття провадження в адміністративній справі, направлену відповідачу за адресою його державної реєстрації, повернуто на адресу суду з відміткою "за закінченням терміну зберігання".

Відповідно до частини одинадцятої статті 35 Кодексу адміністративного судочинства України у разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином.

Зважаючи, що доставка ухвали та повістки суду на адресу відповідача згідно із даними в ЄДР підтверджується підписом листоноші, виходячи з викладеного суд виконав свій обов'язок щодо повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи.

Таким чином, суд вважає за можливе розглянути справу за даної явки на підставі доказів, наявних в матеріалах справи, в порядку статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа - підприємець 08.012003 року Київським райвиконкомом м. Полтави, ідентифікаційний номер НОМЕР_1. Відповідач знаходиться на податковому обліку у ДПІ у м. Полтаві з 16.01.2003 року за № 66, що підтверджується довідкою про взяття на облік платника податків від 15.08.2013 р. № 474 /а.с.10-13/.

За даними ДПІ у м. Полтаві відповідач має відкриті банківські рахунки в установах банків /а.с.15/.

Згідно розрахунку суми податкового боргу за відповідачем числиться податковий борг в загальному розмірі 56716,56 грн, а саме:

- з податку на додану вартість у розмірі 21884,20 грн, в тому числі пеня 3212,75 грн;

- з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 34832,36 грн, в тому числі пеня 40,93 грн /а.с.16-18/.

Заборгованість виникла з наступних підстав.

Статтею 203 розділу V "Податок на додану вартість" Податкового кодексу України визначено, що податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Як слідує з матеріалів справи, відповідачем подано до ДПІ у м. Полтаві податкові декларації з ПДВ:

- № від 19.12.2013 року, в якій самостійно визначено суму грошового зобов'язання у розмірі 772,00 грн /а.с.19-20/;

- № від 23.01.2014 року, в якій самостійно визначено суму грошового зобов'язання у розмірі 335,00 грн /а.с.21-22/;

- № від 19.02.2014 року, в якій самостійно визначено суму грошового зобов'язання у розмірі 2,00 грн. /а.с.23-24/;

- № від 17.03.2014 року, в якій самостійно визначено суму грошового зобов'язання у розмірі 137,00 грн /а.с.25-26/;

- № від 16.04.2014 року, в якій самостійно визначено суму грошового зобов'язання у розмірі 76,00 грн /а.с.27-28/;

- № від 16.05.2014 року, в якій самостійно визначено суму грошового зобов'язання у розмірі 2 991,00 грн /а.с.29-30/;

- № від 18.06.2014 року, в якій самостійно визначено суму грошового зобов'язання у розмірі 425,00 грн /а.с.31-32/;

- № від 18.07.2014 року, в якій самостійно визначено суму грошового зобов'язання у розмірі 1008,00 грн /а.с.33-34/;

- № від 19.08.2014 року, в якій самостійно визначено суму грошового зобов'язання у розмірі 165,00 грн /а.с.35-36/;

- № від 18.09.2014 року, в якій самостійно визначено суму грошового зобов'язання у розмірі 1487,00 грн /а.с.37-38/;

- № від 17.10.2014 року, в якій самостійно визначено суму грошового зобов'язання у розмірі 191,00 грн /а.с.39-40/;

- № від 18.11.2014 року, в якій самостійно визначено суму грошового зобов'язання у розмірі 2606,00 грн /а.с.41-42/;

- № від 17.12.2014 року, в якій самостійно визначено суму грошового зобов'язання у розмірі 1049,00 грн /а.с.43-44/;

- № від 18.01.2014 року, в якій самостійно визначено суму грошового зобов'язання у розмірі 3156,00 грн /а.с.45-46/;

- № від 19.02.2015 року, в якій самостійно визначено суму грошового зобов'язання у розмірі 261,00 грн /а.с.47-47/;

- № від 19.03.2015 року, в якій самостійно визначено суму грошового зобов'язання у розмірі 2072,00 грн /а.с.49-50/;

- № від 17.04.2015 року, в якій самостійно визначено суму грошового зобов'язання у розмірі 257,00 грн /а.с.51-52/;

- № від 19.05.2015 року, в якій самостійно визначено суму грошового зобов'язання у розмірі і 1030,00 грн /а.с.53-54/;

- № від 16.06.2015 року, в якій самостійно визначено суму грошового зобов'язання у розмірі 115,00 грн /а.с.55-56/.

Відповідно до пункту 54.1. статті 54 Податкового кодексу України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Відповідно до пункту 56.11 Податкового кодексу України не підлягає оскарженню податкове зобов'язання, самостійно визначене платником податків.

Згідно із пунктом 57.1 статті 57 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З огляду на викладене, сума узгодженого податкового зобовязання по поданим податковим деклараціям з податку додану вартість, з урахуванням часткової сплати в сумі 649,09 грн, складає 15955,91 грн.

26.02.2014 року працівниками ДПІ у м. Полтаві проведено камеральну перевірку податкової звітності з ПДВ ФОП ОСОБА_1 за грудень 2013 року, за результатами якої складено акт перевірки №962/16-01-17-04-09/НОМЕР_2 від 26.02.2014 року /а.с.60/.

На підставі вищезазначеного акту перевірки винесено податкове повідомлення-рішення від 26.02.2014 року №, яким відповідачу збільшено грошове зобов'язання за платежем податок на додану вартість на суму штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 170,00 грн /а.с.59/. Податкове повідомлення-рішення від 26.02.2014 року № вручене відповідачу 26.02.2014 року.

Судом не виявлено доказів здійснення відповідачем передбаченої пунктом 56.1 статті 56 Податкового кодексу України процедури адміністративного оскарження податкового повідомлення - рішення від 26.02.2014 року №, а також його оскарження до суду.

27.02.2014 року працівниками ДПІ у м. Полтаві проведено перевірку ФОП ОСОБА_1 з питання своєчасності сплати суми податкового зобов'язання по ПДВ, за результатами якої складено акт перевірки №1198/16-01-17-04-09/НОМЕР_2 від 27.02.2014 року /а.с. 58/.

На підставі вищезазначеного акту перевірки винесено податкове повідомлення-рішення від 27.02.2014 року №, на суму штрафу у розмірі 20% грошового зобов'язання погашеного з затримкою, що становить 1015,54 грн /а.с.57/.

Податкове повідомлення-рішення від 27.02.2014 року № вручене відповідачу 27.02.2014 року.

Судом не виявлено доказів здійснення відповідачем передбаченої пунктом 56.1 статті 56 Податкового кодексу України процедури адміністративного оскарження податкового повідомлення - рішення від 27.02.2014 року №, а також його оскарження до суду.

Матеріали справи свідчать, що відповідачем подано до ДПІ у м. Полтаві податкові декларації про майновий стан і доходи:

- № від 06.02.2013 року, в якій самостійно визначено суму грошового зобов'язання у розмірі 10368,51 грн /а.с.61-63;

- № від 10.02.2014 року, в якій самостійно визначено суму грошового зобов'язання у розмірі 3619,93 грн /а.с.64-65/;

- № від 06.02.2015 року, в якій самостійно визначено суму грошового зобов'язання у розмірі 9971,82 грн /а.с.66-67/.

Відповідно до розрахунку податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності до податкової декларації про майновий стан і доходи за 2012 рік № від 06.02.2013 року /а.с.68/ відповідачем самостійно нараховано авансових внесків з податку, що підлягають сплаті до бюджету у наступному звітному році (рядок 08), у розмірі 2592,13 грн.

З урахуванням часткової сплати у розмірі 2437,35 грн, станом на дату розгляду справи за відповідачем відповідно до поданого розрахунку рахується сума податкового боргу в розмірі 5339,04 грн (154,78 грн - 2 квартал 2013 року, по 2592,13 грн за 3,4 квартал 2013 року).

Відповідно до розрахунку податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності до податкової декларації про майновий стан і доходи за 2014 рік № від 06.02.2015 року /а.с.69/ відповідачем самостійно нараховано авансових внесків з податку, що підлягають сплаті до бюджету у наступному звітному році (рядок 08), у розмірі 2492,96 грн.

Станом на дату розгляду справи за відповідачем відповідно до поданого розрахунку рахується сума податкового боргу, за 1 та 2 квартали, в розмірі 4985,82 грн.

Відповідно до пункту 56.11 Податкового кодексу України не підлягає оскарженню податкове зобов'язання, самостійно визначене платником податків. Відповідно до статті 54 Податкового кодексу України сума грошового зобов'язання самостійно визначена платником податків та зазначена у податковій декларації вважається узгодженою.

27.02.2014 року працівниками ДПІ у м. Полтаві проведено перевірку ФОП ОСОБА_1 з питання своєчасності сплати суми податкового зобов'язання по податку на доходи фізичних осіб, за результатами якої складено акт перевірки №1197/16-01-17-04-09/НОМЕР_2 від 27.02.2014 року /а.с.72/.

На підставі вищезазначеного акту перевірки винесено податкові повідомлення - рішення:

- № від 27.02.2014 року, на суму штрафу у розмірі 20% грошового зобов'язання погашеного з затримкою. що становить 400,00 грн /а.с.70/;

- № від 27.02.2014 року, на суму штрафу у розмірі 10% грошового зобов'язання погашеного з затримкою. що становить 106,21 грн /а.с.71/.

Податкові повідомлення - рішення від 27.02.2014 року № та № отримані відповідачем 27.02.2014 року.

Судом не виявлено доказів здійснення відповідачем передбаченої пунктом 56.1 статті 56 Податкового кодексу України процедури адміністративного оскарження податкових повідомлень - рішень, а також їх оскарження до суду.

Відповідно до статті 129 Податкового кодексу України відповідачу була нарахована пеня на несплачені в строк грошові зобов'язання з ПДВ у розмірі 3212,75 грн та податку на доходи фізичних осіб у розмірі 40,93 грн.

Отже, на момент вирішення даного спору за відповідачем числиться податковий борг з податку на додану вартість у розмірі 21884,20 грн, в тому числі пеня 3212,75 грн та з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 34832,36 грн, в тому числі пеня 40,93 грн.

Статтею 67 Конституції України передбачено обов'язок сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

У відповідності до пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Таким чином, сума грошового зобов'язання у загальному розмірі 56716,56 грн правомірно віднесено позивачем до складу податкового боргу відповідача.

Відповідач доказів на спростування наведеного або доказів сплати сум податкового боргу суду не надав.

Згідно положень статті 59 Податкового кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов'язання.

У разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Встановлено, що на виконання вищезазначених норм відповідачу направлено податкову вимогу форми "Ф" від 07 вересня 2012 року №1412 на загальну суму податкового боргу за узгодженим податковим зобовязанням у розмірі 5248,70 грн /а.с.14/ та отримана відповідачем 13.09.2012 року.

Доказів оскарження вказаної вимоги сторонами не надано, а судом не встановлено.

Враховуючи, що минуло 60 днів з дня направлення податкової вимоги відповідачу, а також несплату ним податкового боргу в установлений термін в добровільному порядку, суд вважає, що заявлені суми податкового боргу підлягають стягненню.

Згідно з пп. 20.1.34, 20.1.19 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника, на суму податкового боргу або його частини; застосовувати до платників податків фінансові (штрафні) санкції, стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов'язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом, стягувати суми простроченої заборгованості суб'єкта господарювання перед державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) за кредитом (позикою), залученим державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) або під державну (місцеву) гарантію, а також за кредитом з бюджету в порядку, визначеному цим Кодексом та іншими законами України.

Пунктом 87.11 статті 87 Податкового кодексу України визначено, що орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.

Згідно з частиною першою статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Як визначено частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідач відзиву на позовну заяву, жодних заперечень чи доказів сплати суми податкового боргу до суду не надав.

Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення вимог Державної податкової інспекції у м. Полтаві Головного управління ДФС у Полтавській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу.

Відповідно до пункту 4 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Державної податкової інспекції у м. Полтаві Головного управління ДФС у Полтавській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу задовольнити.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) податковий борг:

- з податку на додану вартість у розмірі 21884 /двадцять одна тисяча вісімсот вісімдесят чотири/ гривні 20 копійок на р/р 0002, код бюджетної класифікації платежу 14010100, одержувач УДКСУ у місті Полтаві, ЗКПО 38019510, банк одержувача: ГУ ДКСУ у Полтавській області, МФО 831019;

- з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 34832 /тридцять чотири тисячі вісімсот тридцять дві/ гривні 36 копійок на р/р 0002, код бюджетної класифікації платежу 11010500, одержувач УДКСУ у місті Полтаві, ЗКПО 38019510, банк одержувача: ГУ ДКСУ у Полтавській області, МФО 831019.

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд.

Повний текст постанови буде виготовлено протягом п'яти днів з дня закінчення розгляду справи.

Повний текст постанови складено 28 вересня 2015 року.

Суддя І.Г. Ясиновський