Справа № 754/8363/15-а
Суддя: Костюк Л.О.
Дата ухвалення: 2015-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 754/8363/15-а Головуючий у 1-й інстанції: Саламон О.Б. Суддя-доповідач: Костюк Л.О.
У Х В А Л А
24 вересня 2015 року м. Київ
Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Костюк Л.О.;
суддів: Бужак Н.П., Твердохліб В.А.;
за участю секретаря: Драч М.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду апеляційну скаргу Управління Пенсійного Фонду України в Деснянському районі в м. Києві на постанову Деснянського районного суду м. Києва від 30 червня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного Фонду України в Деснянському районі в м. Києві про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії, -
В С Т А Н О В И Л А:
У червні 2015 року, позивач звернувся до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до Управління Пенсійного Фонду України в Деснянському районі в м. Києві про визнання неправомірними дій відповідача у призначенні пенсії із зниженням пенсійного віку, щодо відмови в проведенні перерахунку пенсії з проханням зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії як особі, яка працювала в зоні ЧАЕС у 1986 році та отримала ядерну шкоду здоров`я внаслідок ЧАЕС віднесеній до II категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, відповідно ст. 55 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи ».
Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 30 червня 2015 року адміністративний позов задоволено.
Визнано дії Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва щодо відмови у призначенні пенсії ОСОБА_1 , неправомірними.
Зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва призначити та виплатити ОСОБА_1 пенсію, відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи» з 10 травня 2015 року.
Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нову, якою у задоволенні позову відмовити повністю.
Заслухавши суддю доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду без змін з таких підстав.
Згідно зі ст. 198, п. 1 ч. 1 ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.
Як встановлено судом першої інстанції, позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 , виданим 22 лютого 1993 року та перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду в Деснянському районі м. Києва, отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого1991 року № 796-XII.
30 квітня 2015 року позивач звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Для підтвердження участі позивача у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС позивачем було подано відповідачу перелік документів, а саме: посвідчення ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у 1986 року, паспорт, трудову книжку, ідентифікаційний номер, довідку форми -122 видану ПАТ « Київгаз», копії документів управління праці та соціального захисту населення, на підставі яких видано посвідчення ліквідатора, завірені копії на відрядження, особовий рахунок за 1986 рік.
Відповідач листом від 22 травня 2015 року повідомив позивачу про у призначені пенсії на пільгових умовах зі зменшенням пенсійного віку з тих підстав, що основним документом, який визначає час виконання робіт по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС безпосередньо в зоні відчуження є довідка форми 122, та надані ним документи містять розбіжності.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 брав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в зоні відчуження, куди був відряджений зі свого постійного місця роботи, і надав достатні документи для підтвердження факту перебування його в зоні відчуження по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а тому має право на призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, слід зазначити наступне.
Відповідно до ст.15 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-XIIумови, норми та порядок пенсійного забезпечення громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи, визначаються Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» або їм надається право на одержання пенсій на підставах, передбачених цим Законом.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій: учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження з моменту аварії до 1 липня 1986 року незалежно від кількості робочих днів, а з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - не менше 5 календарних днів із зменшенням пенсійного віку на 10 років.
В пункті 7 Порядку встановлено, що до заяви про призначення пенсії із застосуванням норм ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» додаються такі документи: посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09 березня 1988 року № 122, або довідка військової частини, в складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою проводились роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.
Таким чином, зі змісту пункту 7 вказаного Порядку слідує, що підставою для призначення пенсії, крім довідки про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09 березня 1988 року № 122, можуть бути інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою проводились роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.
Отже, дослідивши подані сторонами документи, які містяться в матеріалах справи колегія суддів дійшла до висновку, що оскільки позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а поданими ним документами підтверджено період роботи та населений пункт, де ним проводились роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що позивачу безпідставно відмовлено у призначенні пенсії зі зменшенням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що судом при розгляді справи допущені порушення норм матеріального та процесуального права.
Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог.
Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.
Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідачем, з урахуванням всіх встановлених фактичних обставин по справі та вимог законодавства, не доведено правомірність своїх дій.
Таким чином, підстав для задоволення апеляційної скарги немає, а її доводи спростовуються вище наведеним.
Зі змісту ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим - ухвалене судом на підставі повного та всебічного з`ясування обставин в адміністративній справі, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.
З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було вірно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам та прийнято законне і обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами процесуального права і підстав для його скасування не вбачається..
Керуючись ст.ст. 2, 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -
Апеляційну скаргу Управління Пенсійного Фонду України в Деснянському районі в м. Києві - залишити без задоволення, а постанову Деснянського районного суду м. Києва від 30 червня - без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте на неї може бути подана касаційна скарга до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення цієї ухвали у повному обсязі, тобто з 29 вересня 2015 року.

Головуючий суддя:

Судді:

Повний текст ухвали виготовлено 24 вересня 2015 року.

Головуючий суддя Костюк Л.О.

Судді: Бужак Н.П.

Твердохліб В.А.