Справа № 813/6195/14
Суддя: Клименко Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2015-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 вересня 2015 року м. Львів № 813/6195/14

17 год. 35 хв.

Львівський окружний адміністративний суд у складі судді Клименко О.М. за участю секретаря судового засідання Рехліцької Ю.Р. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник Мартиневич Ю.О.;

відповідача: представник Хуун Олівер Ууно;

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з додатковою відповідальністю «Львівський завод фрезерних верстатів» до Державної екологічної інспекції у Львівській області про визнання дій неправомірними, скасування акту та припису, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з додатковою відповідальністю «Львівський завод фрезерних верстатів» (далі - ТзДВ «Львівський завод фрезерних верстатів») звернулося до суду з адміністративним позовом до Державної екологічної інспекції у Львівській області (далі - ДЕІ у Львівській області), в якому просить:

- визнати неправомірними дії відповідача під час складання акту №792/06 за наслідками планової перевірки ТзДВ «Львівський завод фрезерних верстатів» стосовно дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами, яка проводилась з 16 червня 2014 року по 24 червня 2014 року;

- визнати протиправним та скасувати акт №792/06 за наслідками планової перевірки;

- визнати протиправним та скасувати припис Інспекції №341-06 від 25 червня 2014 року.

Позовні вимоги мотивовані тим, що за результатами проведеної у період з 16 червня 2014 року по 24 червня 2014 року планової перевірки стосовно дотримання ТзДВ «Львівський завод фрезерних верстатів» вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами, ДЕІ у Львівській області складено акт №792/06, в якому встановлено порушення статті 35 Закону України «Про охорону земель», статті 164 Земельного кодексу України, статті 33 Закону України «Про відходи», а саме: засмічення земельної ділянки побутовими відходами змішаними з відходами будівельними та відходами промисловими.

Відповідно до матеріалів перевірки позивачем допущено псування земельної ділянки, яка розташована по вулиці Зелена,149 у місті Львові, що перебуває у користуванні ТзДВ «Львівський завод фрезерних верстатів», що насамперед, передбачає порушення правил поводження з відходами, а саме: тверді побутові відходи змішані з відходами будівельними та відходами побутовими (в тому числі люмінесцентні лампи) та зберігаються на відкритому ґрунті земельної ділянки, на якому відсутнє будь-яке покриття.

На підставі вищезазначеного акту перевірки відповідачем складено припис №341-06 від 25 червня 2014 року про усунення порушень вимог природоохоронного законодавства.

Позивач вважає, що висновки акту перевірки не відповідають фактичним обставинам справи, а винесення припису є безпідставним.

У зв'язку з цим, ТзДВ «Львівський завод фрезерних верстатів» звернулося в суд з вимогою про визнання дій ДЕІ у Львівській області протиправними, скасування акту №792/06 та припису №341-06 від 25 червня 2014 року. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, просив позов задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечив, подав письмові заперечення на позовну заяву, в яких зазначив, що ДЕІ у Львівській області діяла відповідно до вимог чинного законодавства, а підстави для скасування припису №341-06 від 25 червня 2014 року відсутні. Просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 19 листопада 2014 року закрито провадження у частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування акту №792/06 ДЕІ у Львівській області щодо дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічним речовинами.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 19 листопада 2014 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 24 березня 2015 року, адміністративний позов задоволено, визнано протиправним та скасовано припис ДЕІ у Львівській області №341-06 від 25 червня 2014 року.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 липня 2015 року постанову Львівського окружного адміністративного суду від 19 листопада 2014 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 24 березня 2014 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що адміністративний позов підлягає задоволенню частково з огляду на наступне.

Як слідує з матеріалів справи, на підставі наказу №293-і/п від 06 червня 2014 року та направлення на проведення планової перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства №792, у період з 16 червня 2014 року по 24 червня 2014 року посадовими особами ДЕІ у Львівській області проведено планову перевірку ТзДВ «Львівський завод фрезерних верстатів», за наслідками якої складено акт перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами №792/06.

В ході проведення перевірки встановлено порушення позивачем вимог статті 35 Закону України «Про охорону земель», статті 164 Земельного кодексу України, статті 33 Закону України «Про відходи», щодо засмічення земельної ділянки, розташованої по вулиці Зелена, 149 у місті Львові, яка перебуває у користуванні позивача, побутовими відходами змішаними з відходами будівельними та відходами промисловими.

В акті перевірки вказано, що у процесі діяльності ТзДВ «Львівський завод фрезерних верстатів» утворює наступні відходи: тверді побутові відходи, відходи будівельні, шлам від електрозварювання, брухт чорних металів, відпрацьовані масла, промасляний пісок, промасляна тирса, відходи деревини, відпрацьовані люмінесцентні лампи, обтиральні матеріали.

За наслідками проведеної перевірки відповідачем встановлено:

- порушення ТзДВ «Львівський завод фрезерних верстатів» правил поводження з відходами, а саме: тверді побутові відходи, змішані з відходами будівельними та відходами промисловими (в тому числі відпрацьовані люмінесцентні лампи), зберігаються на відкритому ґрунті земельної ділянки, яка перебуває в користуванні підприємства;

- відсутність ведення первинного та поточного обліку кількості, типу і складу відходів, що утворюються, збираються, зберігаються, перевозяться, обробляються, утилізуються, знешкоджуються та видаляються;

- нездійснення заходів для максимальної утилізації брухту чорних металів, відпрацьованих металів, відходів деревини, відходів будівельних, промасляного піску, матеріалів обтиральних, промасляної тирси, шламу від електрозварювання, реалізації чи передачі їх іншим споживачам або підприємствам, установам та організаціям, що займаються збиранням, обробленням та утилізацією відходів;

- незабезпечення роздільного збирання побутових відходів.

Під час перевірки позивачем надано дозвіл №-48 від 16 грудня 2008 року на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, термін дії якого до 16 грудня 2018 року.

Відповідно до вищезазначеного дозволу підприємству дозволено здійснювати викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря від наступних стаціонарних джерел: пост зварювання. Труба - джерело викидів № 1; пост зварювання. Труба - джерело викидів № 2; заточувальні верстати. ПГОУ - джерело викидів № 3; фарбувальна камера № 1. ПГОУ - джерело викидів № 5; фарбувальна камера № 2. ПГОУ - джерело викидів № 6; нагрівальна піч. Труба - джерело викидів № 7; заточувальні верстати. Труба - джерело викидів № 8.

Також, перевіркою встановлено, що фактична кількість стаціонарних джерел викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря ТзДВ «Львівський завод фрезерних верстатів» не відповідає кількості стаціонарних джерел викидів, вказаних у дозволі №-48 від 16 грудня 2008 року, оскільки обстеженням будівлі виробничих цехів виявлено стаціонарні джерела викидів забруднюючих речовин, які не внесені у вищевказаний дозвіл, а саме: димова труба твердопаливної печі, яка на час проведення перевірки не експлуатувалася та вентиляційна труба дільниці порізки абразивними кругами, яка перебуває у робочому стані та експлуатується до функціонального призначення.

На підставі акту перевірки, з метою усунення порушень природоохоронного законодавства, виявлених під час перевірки, відповідачем винесено припис № 341-06 від 25 червня 2014 року, яким запропоновано підприємству:

1. Вести первинний поточний облік кількості, типу та складу відходів, які утворюються, збираються, передаються на утилізацію (виконати з моменту отримання припису);

2. Визначити склад та властивості відходів (відпрацьовані масла, відходи деревини, відходи будівельні, промасляний пісок, матеріали обтиральні, промасляна тирса, шлам від електрозварювання), які утворюються підприємством, ступінь їх небезпеки для навколишнього природного середовища (у термін до 10 жовтня 2014 року);

3. Вжити заходи для максимальної утилізації відходів (брухту чорних металів, відпрацьованих масел, відходів деревини, відходів будівельних, промасляного піску, обтиральних матеріалів, промасляної тирси, шламу від електрозварювання), реалізації чи передачі їх іншим споживачам або підприємствам, установам та організаціям, що займаються збиранням, обробленням та утилізацією відходів (у термін до 01 вересня 2014 року);

4. Усунути виявлене перевіркою засмічення земельної ділянки (у строк до 25 серпня 2014 року);

5. Провести розрахунок показника загального утворення відходів у відповідності до пункту 8 Порядку ведення реєстру об'єктів утворення, оброблення та утилізації відходів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1360 від 31 серпня 1998 року (у термін до 20 жовтня 2014 року);

6. Здійснювати зберігання відходів (тверді побутові відходи, які змішані з відходами будівельним та відходами промисловими) відповідно до вимог екологічної безпеки (виконувати з моменту отримання припису);

7. Забезпечити роздільне збирання побутових відходів (у строк до 25 вересня 2014 року);

8. Отримати дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря від стаціонарних джерел, які не внесені у дозвіл на викиди №-48 від 16 грудня 2008 року (у термін до 20 жовтня 2014 року);

9. Забезпечити проведення заходів контролю за дотриманням затверджених нормативів граничнодопустимих викидів забруднюючих речовин, передбачених дозволом на викиди №-48 від 16 грудня 2008 року (у строк до 30 жовтня 2014 року).

При вирішенні спору, суд враховує наступне.

Так, в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 01 липня 2015 року, колегія суддів зазначила, що суб'єктами господарської діяльності у сфері поводження з відходами є підприємства, організації та установи, діяльність яких пов'язана з виробництвом або розміщенням відходів у спеціально відведених для цього місцях чи об'єктах. Обсяги відходів, які передані на договірних засадах іншим суб'єктам господарської діяльності вже не є власністю суб'єкта господарювання.

Як вбачається із матеріалів справи, головна спеціалізація ТзДВ «Львівський завод фрезерних верстатів» - це верстатобудування, випуск деревообробних верстатів, випуск металообробних гравірувальних, копіювально-фрезерних верстатів як з ручним так і з числовим програмним керуванням.

В акті перевірки №792/06 відповідачем було зафіксовано факт засмічення земельної ділянки, яка перебуває у користуванні позивача, побутовими відходами, змішаними з будівельними та промисловими відходами. Як наслідок, начальником Інспекції сформовано до ТзДВ «Львівський завод фрезерних верстатів» вимогу у формі претензії про відшкодування шкоди у сумі 5001633,00 грн.

Порушення позивачем вимог чинного законодавства полягало у засміченні земельної ділянки побутовими відходами змішаними з відходами будівельними та відходами промисловими.

Як слідує з матеріалів справи та звертала увагу колегія суддів в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 01 липня 2015 року, акт перевірки позивачем підписано без зауважень та заперечень, також позивач частково погоджувався із викладеними обставинами, які містяться в акті перевірки, підтвердженням чого є пояснення директора ТзДВ «Львівський завод фрезерних верстатів», яке міститься в матеріалах справи, в якому зазначено, що засмічення земельної ділянки за адресою: місто Львів, вулиця Зелена, 149, відбулося в процесі здійснення діяльності підприємства та буде усунено в найкоротші терміни.

В той же час, в ході розгляду справи, з'ясовано, що позивачем здійснювалось складування виключно будівельних відходів, які частково було використано у його господарській діяльності (т.2 а.с. 52, 53), а частково потребували вивезення (т.1 а.с. 33-35). Саме ці обставини не заперечувались позивачем.

Також, суд враховує, що підприємством вжиті заходи для належного виконання своїх обов'язків у сфері поводження із відходами, а саме: товариством укладено з НТП «Галекоресурс» договір від 17 червня 2014 року, що надає послуги по вилученню відпрацьованих люмінесцентних ламп та дугових ртутних ламп для подальшої їх утилізації.

Відповідно до договору №76 від 17 квітня 2013 року, укладеного з ТОВ «Львіввтормет» позивач продає брухт та відходи чорних металів. Належне виконання договору підтверджується, зокрема: актом приймання металів чорних (вторинних) №10 від 13 серпня 2014 року, видатковою накладною № від 13 серпня 2014 року, товарно-транспортною накладною №10 від 13 серпня 2014 року, актом приймання металів чорних (вторинних) від 30 жовтня 2013 року, видатковою накладною № від 30 жовтня 2013 року, товарно-транспортною накладною від 30 жовтня 2013 року.

Крім цього, позивачем надано докази того, що усі відходи, які виникають під час здійснення виробничої діяльності товариства, утримуються та в подальшому передаються для вивезення та утилізації в межах дозволу №96 від 26 липня 2013 року, виданого Департаментом екології та природних ресурсів Львівської обласної державної адміністрації, дозволу №742 від 21 серпня 2013 року, наданого Міністерством екології та природних ресурсів України, а також відповідних лімітів, що погоджені та затверджені у встановленому порядку.

Слід зазначити, що зі змісту акту перевірки слідує, що факт засмічення земельної ділянки побутовими відходами змішаними з відходами будівельними та відходами промисловими було зафіксовано фотознімками, в той же час, відповідачем такі не було долучено до акту перевірки, не надано таких і під час розгляду справи.

Також суд враховує результати санітарно-мікробіологічного дослідження №6307-6309 від 12 серпня 2014 року та результати санітарно-паразитологічного дослідження №2352-2354 від 11 серпня 2014 року, наданих за результатами лабораторно-інструментальних досліджень, проведених Львівським міським відділом Державної установи «Львівський обласний лабораторний центр Держсанепідслужби України», що спростовують твердження відповідача щодо псування земельної ділянки за адресою м. Львів, вул. Зелена, 149, яка перебуває у користуванні позивача.

Із урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що відповідачем не надано беззаперечних доказів порушення позивачем вимог природоохоронного законодавства, що відображені в Акті №792/06 і полягало у засміченні земельної ділянки саме побутовими відходами змішаними з відходами будівельними та відходами промисловими.

Судом також встановлено, що підприємством забезпечується належний облік кількості, типу і складу відходів, що утворюються, збираються, зберігаються, перевозяться, обробляються, утилізуються, знешкоджуються та видаляються на ТзДВ «Львівський завод фрезерних верстатів». Контролюється і склад та властивості таких відходів, дотримання затверджених нормативів граничнодопустимих викидів забруднюваних речовин передбачених дозволом на викиди.

Тому вимоги щодо необхідності усунення таких порушень у п. 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 9 спірного припису не відповідають критеріям, визначеним ч. 3 ст. 2 КАС України, оскільки сформовані суб'єктом владних повноважень без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення та непропорційно.

Щодо прийняття відповідачем пункту 8 припису №341-06 від 25 червня 2014 року, суд зазначає наступне.

Як вбачається з акту №792/06 під час перевірки позивачем надано дозвіл №-48 від 16 грудня 2008 року на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, термін дії якого до 16 грудня 2018 року.

Однак, перевіркою встановлено, що фактична кількість стаціонарних джерел викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря ТзДВ «Львівський завод фрезерних верстатів» не відповідає кількості стаціонарних джерел викидів, вказаних у дозволі №-48 від 16 грудня 2008 року, оскільки обстеженням будівлі виробничих цехів виявлено стаціонарні джерела викидів забруднюючих речовин, які не внесені у вищевказаний дозвіл, а саме: димова труба твердопаливної печі, яка на час проведення перевірки не експлуатувалася та вентиляційна труба дільниці порізки абразивними кругами, яка перебуває у робочому стані та експлуатується до функціонального призначення.

Відповідно до статті 11 Закону України «Про охорону атмосферного повітря» викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами можуть здійснюватися лише після отримання дозволу, виданого суб'єкту господарювання.

Пунктом 1.15.5 Інструкції про зміст та порядок складання звіту проведення інвентаризації викидів забруднюючих речовин на підприємстві, затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища та ядерної безпеки України №7 від 10 лютого 1995 року, визначено, що стаціонарне джерело забруднення атмосфери - це підприємство, цех, агрегат, установка або інший нерухомий об'єкт, що зберігає свої просторові координати протягом певного часу і здійснює викиди забруднюючих речовин в атмосферу.

Таким чином, виходячи з аналізу вимог чинного законодавства, експлуатація позивачем вентиляційної труби дільниці порізки абразивними кругами, яка перебувала у робочому стані та експлуатувалася під час проведення планової перевірки, можлива лише після отримання ТзДВ «Львівський завод фрезерних верстатів» дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря.

Докази, надані позивачем щодо не експлуатації вентиляційної труби дільниці порізки абразивними кругами, а саме видаткові накладні (т.1, а.с. 70-78) та наказ №2 від 26 січня 2015 року «Про введення в експлуатацію установки очищення газу В38», судом не приймаються до уваги, оскільки такі не спростовують можливість її використання у господарській діяльності позивача під час проведення перевірки.

Також суд враховує, що станом на дату розгляду даної справи, позивачем долучено до матеріалів справи відповідний дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря від стаціонарних джерел (т.2, а.с 28), які не внесені у дозвіл на викиди №-48 від 16 грудня 2008 року, що свідчить про фактичне виконання пункту 8 припису №341-06 від 25 червня 2014 року, а тому підстави для його скасування у суду відсутні.

Щодо визнання протиправними дій відповідача під час складання акту №792/06, яка проводилась з 16 червня 2014 року по 24 червня 2014 року, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 5 квітня 2007 року №877-V дія цього Закону поширюється на відносини, пов'язані зі здійсненням державного нагляду (контролю) у господарської діяльності.

Відповідно до Положення про Державну екологічну інспекцію України, затвердженого Указом Президента України від 13.04.2011 р. №454/2011, Держекоінспекція України входить до системи органів виконавчої влади та утворюється для забезпечення реалізації державної політики із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.

Відповідно до п. 6 даного Положення, Держекоінспекція України для виконання покладених на неї завдань має право проводити перевірки з питань, що належать до її компетенції, видавати за їх результатами обов'язкові для виконання приписи, розпорядження; вживати в установленому порядку заходів досудового врегулювання спорів, виступати позивачем та відповідачем у судах.

Відповідно до Законів України «Про охорону навколишнього природного середовища», «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», Положення про Міністерство охорони навколишнього природного середовища України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.11.2006 р. №1524, Положення про Державну екологічну інспекцію, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.11.2001 р. №1520, розроблено Порядок організації та проведення перевірок суб'єктів господарювання щодо дотримання вимог природоохоронного законодавства, затвердженого наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 10.09.2008 р. №464.

Саме цей Порядок визначає процедуру проведення перевірок з питань здійснення державного контролю у сфері охорони навколишнього природного середовища та оформлення їх результатів.

Стаття 70 КАС України передбачає, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Крім того, обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Відповідно до статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Суд зазначає, що позивачем не надано доказів та не обґрунтовано, у чому саме полягає протиправність дій відповідача під час складання акту №792/06, така вимога не містить правового обґрунтування, а тому в її задоволенні слід відмовити.

Відповідно до вимог статті 162 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. У разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень.

Враховуючи вищенаведене, виходячи із наявних матеріалів справи, норм чинного законодавства, висновків, викладених в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 01 липня 2015 року, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Відповідно до вимог ч.3 ст. 94 КАС України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачу відмовлено.

Відповідно до квитанції від 19 серпня 2014 року, наявної у матеріалах справи (т.1, а.с. 82), позивачем сплачено судовий збір у розмірі 219,24 грн., відтак, із урахуванням часткового задоволення позовних вимог, позивачу належить присудити судовий збір у розмірі 64,96 грн.

Керуючись ст.ст. 17-19, 71, 94, 160-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати припис Державної екологічної інспекції у Львівській області щодо дотримання вимог природоохоронного законодавства №341-06 від 25.06.2014 року частково, а саме, пункти 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 9.

В решті позовних вимог відмовити.

Присудити із Державного бюджету на користь Товариства з додатковою відповідальністю «Львівський завод фрезерних верстатів» (вул. Зелена, 149, м. Львів, 79035, ) судовий збір у розмірі 64 (шістдесят чотири) грн. 96 коп.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Повний текст постанови складено та підписано 28.09.2015 року.

Суддя Клименко О.М.