Справа № 2-а-38/10
Суддя: Клімченко М. І.
Дата ухвалення: 2010-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2010 року Скадовський районний суд Херсонської області у складі: головуючого судді Клімченка М.І., при секретарі Кондаковій О.М., за участю представника відповідача ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління пенсійного фонду України в Скадовському районі Херсонської області про стягнення щомісячної державної соціальної допомоги дітям війни,

В с т а н о в и в :

03 грудня 2009 року позивач звернувся до Скадовського районного суду Херсонської області з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Скадовському районі Херсонської області про стягнення щомісячної державної соціальної допомоги дітям війни, посилаючись на те, що відповідно до Закону України „Про соціальний захист дітей війни" має статус „дитина війни" та відповідно до ст.6 зазначеного Закону мають право, як дитина війни з 01 січня 2006 року на отримання щомісячної соціальної допомоги у розмірі 30% відсотків від мінімальної пенсії за віком, однак така допомога відповідачем йому не виплачувалась, його письмове звернення про збільшення пенсії відповідно до вимог Закону відповідач залишив без задоволення. Крім того, позивач зазначив, що пунктом 17 статті 77 Закону України „Про Державний бюджет України на 2006 рік" від 20 грудня 2005р. Ж3235-ІУ га пунктом 12 статті 71 Закону України „Про Державний бюджет України на 2007 рік" від 19 грудня 2006р. №489-У дію ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни" зупинено на 2006 рік та 2007 рік відповідно, проте рішеннями Конституційного Суду України від 09 липня 2007 року №6-рп/2007 та №10-рп/2008 від 22 травня 2008 року визнано неконсти туційними п.З ст.71 Закону України „Про Державний бюджет України на 2006 рік" та п.12 ст.71 Закону України „Про державний бюджет на 2007 рік" відповідно, якими зупинено дію ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни". Позивач просить суд: визнати протиправною відмову відповідача щодо нарахування і виплати йому як дитині війни несплаченої державної соціальної допомоги в розмірі 30% надбавки до пенсії; зобов'язати відповідача нарахувати щомісячну соціальну допомогу у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком та забезпечити її виплату за 2006-2008 роки в сумі 4471,20 грн.

В судове засідання позивач не з'явився, але подав заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання зявилась, в заперечення позовних вимог пояснила, що Управління Пенсійного фонду України в Скадовському районі Херсонської області діє на підставі Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою КМУ №1261 від 24.10.2007 року, при цьому у п.9 вказаного Положення передбачено вичерпний перелік напрямів використання коштів Пенсійного фонду України, при цьому згідно п. 10 Положення кошти Пенсійного фонду України використовуються виключно за призначенням і вилученню не підлягають. Законом України „Про соціальний захист дітей війни" також не передбачено, що дану виплату дітям війни повинні проводити з бюджету саме Пенсійного фонду України. Також, представник відповідача зазначив у запереченнях на позовну заяву, що позивачем в частині позовних вимог без поважних причин пропущений річний строк позовної давності, передбачений ст.99 4.2 КАС України.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, викладені в позовній заяві, враховуючи заперечення проти позовних вимог, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається із положень Закону України "Про соціальний захист дітей війни" від 18 листопада 2004 року №2195-ІУ, а саме:

ст.1 - дитиною війни визнається особа, яка є громадянином України та якій на час закінчення (2 вересня 1445 року) Другої світової війни було менше 18 років;

ст.6 - дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком:

ст.7 - фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених цим Законом, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, і у відповідності до ст.1 Закону, який набрав чинності з 01.01.2006 р., набула статусу "дитини війни", а тому згідно зі ст. 6 Закону має право на підвищення пенсії на 30% мінімальної пенсії за віком. За даними відповідача починаючи з січня 2008 р. позивачу нараховувалась та виплачувалась надбавка до пенсії, як особі зі статусом "дитини війни" у наступних розмірах: з 22 травня 2008 р. - 48.10 грн.; з 1 липня - 48,20 грн.; з 1 жовтня - 49,80 грн.

Відповідно до п.12 ст.71 та ст.111 Закону України „Про Державний бюджет України на 2007 рік" від 19 грудня 2006 року №489-У, дію ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни" зупинено на 2007 рік.

Рішенням Конституційного Суду України від 9 липня 2007 р. №6-рп/07 у справі №1-29/2007 за конституційним поданням 46 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційпості) положень статей 29, 36, частини другої статті 56, частини другої статті 62, частини першої статті 66, пунктів 7, 9, 12, 13, 14, 23, 29. 30. 39, 41. 43, 44, 45. 46 етапі 71, статей 98, 101, 103. 111 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" (справа про соціальні гарантії громадян), визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення п.12 ст.71 Закону України „Про Державний бюджет України на 2007 рік" шодо призупинення дії положення стані 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" з урахуванням стані 11 1 цього Закону. Відповідно до п.5 резолютивної частини вказаного рішення Конституційного Суду України вона має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей законів, що визнані неконституційними.

Таким чином, враховуючи норми ч.2 ст.152 Конституції України, відповідно до якої закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, рішення Конституційного Суду України №6-рп/2007 від 9 липня 2007 року зворотної дії в часі не має і на період до 9 липня 2007 року не поширюється, при цьому з 9 липня 2007 року - дати ухвалення рішення Конституційним судом України №6-рп/2007. вищевказані норми Закону України „Про Державний бюджет України на 2007 рік" втратили чинність, а отже, з цього часу повністю відновлено дію ст.6 Закону Закону України „Про соціальний захист дітей війни".

Судом встановлено, що всупереч рішенню Конституційного Суду України Управлінням Пенсійного фонду України в Скадовському районі Херсонської області вказане підвищення до пенсії позивачу за період з 9 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року не перераховано (не розраховано)і не виплачено.

Крім того, підпунктом 2 пункту 41 розділу II Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 28.12.2007 р. № 107-УІ внесено зміни до Закону України "Про соціальний захист дітей війни", відповідно до яких "дітям війни" (крім тих, на яких поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни.

Згідно рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008 р. № 10-рп/2008 зміни, які були внесені підпунктом 2 пункту 41 розділу II Закону України від 28.12.2007 р. №107-УІ "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

Таким чином, враховуючи норми ч.2 ст. 152 Конституції України, рішення Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22.05.2008 р. зворотної дії в часі не має і на період із 1 січня 2008 р. до 22 травня 2008 р. не поширюється. Тобто із 22 травня 2008 р. - дати ухвалення рішення Конституційним судом України № 10-рп/2008 - вищевказані норми Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" втратили чинність, а отже, з цього часу було відновлено дію ст. б Закону в повному обсязі.

Ураховуючи вшценаведене, суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог в частині перерахування недоплаченої, як "дитині війни", щомісячної державної соціальної допомоги за період з 1 січня 2008 року до 22 травня 2008 року.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Таким чином, щомісячна доплата до пенсії для "дитини війни" є формою соціального забезпечення громадян, які відповідно до спеціального закону є "дітьми війни", тобто фактично ця щомісячна надбавка є формою реалізації конституційного права громадян зі згаданим статусом на соціальний захист.

У своїх запереченнях відповідач вказує, що згідно ст. 7 Закону фінансове забезпечення державних соціальних гарантій здійснюється за рахунок Державного бюджету України, а не за рахунок бюджету Пенсійного фонду України.

За умови відсутності у Державному бюджеті України коштів на виплату щомісячних надбавок "дітям війни" створюється ситуація правової невизначеності стосовно джерела коштів, з яких має виплачуватися зазначена надбавка.

Проте, на думку суду, це не може бути підставою для порушення прав громадян на соціальний захист, в тому числі й на отримання надбавки до пенсії, яка прямо передбачена законом.

Слід зазначити, що реалізація особою права, що пов'язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно- правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежності від бюджетних асигнувань, у зв'язку з чим суд відкидає посилання відповідача на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань.

Так. практика Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права та свідчить про те. що органи державної влади не можуть посилатись на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань (справа "Кечко проти України", рішення від 08.11.2005 року).

Правовідносини, що виникають в процесі реалізації права на отримання надбавки до пенсії, ґрунтуються на принципі юридичної визначеності. Зазначений принцип не дозволяє державі посилатися на відсутність певного нормативного акта, який визначає механізм реалізації прав та свобод громадян, закріплених у конституційних та інших актах. Така дія зазначеного принципу пов'язана з іншим принципом - відповідальності держави, який полягає у тому, що держава не може посилатися на власне порушення зобов'язань для запобігання відповідальності.

У той же час, якщо держава чи орган публічної влади схвалили певну концепцію, в даному випадку це надання "дитині війни" надбавки до пенсії, така держава чи орган вважатимуться такими, що діють протиправно, якщо вони відступлять від такої політики чи поведінки, зокрема, щодо фізичних осіб без завчасного повідомлення про зміни в такій політиці чи поведінці, оскільки схвалення такої політики чи поведінки дало підстави для виникнення обгрунтованих сподівань у фізичних осіб стосовно додержання державою чи органом публічної влади такої політики чи поведінки.

Враховуючи, що позивачі наділені державою правовим статусом "дитина війни", вказаний статус включає в себе й право на додаткові елементи соціального захисту, зокрема право на отримання надбавки до пенсії. Наділивши "дітей війни" зазначеною соціальною гарантією, держава взяла на себе публічне зобов'язання забезпечити належний матеріальний рівень осіб, які є "дітьми війни".

Таким чином, між позивачем і державою встановлено певний правовий зв'язок у

визначеній сфері життєдіяльності, який характеризується наявністю зобов'язання держави забезпечити соціальний захист "дітей війни".

Відповідно до вимог ст. 22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно до ч.І ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

У відповідності до ч.2 ст.2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до ч.І ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

З урахуванням викладеного, суд вважає безпідставними посилання представника відповідача на неврегульованість питання обчислення розміру пенсії "дітям війни" чинним законодавством, оскільки ст. 6 Закону визначено, що "дітям війни" пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються па ЗО відсотків мінімальної пенсії за віком, тобто дане питання цілком врегульоване чинним законодавством України.

Більше того, як вбачається із п.п.1, 3, 15 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.10.2007 р. № 1261, Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністерство праці та соціальної політики, одним з основних завдань якого є забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплати пенсій, допомоги на поховання, інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Пенсійного фонду України та інших джерел, визначених законодавством. Пенсійний фонд України здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку головні управління Фонду в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, управління в районах, містах і районах у містах.

Суд, діючи в межах заявлених позивачем вимог, виходячи із системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, дійшов до висновку, що порушення прав позивача, за захистом яких він звернувся, тривало з 09.07.2007 р. по 31.12.2007 р. та з 22.05.2008 р. по 31.12.2008 р.

Разом з тим, позивач без поважних причин порушив процесуальний строк звернення до суду, у зв'язку з чим. з урахуванням матеріалів справи, суд прийшов до наступних висновків.

Відповідно до сг.99 ч.І КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Статтею 99 ч.2 КАС України передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно до ст. 100 ч.І КАС України пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін. У відповідності до ст. 100 ч.2 КАС України якщо суд визнає причину пропущення строку звернення до суду поважною, адміністративна справа розглядається і вирішується в порядку, встановленому цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів справи у 2006 та 2007 роках відповідач не виплачував позивачу підвищення пенсії як «дитині війни», а в 2008 році став здійснювати виплати у розмірі 10% мінімальної пенсії за віком, тобто з цього часу - першої підвищеної виплати пенсії, виходячи з об'єктивних обставин справи, позивач повинний був дізнатися про порушення своїх прав.

Враховуючи викладене, а також те, що позивач не надав суду доказів поважності причини пропуску строку позовної давності, при цьому представник відповідача наполягає на відмові у задоволенні адміністративного позову у зв'язку з пропущенням строку звернення до суду без поважних причин, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позовних вимог у зв'язку з пропущенням строку звернення до суду з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року громадянину ОСОБА_4, оскільки він 03 грудня 2009 року звернувся до Скадовського районного суду Херсонської області з позовом про стягнення щомісячної державної соціальної допомоги дітям війни.

Зважаючи на те. що суд не вправі виконувати функції субєкта владних повноважень, покладені на нього законом, а також те, що питання стосовно здійснення перерахунку та виплати пенсії відносяться до компетенції органів Пенсійного фонду України, суд визнає необхідним зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Скадовському районі Херсонської області здійснити перерахунок та виплату щомісячної надбавки до пенсії ОСОБА_2 за період з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року включно, як особі, що має статус "дитини війни" відповідно до ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" від 18 листопада 2004 року, врахувавши при цьому, що позивачу фактично була нарахована та виплачена надбавка до пенсії, як особі зі статусом "дитина війни", в наступних розмірах: з 22 травня 2008 р. - 48.10 грн.; з 1 липня - 48,20 грн.; з 1 жовтня - 49,80 грн.

Викладені судом обставини підтверджуються зібраними у справі доказами: офіційними документами позивача, які посвідчують його особу та правовий статус "дитини війни", заявою ОСОБА_2!.(). до відповідача та письмовим запереченням Управління Пенсійного фонду України в Скадовському районі Херсонської області.

Згідно з вимогами ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Всупереч наведеним вище вимогам відповідач як суб'єкт владних повноважень під час судового розгляду справи не довів правомірність прийнятого ним рішення з урахуванням всіх встановлених фактичних обставин справи та вимог законодавства України, у зв'язку з чим адміністративний позов підлягає задоволенню в обумовленому судом обсязі, у решті позову потрібно відмовити.

Керуючись ст.ст. 10. 11. 19. 70, 71, 99, 159-163, 167. 186 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П о с т а н о в и в :

Адміністративний позов ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Скадовському районі Херсонської області задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в Скадовському районі Херсонської області щодо нарахування і виплати несплаченої щомісячної грошової надбавки до пенсії, як особі, що має статус "дитини війни" у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком ОСОБА_2 Г еннадію Федоровичу - за період з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року включно.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Скадовському районі Херсонської області здійснити перерахунок і виплату щомісячної грошової надбавки до пенсії, як особі, що має статус "дитини війни" у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком відповідно до ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" ОСОБА_2 - за період з 22 травня 2008 року по 31 груді ія 2008 року включно.

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена протягом 20 днів до Одеського апеляційного адміністративного суду після подання заяви про апеляційне оскарження, яка може бути подана протягом 10 днів з моменту проголошення постанови до Скадовського районного суду з подачею копії апеляції до апеляційної інстанції.

С уддя

ОСОБА_5