Справа № 2а-43/12/0970
Суддя: Чуприна О.В.
Дата ухвалення: 2012-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" лютого 2012 р. справа № 2a-43/12/0970

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

судді Чуприни О.В.

за участю секретаря судового засідання Галімурки Т.Є.

представника позивача: управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі Івано-Франківської області ОСОБА_1

представника відповідача: відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в Галицькому районі Івано-Франківської області ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі Івано-Франківської області до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в Галицькому районі Івано-Франківської області про зобовязання вчинення дій по стягненню коштів на відшкодування витрат понесених при виплаті державної адресної допомоги по пенсіях по інвалідності від трудового каліцтва, поштового збору та підвищення до пенсій за період 01.06.2011 року по 01.12.2011 року, -

ВСТАНОВИВ:

04.01.2012 року управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі Івано-Франківської області звернулося в суд з адміністративним позовом до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в Галицькому районі Івано-Франківської області про зобовязання вчинення дій по стягненню коштів на відшкодування витрат понесених при виплаті державної адресної допомоги по пенсіях по інвалідності від трудового каліцтва, поштового збору та підвищення до пенсій за період з 01.04.2010 року по 01.12.2011 року на суму 590 737,72 грн.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 05.01.2012 року частину позовних вимог щодо зобовязання відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в Галицькому районі Івано-Франківської області вчинити дії по стягненню коштів на відшкодування витрат понесених при виплаті державної адресної допомоги по пенсіях по інвалідності від трудового каліцтва, поштового збору та підвищення до пенсій за період з 01.04.2010 року по 31.05.2011 року, на підставі статті 100 Кодексу адміністративного судочинства України, залишено без розгляду у звязку із пропущенням позивачем шестимісячного строку звернення до адміністративного суду, встановленого частиною 2 статті 99 коментованого Кодексу.

В ході судового розгляду справи представник позивача 08.04.2011 року подав заяву про уточнення позовних вимог і просить суд стягнути з відповідача витрати у звязку із виплатою пенсій ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за період з 01.06.2011 року по 01.12.2011 року у розмірі 2 700,00 грн., заборгованість по виплаченій щомісячній адресній допомозі за вказаний період у розмірі 180 305,54 грн. та невідшкодованого поштового збору у розмірі 1 011,56 грн. (а.с. 94-97).

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач в порушення Порядку відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, повязаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасних випадків на виробництві або професійних захворювань та пенсій у звязку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, Закону України Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатностів період з 01.06.2011 року по 01.12.2011 року відмовився від відшкодування сум понесених позивачем витрат на виплату та доставку виплачених пенсій по інвалідності громадянам, що одержали трудове каліцтво за межами України, в тому числі на території республік за період їх входження до складу СРСР, а також відшкодування щомісячної адресної допомоги та невідшкодованого поштового збору. Загальна сума такої заборгованості за період з 01.06.2011 року до 01.12.2011 року становить 184 031,14 грн., в тому числі по виплаченій пенсії ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 становить - 2 700,00 грн., по щомісячній адресній допомозі 180 305,54 грн., по невідшкодованому поштовому збору 1 025,60 грн. (в тому числі 14,04 грн. по доставці пенсії ОСОБА_4Д.).

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав із підстав зазначених у позові та додатково пояснив, що факт страхового випадку на виробництві при виконанні ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 трудових обовязків та інвалідність підтверджується актами про нещасний випадок на виробництві форми Н-1 від 22.08.1982 року, від 14.09.1987 року та від 17.08.1982 року. Інвалідність зазначеним особам встановлено повічно актами огляду МСЕК та довідками за результатами її проведення серії 2-18 АА №074621 від 28.10.1992 року, серії ВТЄ-8 №086927 від 20.01.1992 року та №093374 від 16.03.2011 року. На підставі вказаних документів Галицьким відділом соціального забезпечення та позивачем ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 призначено пенсію по інвалідності та проводиться її виплата. У звязку із тим, що відповідач є структурною одиницею органу державної влади, який акумулює надходження внесків соціального страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, то пенсія по інвалідності, призначена ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, повинна компенсовуватися відповідачем (відшкодовуватися) Пенсійному фонду України, як органу, який таку пенсію виплачує. Позивачем складені відповідні акти щомісячної звірки витрат по особових справах ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, однак відповідачем відмовлено у відшкодуванні позивачу таких витрат. Також позивач вказав, що ним здійснено на виконання постанови Кабінету Міністрів України №265 від 26.03.2008 року виплату державної адресної допомоги до пенсій по інвалідності, однак відповідач вказані витрати також відмовився відшкодовувати, внісши їх у таблиці розбіжності до актів щомісячної звірки за період з 01.06.2011 року по 01.12.2011 року, складених на виконання Порядку відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду витрат, повязаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у звязку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав, подавши до суду письмове заперечення проти адміністративного позову. В судовому засіданні пояснив, що відшкодування адресної допомоги до пенсії за рахунок Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України не передбачено Порядком відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, повязаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасних випадків на виробництві або професійних захворювань та пенсій у звязку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання. Така адресна допомога встановлена постановою Кабінету Міністрів України за №265 від 26.03.2008 року для підвищення рівня пенсійного забезпечення, її виплати здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Відтак, витрат позивача по виплаті адресної допомоги в сумі 180 305,54 грн. та поштового збору на її доставку в сумі 1 011,56 грн. не підлягають відшкодуванню відповідачем взагалі. Крім того, зазначив, що згаданим Порядком визначено механізм відшкодування виплачених пенсій по інвалідності, який здійснюється виключно на централізованому рівні тобто, Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України та Пенсійним Фондом України, а на місцях проводяться тільки звірки взаєморозрахунків. А тому, в управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі Івано-Франківської області відсутнє право на стягнення із відповідача виплаченої ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 пенсії в розмірі 2 714,04 грн., а відповідач не наділений повноваженнями щодо її відшкодування. Вказує також, що ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не є застрахованими особами в Україні, бо отримали ушкодження здоровя поза її межами, і за них не сплачувалися страхові внески. Документів по них до відповідача не передано, а отже у відділення особові справи по них не сформовані і відсутні.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, дослідивши і оцінивши докази, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити частково з таких мотивів.

Судом встановлено, що в період з 01 червня 2011 року по 01 грудня 2011 року позивачем здійснено виплату застрахованим особам державну адресну допомогу до пенсії по інвалідності у звязку із трудовим каліцтвом, внаслідок нещасного випадку на виробництві в сумі, що не вистачає до прожиткового мінімуму, встановленого законом для осіб, які втратили працездатність в загальному розмірі 180 305,54 грн., в тому числі: за червень 2011 року 32 142,38 грн., за липень 2011 року 28 427,67 грн., за серпень 2011 року 28 876,81 грн., за вересень 2011 року 29 587,60 грн., за жовтень 2011 року 29 391,21 грн. та за листопад 2011 року 31 879,87 грн.

Суми виплаченої допомоги включені позивачем до актів щомісячної звірки витрат по особових справах потерпілих, яким виплачено пенсії по інвалідності і внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання за кожний місяць вказаного періоду. (а.с. 16, 18, 20, 22, 24, 26).

У звязку з виникненням неузгодженості між розрахунками управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі Івано-Франківської області та відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Галицькому районі Івано-Франківської області до кожного акту складено таблицю розбіжностей із зазначенням сум, які не прийняті відповідачем до заліку (а.с. 17, 19, 21, 23, 25, 27).

Як встановлено в судовому засіданні та вбачається з матеріалів справи, відповідачем зазначені акти підписані із застереженнями та згідно таблиць розбіжностей не прийнято до відшкодування вищевказані суми виплаченої державної адресної допомоги до пенсії.

Пенсійне забезпечення громадян України відповідно до статті 10 Закону України Про пенсійне забезпеченняздійснюється органами Пенсійного фонду України, згідно статті 8 даного Закону Пенсійний фонд України як самостійно фінансово-банківська система поряд з іншими надходженнями формується за рахунок коштів, що відраховуються підприємствами на заходи соціального страхування.

За приписами частини 1 і 2 статті 6 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхуваннянепрацездатні громадяни, крім пенсійних виплат із системи пенсійного забезпечення, мають право отримувати доплати, надбавки та підвищення до зазначених виплат, додаткову пенсію в порядку та за рахунок коштів, визначених законодавством.

У разі, якщо сукупність виплат, зазначених у частині першій цієї статті, разом з пенсійними виплатами із системи пенсійного забезпечення та іншими доходами не досягають розміру прожиткового мінімуму, визначеного законом для непрацездатних громадян, такі громадяни мають право на отримання державної соціальної допомоги в порядку, розмірах та за рахунок коштів, визначених законом.

Відносини стосовно відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України витрат Пенсійного Фонду на виплату пенсій по інвалідності регулюється Порядком відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду витрат, повязаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у звязку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України та правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 04.03.2003 року №5-4/4 (далі - Порядок №5-4/4) та Законом України Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності.

Відповідно до пункту 3 згаданого вище Порядку відшкодуванню підлягають пенсії, призначені відповідно до пунктів а, в, гстатті 26, статей 37, 38, та пенсії, виплачені відповідно до статей 91, 92 Закону України "Про пенсійне забезпечення" в разі настання страхових випадків, визначених Переліком обставин, за яких настає страховий випадок державного соціального страхування громадян від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2001 року за №1094.

Перелік соціальних послуг та витрат, які здійснюються та відшкодовуються Фондом соціального страхування від нещасних випадків передбачений статтею 21 Закону України Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності.

Відповідно до частини першої коментованої статті Закону у разі настання страхового випадку Фонд соціального страхування від нещасних випадків зобовязаний у встановленому законодавством порядку своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоровя або в разі його смерті, виплачуючи йому або особам, які перебували на його утриманні: допомогу у звязку з тимчасовою непрацездатністю до відновлення працездатності або встановлення інвалідності; одноразову допомогу в разі стійкої втрати професійної працездатності або смерті потерпілого; щомісяця грошову суму в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку потерпілого; пенсію по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання; пенсію у звязку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.

Відповідно до пункту 4 Порядку №5-4/4 відшкодуванню підлягають суми, що виплачуються відповідно до Законів України Про пенсійне забезпечення, Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатностіта інших нормативно-правових актів, а саме: сума основного розміру пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у звязку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання; щомісячна цільова грошова допомога на прожиття, якщо така надавалася пенсіонеру, який одержував вищезазначену пенсію; допомога на поховання сімї померлого або особі, яка здійснила поховання особи, яка отримувала вищезазначену пенсію; сума витрат Пенсійного фонду з виплати і доставки вищезазначених пенсій.

Крім того, статтею 24 Закон Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатностіпередбачено, що якщо після призначення застрахованій особі матеріальної допомоги чи надання соціальних послуг між Фондом соціального страхування від нещасних випадків і страховиками з інших видів соціального страхування виникають спори щодо понесених витрат, виплата здійснюється страховиком, до якого звернувся застрахований. При цьому страховик, до якого звернувся застрахований, має право звернутися до відповідного страховика з інших видів соціального страхування щодо відшкодування понесених ним витрат.

Таким чином, законодавством передбачено обовязок Фонду здійснювати відшкодування пенсійними органам чітко визначеного переліку понесених останніми витрат.

Серед витрат, які підлягають відшкодуванню відсутні витрати на виплату державної адресної допомоги. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 26.03.2008 року №265 Про деякі питання пенсійного забезпеченнязапроваджена державна адресна допомога, яка сплачується у разі, якщо розмір пенсії не досягає встановленого відсотка прожиткового мінімуму.

З положень статті 21 Закону Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатностівбачається, що законом не передбачено обовязку Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України відшкодувати Пенсійному фонду витрати, повязані з виплатою державної адресної допомоги.

Крім того, відповідно до пункту 4 Порядку №5-4/4 встановлено перелік виплат, які відшкодовуються Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду, серед яких відсутні витрати, повязані з виплатою державної адресної допомоги.

З огляду на викладене, жодним нормативним актом не передбачено обовязку відповідача відшкодовувати Управлінню Пенсійного фонду витрати на виплату державної адресної допомоги.

Аналіз наведених вище норм дає підстави вважати, що адресна допомога як окремий вид соціальної допомоги не входить до складу розміру пенсії по інвалідності та пенсії у звязку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.

Пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України за №265 від 26.03.2008 року Про деякі питання пенсійного забезпеченнявстановлено, що виплата щомісячної державної адресної допомоги здійснюється за рахунок коштів, з яких виплачується пенсія або державна соціальна допомога.

Вирішуючи питання про те, чи здійснюються ці виплати за рахунок коштів Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, необхідно врахувати те, що страхування від нещасного випадку є самостійним видом загальнообовязкового державного соціального страхування, за допомогою якого здійснюється соціальний захист, охорона життя та здоровя громадян у процесі їх трудової діяльності.

Одним із основних принципів страхування від нещасного випадку є цільове використання коштів. Відповідно до статті 46 Закону України Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності кошти на здійснення страхування від нещасного випадку не формуються за рахунок Державного бюджету України, не включаються до його складу та використовуються виключно за їх прямим призначенням.

Зважаючи на особливості фінансування страхування від нещасного випадку, виключно цільове використання цих коштів та враховуючи те, що адресна допомога як окремий вид соціальної допомоги не входить до складу розміру пенсії по інвалідності та пенсії у звязку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, Фонд не може нести витрати на виплату державної адресної допомоги.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 06.06.2011 року у справі №21-57а11 за позовом управління Пенсійного фонду України в Лисянському районі Черкаської області до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Лисянському районі Черкаської області та в постанові Верховного Суду України від 20.06.2011 року у справі №21-118а11 за позовом управління Пенсійного фонду України в Сумському районі Сумської області до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у м. Суми (а.с. 77-83).

Згідно частини 2 статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд зобовязаний враховувати висновки Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 1 частини 1 статті 237 цього Кодексу.

У відповідності до вимог частини 1 статті 2442 Рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобовязані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Як наслідок суд приходить до висновку про безпідставність заявлених позовних вимог про зобовязання відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в Галицькому районі Івано-Франківської області вчинити дії по включенню до актів звірки витрат позивача по виплаті адресної допомоги в сумі 180 305,54 грн. та поштового збору на її доставку в сумі 1 011,56 грн. За таких обставин, в задоволенні адміністративного позову у даній частині позовних вимог слід відмовити.

Щодо відшкодування відповідачем витрат, понесених позивачем, у звязку із виплатою пенсій громадянам, які отримали травму на виробництві в країнах учасниць СНД (республік колишнього СРСР) та виплата пенсій яким проводиться в Україні, як громадянам, що переїхали на постійне місце проживання в Україну, судом встановлено наступне.

Як зясовано в судовому засіданні, між позивачем і відповідачем спір виник щодо непогодження відповідачем актів звірки витрат по виплаті пенсії по інвалідності на загальну суму 2 700,00 грн. і 14,04 грн. поштового збору на її доставку за період з червня 2011 року по грудень 2011 року по громадянах ОСОБА_3 (номер особового рахунку 108024), ОСОБА_4 (номер особового рахунку 108826) та ОСОБА_5 (номер особового рахунку 140845), нещасні випадки з якими сталися у 1982 році, 1987 році та 1982 році за межами України на території республік колишнього СРСР.

Факт страхового випадку на виробництві при виконанні ОСОБА_3 трудових обовязків та отримання інвалідності підтверджується актом про нещасний випадок на виробництві форми Н-1 від 22.08.1982 року, згідно якого останній працюючи механізатором (комбайнером) 22.08.1982 року отримав травму ампутацію лівої руки. Відповідно до виписки з акту огляду МСЕК від 10.01.1983 року визнаний інвалідом 3 групи внаслідок нещасного випадку на виробництві та згідно довідки серії Д-71 №382012 Галицьким відділом соціального забезпечення йому було призначено пенсію по інвалідності. Актом огляду МСЕК (довідка серії 2-18 АА №074621 від 28.10.1992 року) інвалідність ОСОБА_3 встановлена повічно (а.с. 115-118).

Факт страхового випадку на виробництві при виконанні трудових обов'язків та інвалідність відносно ОСОБА_4 підтверджуються актом про нещасний випадок на виробництві форми Н-1 від 14.09.1987 року, згідно якого ОСОБА_4 працюючи електрозварником на Когалимнафтогазбуд будівельному управлінні №23 (Когалим, Мансійського автономного округу, Тюменська область), 14.09.1987 року отримав травму всього тіла. Відповідно до виписки з акту огляду МСЕК від 07.01.1988 року був визнаний інвалідом 1 групи внаслідок нещасного випадку на виробництві та згідно довідки серії ИДФК-82 №000401 Галицьким відділом соціального забезпечення йому було призначено пенсію по інвалідності. Згідно виписки з акту огляду МСЕК від 20.01.1992 року (довідка серії ВТЄ-8 №086927) інвалідність встановлена повічно (а.с. 111-114).

Відносно ОСОБА_5 факт страхового випадку на виробництві при виконанні трудових обовязків та інвалідність підтверджується актом про нещасний випадок на виробництві форми Н-1 від 17.08.1982 року, згідно якого останній виконуючи роботу електрослюсаря в будівельно-монтажному управлінні №26 Нефтеюганськ впав та отримав косий перелом обох кісток правого передпліччя. Актом огляду МСЕК від 10.02.1983 року (довідка серії Д-71 №382092) ОСОБА_5 присвоєно 2 групу інвалідності, а з 16.03.2011 року відповідно до виписки з акту огляду МСЕК №093374 йому присвоєно 2 групу інвалідності на строк до квітня 2012 року (а.с. 119-124).

В період з червня по листопад включно 2011 року позивачем здійснено виплату пенсій по інвалідності ОСОБА_3 в розмірі 900,00 грн., ОСОБА_5 - 900,00 грн., ОСОБА_4 - 900,00 грн. та поштового збору в розмірі 14,04 грн.

Статтею 1 Закону України Основи законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхуваннявід 14.01.1998 року за №16/98-ВР встановлено, що загальнообов'язкове державне соціальне страхування - це система прав, обов'язків і гарантій, яка передбачає надання соціального захисту, що включає матеріальне забезпечення громадян у разі хвороби, повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати страхових внесків власником або уповноваженим ним органом, громадянами, а також бюджетних та інших джерел, передбачених законом.

Відповідно до статті 4 Основ законодавства України про загальнообовязкове державне соціальне страхування, в Україні залежно від страхового випадку є: пенсійне страхування, страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням, медичне страхування, страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, страхування на випадок безробіття.

Відносини, що виникають за зазначеними у частині першій цієї статті видами загальнообовязкового державного соціального страхування, регулюються окремими законами, прийнятими відповідно до цих Основ.

Спори, що виникають із правовідносин за загальнообовязковим державним соціальним страхуванням, вирішуються в судовому порядку, якщо законом не встановлено досудовий порядок їх розгляду (стаття 12 Основ).

Відповідно до пункту 4 статті 25 Основ законодавства України про загальнообовязкове державне соціальне страхування за страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання надаються такі види соціальних послуг та матеріального забезпечення: профілактичні заходи по запобіганню нещасним випадкам на виробництві та професійним захворюванням, відновлення здоровя та працездатності потерпілого, допомога по тимчасовій непрацездатності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, відшкодування збитків, заподіяних працівникові каліцтвом чи іншим ушкодженням здоровя, повязаним з виконанням ним своїх трудових обовязків, пенсія по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, пенсія у звязку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, допомога на поховання осіб, які померли внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.

У частині 4 статті 26 Основ встановлено, що якщо після призначення застрахованій особі матеріальної допомоги чи надання соціальних послуг між страховиками виник спір щодо понесених витрат, виплата здійснюється страховиком, до якого звернулася застрахована особа. При цьому неналежний страховик має право звернутися до належного страховика щодо відшкодування понесених ним витрат.

Як вже зазначено відносини стосовно відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України витрат Пенсійного Фонду на виплату пенсій по інвалідності регулюється Порядком відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду витрат, повязаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у звязку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, та Законом України Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності.

Відповідно до частини першої статті 21 Закону України Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатностіу разі настання страхового випадку Фонд соціального страхування від нещасних випадків зобовязаний у встановленому законодавством порядку своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати в тому числі шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоровя, виплачуючи йому пенсію по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.

Судом вже відзначалося вище, що пунктом 4 вказаного Порядку серед сум, які відшкодовуються із витрат, що виплачуються відповідно до Законів України Про пенсійне забезпечення, Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатностіта інших нормативно-правових актів визначено суми основного розміру пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, а також сума витрат Пенсійного фонду з виплати і доставки вищезазначених пенсій.

Згідно пункту 2 статті 7 Прикінцевих положень Закону України Про страхові тарифи на загальнообов'язкове державні соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, який набрав чинності з 01.04.2001 року, Фонд сплачує страхові виплати та надає соціальні послуги працівникам (членам їх сімей), які потерпіли на виробництві до 1 квітня 2001 року, з того часу, коли відповідні підприємства передали в установленому порядку Фонду документи, що підтверджують право цих працівників (членів їх сімей) на такі страхові виплати та соціальні послуги, або коли таке право встановлено в судовому порядку. Потерпілі, документи яких не передані до Фонду, продовжують отримувати належні виплати та соціальні послуги від свого роботодавця, Пенсійного фонду України та Фонду соціального страхування України. При цьому кошти, виплачені потерпілому страхувальником, зараховуються Фондом у рахунок його страхових внесків на загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, а між страховиками з інших видів страхування і Фондом в подальшому відбуваються відповідні розрахунки.

Частиною 2 статті 24 Закону України Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатностізакріплене аналогічне правило, якщо після призначення застрахованій особі матеріальної допомоги чи надання соціальних послуг між Фондом соціального страхування від нещасних випадків і страховиками з інших видів соціального страхування виникають спори щодо понесених витрат, виплата здійснюється страховиком, до якого звернувся застрахований. При цьому страховик, до якого звернувся застрахований має право звернутися до відповідного страховика з інших видів соціального страхування щодо відшкодування понесених ним витрат.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі норми сфера дії Закону України Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатностіпоширюється на категорію інвалідів, які отримали інвалідність внаслідок нещасного випадку на виробництві, в тому числі, і відшкодування витрат на виплату пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку.

Відповідно до статті 3 Закону України Про правонаступництво Українивід 12.09.1991 року закони Української РСР та інші акти, ухвалені Верховною Радою Української РСР, діють на території України, оскільки вони не суперечать законам України, ухваленим після проголошення незалежності України.

Стаття 9 зазначеного Закону передбачає, що всі громадяни СРСР, які на момент проголошення незалежності України постійно проживали на території України, є громадянами України. Україна гарантує забезпечення прав людини кожному громадянину України незалежно від національної приналежності та інших ознак відповідно до міжнародно-правових актів про права людини.

Відповідно до Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць СНД в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року держави-учасниці Співдружності мають зобов'язання щодо непрацездатних осіб, які отримали право на пенсійне забезпечення на їхній території або на території інших республік за період їх входження до складу СРСР і реалізують це право на території держав-учасниць Угоди.

За змістом вимог статті 5 Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць СНД у галузі пенсійного забезпечення, ця Угода поширюється на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені або будуть встановлені законодавством держав - учасниць Угоди.

Статтею 3 вказаної Угоди визначено, що усі витрати, пов'язані із здійсненням пенсійного забезпечення за цією Угодою, несе держава, що надає забезпечення.

Підпунктом астатті 27 Закону України Про пенсійне забезпеченнявстановлено, що громадянам України - переселенцям з інших держав, які не працювали в Україні, пенсії по інвалідності внаслідок трудового каліцтва або професійного захворювання призначаються незалежну від стажу роботи.

За змістом статті 80 та 85 Закону України Про пенсійне забезпеченнянарахування та виплата пенсій проводиться органами Пенсійного Фонду за місцем проживання пенсіонера.

Згідно приписів частини 2 статті 2 Закону України Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатностіособи, право яких на отримання відшкодування шкоди раніше було встановлено згідно із законодавством СРСР або законодавством України про відшкодування шкоди, заподіяної працівникам внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання, пов'язаних з виконанням ними трудових обов'язків, мають право на забезпечення по страхуванню від нещасного випадку відповідно до цього закону.

Отже, пенсії по інвалідності внаслідок трудового каліцтва або професійного захворювання, якщо страховий випадок стався на території держав-учасниць Угоди, призначаються за законодавством України і виплачуються з коштів Пенсійного фонду України.

Таким чином, Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України зобов'язаний відшкодовувати органам Пенсійного фонду України витрати на виплату пенсій, якщо нещасний випадок стався на території держав-учасниць Угоди.

Як встановлено судом за заявлений період позивачем здійснено виплату громадянам ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5О витрат на виплату пенсій громадянам, яким встановлена інвалідність внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання за межами України в сумі 2 700,00 грн. Фактичне здійснення таких виплат встановлено під час судового розгляду відповідно до списків осіб, яким виплачено пенсію по інвалідності за червень грудень 2011 року, підставність їх проведення підтверджено матеріалами справи, зокрема, актами про нещасний випадок на виробництві, актами огляду МСЕК про встановлення інвалідності (а.с. 111-112, 115, 121-124).

Щодо тверджень відповідача про те, що позивач не наділений повноваженнями звертатися до суду про стягнення витрат на виплату пенсій та витрат на доставку вказаних виплат необхідно зазначити наступне.

Відповідно пункту 3 розділу XI Прикінцевих положень Закону України Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатностівідшкодування шкоди, медична, професійна та соціальна реабілітація проводиться Фондом соціального страхування від нещасних випадків також зазначеним у статті 8 цього Закону особам, які потерпіли до набрання ним чинності та мали право на зазначені страхові виплати і соціальні послуги; уся заборгованість потерпілим на виробництві та членам їх сімей, яким до набрання чинності цим Законом підприємства, установи та організації не відшкодували матеріальної і моральної (немайнової) шкоди, заподіяної ушкодженням здоров'я виплачується цими підприємствами, установами і організаціями, а в разі їх ліквідації без правонаступника - Фондом соціального страхування від нещасних випадків. Фонд соціального страхування від нещасних випадків є правонаступником державного, галузевих та регіональних фондів охорони праці, передбачених статтею 21 Закону України Про охорону праці, які ліквідуються.

Згідно статті 18 Закону України Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатностіробочими органами виконавчої дирекції Фонду є її управління в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, відділення в районах і містах обласного значення. Робочі органи виконавчої дирекції Фонду є юридичними особами, мають самостійні кошториси, печатку із зображенням Державного Герба України та своїм найменуванням.

Пунктами 1.2. та 1.4. Порядку призначення, перерахування та проведення страхових виплат, затвердженого постановою Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань від 27.04.2007 року за №24, передбачено, що у разі настання страхового випадку управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України (далі - Фонд) в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, відділення виконавчої дирекції Фонду в районах та містах обласного значення (далі - робочі органи виконавчої дирекції Фонду) зобов'язані своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я або в разі його смерті, виплачуючи йому або особам, які мають на це право. Робочі органи виконавчої дирекції Фонду розглядають справу про страхові виплати на підставі заяви потерпілого або осіб, які мають право на страхові виплати, за наявності усіх необхідних документів, перелік яких визначений у пунктах 2.7, 2.8, 3.1, 5.3, 6.1.1 цього Порядку, і приймають відповідні рішення у десятиденний строк, не враховуючи дня надходження останнього документа.

Таким чином, з врахуванням вищенаведених законодавчих норм органи Фонду соціального страхування від нещасних випадків, як самостійні юридичні особи, зобовязані відшкодувати витрати по виплаті та доставці пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві органам Пенсійного Фонду, як самостійним юридичним особам, які проводять відповідні виплати пенсій, тому орган Пенсійного Фонду має право на відшкодування органом Фонду соціального страхування від нещасних випадків сум витрат на виплату та доставку вказаних пенсій. Оскільки відповідач відмовився відшкодувати спірні витрати, позивач правомірно звернувся в суд з позовом про стягнення суми виплаченої пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві.

Аналогічна правова позиція викладена Вищим адміністративним судом України в ухвалі від 20.01.2011 року у справі №К-34168/10 за позовом управління Пенсійного фонду України в Рожнятівському районі Івано-Франківської області до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Рожнятівському районі Івано-Франківської області.

Суд відхиляє доводи представника відповідача про те, що позивачем не передано до відповідача документи по ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, у звязку з чим у відділення особові справи по них не сформовані і відсутні.

В матеріалах справи містяться акти щомісячної звірки витрат по особових справах потерпілих, яким виплачено пенсії по інвалідності і внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання за спірний період, а також таблиці розбіжності із зазначенням сум, які не прийняті відповідачем до заліку. Із змісту актів і таблиць розбіжності вбачається, що вони складені по особових справах потерпілих, зазначено їх кількість 3 особи, суми щомісячних виплат по таких 3-ох особах та загальні умови непогодження отримання травми на виробництві (каліцтва) в державах учасниць СНД.

Дані акти і таблиці підписані без застереження про відсутність особових справ ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, в них не зазначено, що відмовою у прийнятті до відшкодування є не передача їх до відповідача.

Враховуючи вищенаведене, позовні вимоги в частині стягнути із відповідача витрати по виплачених пенсіях інвалідам ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у розмірі 2 700,00 грн. та виплат поштового збору на доставку в сумі 14,04 грн. є обґрунтованими та підлягають до задоволення в повному обсязі.

На підставі ст. 124 Конституції України, керуючись ст. ст. 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в Галицькому районі Івано-Франківської області (ідентифікаційний код 25925667) на користь управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі Івано-Франківської області (ідентифікаційний код 20551050) витрати по особових справах потерпілих, яким виплачено пенсію по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві - суми пенсійних виплат за період з 01.06.2011 року по 01.12.2011 року в загальному розмірі 2 714 (дві тисячі сімсот чотирнадцять) гривень 04 копійки, в тому числі:

- по пенсійній справі ОСОБА_3 за №108024 в розмірі 900,00 грн.;

- по пенсійній справі ОСОБА_5 за №140845 в розмірі 900,00 грн.;

- по пенсійній справі ОСОБА_4 за №108826 в розмірі 900,00 грн. та поштового збору в розмірі 14,04 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо субєкта владних повноважень у випадках та порядку, передбаченому частиною четвертою статті 167 Кодексу адміністративного судочинства України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення пятиденного строку з моменту отримання субєктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в порядку та строки встановлені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя: Чуприна О.В.

Постанова складена в повному обсязі 07.02.2012 року.