Справа № 569/12157/15-а
Суддя: Кучина Н.Г. Н. Г.
Дата ухвалення: 2015-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2015 року м.Рівне

Рівненський міський суд в особі судді Кучиної Н.Г., розглянувши в письмовому провадженні в місті Рівне справу за адміністративним позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до головного лікаря Центральної міської лікарні ОСОБА_3, заступника головного лікаря з поліклінічного розділу роботи Центральної міської лікарні ОСОБА_4, Центральної міської лікарні про визнання бездіяльності протиправною, про зобовязання вчинити певні дії, відшкодування моральної шкоди.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до головного лікаря Центральної міської лікарні ОСОБА_3, заступника головного лікаря з поліклінічного розділу роботи Центральної міської лікарні Центральної міської лікарні про визнання бездіяльності протиправною, про зобовязання вчинити певні дії, відшкодування моральної шкоди.

В позовній заяві, просять суд, визнати бездіяльність відповідачів протиправною, оскільки це порушує вимоги ч.3 ст.22 Закону України «Про доступ до публічної інформації», зобовязати відповідачів вчинити дії передбачені ч.3 ст.22 Закону України «Про доступ до публічної інформації», визнати бездіяльність відповідачів прямою дискримінацією по відношенню до ОСОБА_2; визнати бездіяльність відповідачів прямою дискримінацією за ознаками інвалідності по відношенню до ОСОБА_1, стягнути з головного лікаря ЦМЛ м. Рівне відшкодування завданої ОСОБА_1 моральної шкоди у розмірі 15 мінімальних заробітних плат встановлених на день виплати, стягнути з заступника головного лікаря з поліклінічного розділу роботи центральної міської лікарні м. Рівне ОСОБА_4 відшкодування завданої ОСОБА_1 моральної шкоди у розмірі 15 мінімальних заробітних плат встановлених на день виплати, стягнути з Центральної міської лікарні м. Рівне відшкодування завданої ОСОБА_1 моральної шкоди у розмірі 10 мінімальних заробітних плат встановлених на день виплати, стягнути з головного лікаря ЦМЛ м. Рівне відшкодування завданої ОСОБА_2 моральної шкоди у розмірі 10 мінімальних заробітних плат встановлених на день виплати, стягнути з заступника головного лікаря з поліклінічного розділу роботи центральної міської лікарні м. Рівне ОСОБА_4 відшкодування завданої ОСОБА_2 моральної шкоди у розмірі 10 мінімальних заробітних плат встановлених на день виплати, стягнути з Центральної міської лікарні м. Рівне відшкодування завданої ОСОБА_2Д моральної шкоди у розмірі 10 мінімальних заробітних плат встановлених на день виплати, зобов'язати відповідачів подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення відповідно до ст. 267 КАС України, ст.4 Конвенції ООН Про права інвалідів.

Позивачі в судове засіданні не зявилися, однак подали до суду заяву, в якій просять справу розглядати без їх участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять позов задоволити.

Відповідачі, головний лікар Центральної міської лікарні ОСОБА_3, заступник головного лікаря з поліклінічного розділу роботи Центральної міської лікарні ОСОБА_4, представник Центральної міської лікарні подали до суду письмові клопотання, в яких просять суд, справу розглядати без їх участі, із заявленими позовними вимогами не згідні, просять суд в задоволенні позову відмовити, подали письмове заперечення на позовну заяву, в якому просили суд в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Сторони в судове засідання не з'явились. Про час, дату та місце розгляду справи повідомлені вчасно та належним чином. Виходячи з положень ч.4 ст.122 КАС України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження.

Дослідивши надані суду документи, подані заперечення, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2 є необґрунтованими та доведеними, а тому адміністративний позов не підлягає до задоволення з таких підстав.

У відповідності до ст. 107 КАС України до адміністративного суду має право звернутися з адміністративним позовом особа, яка вважає, що порушено її права у сфері публічно-правових відносин.

Позивач ОСОБА_5 вказує, щоу грудні 2013 року при його зверненні у поліклініку ЦМЛ м. Рівне лікарем була поставлена вимога сплатити 40 грн. благодійних внесків, як обов'язкової умови надання медичних послуг.

16.02.15 року на підставі Закону України «Про доступ до публічної інформації», був поданий інформаційний запит позивачів до ЦМЛ м. Рівне. Запитувана інформація була наступною: «Про суму «благодійних внесків», які було стягнуто з ОСОБА_2 у грудні 2013 року, як попередню умову надання медичних полуг (сплачено у реєстратуру поліклінікі)». Листом від 17.02.2015 року за №1-6/459 ЦМЛ м. Рівне, за підписом головного лікаря ОСОБА_3, повідомили : «На Ваше звернення від 16.02.2015 року повідомляємо, інформацією про отримання благодійних внесків не володіємо, відповідний облік в центральній міській лікарні м. Рівне не ведеться». Виконавцем відповіді значиться ОСОБА_6

Крім того, 02.03.15 року на підставі Закону України «Про доступ до публічної інформації», був поданий повторний інформаційний запит до ЦМЛ м. Рівне. Запитувана інформація була такою: «Про суму «благодійних внесків», які було стягнуто з ОСОБА_2 у грудні 2014 року, як попередню умову надання медичних послуг (сплачено у реєстратуру поліклініки)». Листом від 03.03.2015 року за №1-6/608 ЦМЛ м. Рівне, за підписом головного лікаря ОСОБА_3, повідомили - «На Вашу заяву від 02.03.2015 року повідомляємо, що інформацію, про облік благодійних внесків надати не можемо, оскільки відповідний облік в центральній міській лікарні м. Рівне не ведеться». Виконавцем відповіді значиться ОСОБА_6.

Також, 23.02.15 року на підставі Закону України «Про доступ до публічної інформації», позивачами був поданий інформаційний запит, до ЦМЛ м. Рівне. Запитувана інформація була такою : «Про суму «благодійних внесків», які було стягнуто з ОСОБА_2, ОСОБА_1 у 2013, 2014 роках, як попередню умову надання медичних послуг (сплачено у лабораторію поліклініки)». Листом від 24.02.2015 року за №1-6/536 ЦМЛ м. Рівне, за підписом головного лікаря ОСОБА_3, повідомили: «На Вашу заяву від 23.02.2015 р. повідомляємо, що інформацію про облік благодійних внесків надати не можемо, оскільки відповідний облік в центральній міській лікарні м. Рівне не ведеться». Виконавцем відповіді значиться ОСОБА_6.

Таким чином, судом встановлено, що у вказаних вище запитах позивачі ставили питання про суму благодійних внесків, які були з них стягнуті, а у відповіді відповідачі вказують, що вказаною інформацією не володіють, оскільки відповідний облік не ведеться. Тобто, відповідачі не могли надати позивачам конкретну інформацію про сплачені ними благодійні внески, оскільки такою інформацією вони не володіють.

Доказів того, що вказана інформація є недостовірною в судовому засіданні не здобуто.

Крім того, з метою з'ясування чи відомо керівництву лікарні хто володіє вищевказаною запитуваною інформацією, 18.03.2015 року на підставі Закону України «Про доступ до публічної інформації», позивачами був-поданий інформаційний запит, до ЦМЛ м. Рівне. Запитувана інформація була такою : «1). Хто володіє інформацією про облік благодійних внесків, які збираються на території Рівненської центральної міської лікарні; 2). Хто збирає (приймає) "благодійні внески" у реєстратурі поліклініки, та у лабораторному відділені Рівненської центральної міської лікарні та, яким чином, зібрані на території Рівненської центральної міської лікарні "благодійні" потрапляють на рахунки Рівненської центральної міської лікарні».

Листом від 20.05.2015 року за №1-6/803 ЦМЛ м. Рівне повідомила: «На Ваш запит від 18.03.2015 року поданий в порядку ЗУ «Про доступ до публічної інформації» адміністрація центральної міської лікарні м. Рівне надає відповіді на поставлені питання:

1). Благодійні фонди. 2). Представники благодійного фонду «Допомога і підтримка». 3). Кошти потрапляють на рахунки благодійних фондів. У виключних випадках, при обґрунтованому зверненні, кошти можуть бути перераховані на рахунок лікарні».

Таким чином, судом встановлено, що на всі поставлені перед Центральною міською лікарнею питання була надана відповідь, зокрема, що інформацією про облік благодійних внесків, які збираються на території Рівненської ЦМЛ володіють благодійні фонди, збором ( прийняттям ) благодійних внесків у реєстратурі поліклініки та у лабораторному відділенні займається благодійний фонд " Допомога і підтримка", а кошти потрапляють на рахунки благодійних фондів, лише у виключних випадках, при обгрунтованому зверненні, кошти можуть бути перераховані на рахунок лікарні.

Позивачі вважають, що відповідачі під час розгляду інформаційного запита не вчинили дії у відповідності до вимог ч.3 ст.22 Закону України «Про доступ до публічної інформації», хоча за статусом та характером діяльності їм відомо хто нею володіє, оскільки у відповіді від 20.05.2015 року за №1-6/803 про це повідомлено - «Представники благодійного фонду «Допомога і підтримка». Крім того, надана інформація є неповною оскільки у відмові на інформаційний запит не зазначено порядок оскарження відмови у наданні інформації.

Проте, з такими доводами позивачів суд не може погодитись, виходячи з такого.

Статтею 1 Закону України "Про доступ до публічної інформації" від 13.01.2011 № 2939-VI (далі - Закон № 2939-VI) визначено, що публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Частиною 1 статті 2 Закону № 2939-VI встановлено, що метою цього Закону є забезпечення прозорості та відкритості суб'єктів владних повноважень і створення механізмів реалізації права кожного на доступ до публічної інформації.

Згідно з п.2 ч.1 ст.5 Закону № 2939-VI доступ до інформації забезпечується шляхом, зокрема надання інформації за запитами на інформацію.

Відповідно до статті 12 Закону № 2939-VI суб'єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є: запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об'єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб'єктів владних повноважень; розпорядники інформації - суб'єкти, визначені у статті 13 цього Закону; структурний підрозділ або відповідальна особа з питань запитів на інформацію розпорядників інформації.

За приписами ч. 1 ст. 13 Закону № 2939-VI розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються:

1) суб'єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб'єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов'язковими для виконання;

2) юридичні особи, що фінансуються з державного, місцевих бюджетів, бюджету Автономної Республіки Крим, - стосовно інформації щодо використання бюджетних коштів;

3) особи, якщо вони виконують делеговані повноваження суб'єктів владних повноважень згідно із законом чи договором, включаючи надання освітніх, оздоровчих, соціальних або інших державних послуг, - стосовно інформації, пов'язаної з виконанням їхніх обов'язків;

4) суб'єкти господарювання, які займають домінуюче становище на ринку або наділені спеціальними чи виключними правами, або є природними монополіями, - стосовно інформації щодо умов постачання товарів, послуг та цін на них.

Частиною другою статті 13 Закону № 2939-VI до розпорядників інформації, зобов'язаних оприлюднювати та надавати за запитами інформацію, визначену в цій статті, у порядку, передбаченому цим Законом, прирівнюються суб'єкти господарювання, які володіють, зокрема, іншою інформацією, що становить суспільний інтерес (суспільно необхідною інформацією).

Частинами 1 та 2 статті 19 Закону № 2939-VI визначено, що запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні. Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.

Згідно з частинами 4 та 5 статті 19 Закону № 2939-VI письмовий запит подається в довільній формі. Запит на інформацію має містити:

1) ім'я (найменування) запитувача, поштову адресу або адресу електронної пошти, а також номер засобу зв'язку, якщо такий є;

2) загальний опис інформації або вид, назву, реквізити чи зміст документа, щодо якого зроблено запит, якщо запитувачу це відомо;

3) підпис і дату за умови подання запиту в письмовій формі.

Відповідно до ч.1 ст.20 Закону № 2939-VI розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту.

Статтею 23 Закону № 2939-VI передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації можуть бути оскаржені до керівника розпорядника, вищого органу або суду.

Запитувач має право оскаржити:

1) відмову в задоволенні запиту на інформацію;

2) відстрочку задоволення запиту на інформацію;

3) ненадання відповіді на запит на інформацію;

4) надання недостовірної або неповної інформації;

5) несвоєчасне надання інформації;

6) невиконання розпорядниками обов'язку оприлюднювати інформацію відповідно до статті 15 цього Закону;

7) інші рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації, що порушили законні права та інтереси запитувача.

Оскарження рішень, дій чи бездіяльності розпорядників інформації до суду здійснюється відповідно до Кодексу адміністративного судочинства України.

З матеріалів справи вбачається, та позивачами не заперечується той факт, що на всі запити на отримання публічної інформації були отримані відповіді, що підтверджується листом від 17.02.2015 року за №1-6/459 ЦМЛ м. Рівне, за підписом головного лікаря ОСОБА_3, листом від 03.03.2015 року за №1-6/608 ЦМЛ м. Рівне, за підписом головного лікаря ОСОБА_3, листом від 24.02.2015 року за №1-6/536 ЦМЛ м. Рівне, за підписом головного лікаря ОСОБА_3, листом від 20.05.2015 року за №1-6/803 ЦМЛ м. Рівне, вказані факти сторонами не оспорюються, та визнаються, оскільки позивачі в позовній заяві посилаються на вказані факти, окрім того, на момент розгляду справи судом, відповіді на запити, позивачам були надані, а тому вимоги позивачів про визнання протиправною бездіяльність відповідачів є необґрунтованими.

Як передбачено ст.ст. 3-5 та ч.ч. 1 і 4 ст.20 Закону право на доступ до публічної інформації гарантується: обов'язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом; визначенням розпорядником інформації спеціальних структурних підрозділів або посадових осіб, які організовують у встановленому порядку доступ до публічної інформації, якою він володіє; максимальним спрощенням процедури подання запиту та отримання інформації; доступом до засідань колегіальних суб'єктів владних повноважень, крім випадків, передбачених законодавством; юридичною відповідальністю за порушення законодавства про доступ до публічної інформації. Доступ до публічної інформації відповідно до цього Закону здійснюється на принципах: прозорості та відкритості діяльності суб'єктів владних повноважень; вільного отримання та поширення інформації, крім обмежень, встановлених законом; рівноправності, незалежно від ознак раси, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних або інших ознак. Доступ до інформації забезпечується шляхом: систематичного та оперативного оприлюднення інформації: в офіційних друкованих виданнях; на офіційних веб-сайтах в мережі Інтернет; на інформаційних стендах; будь-яким іншим способом; надання інформації за запитами на інформацію. Розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту. У разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту.

Тобто розпорядник інформації повинен саме надати особі, яка звернулась із запитом про надання інформації, відповідь на цей запит. Належними доказами надання відповіді є розписка про отримання відповіді особою, яка подала відповідний запит, чи письмове підтвердження про направлення поштою (факсом, електронною поштою тощо) відповіді особі, яка звернулась з відповідним запитом.

В свою чергу, головним лікарем Центральної міської лікарні ОСОБА_3, заступником головного лікаря з поліклінічного розділу роботи Центральної міської лікарні ОСОБА_4, Центральною міською лікарнею були надані відповіді на усі звернення позивачів, таким чином суд рахує, що відповідачами не було порушено вимоги ч.1 ст.20 Закону, останні розглянули інформаційні запити позивачів від 16.02.2015р., від 02.03.15 року, від 23.02.15 року, від 18.03.2015 року, та відповіді на зазначені запити були надані позивачам.

При формуванні відповіді відповідач керувався пунктом 6 частини 1 статті 14 Закону «Про доступ до публічної інформації», яка передбачає, що розпорядники інформації зобов'язані надавати достовірну, точну та повну інформацію.

Судом встановлено, що розпорядником інформації про сплату благодійних внесків є благодійні фонди, а отже, лише вказані організації могли надати позивачам достовірну та повну інформацію щодо сплачених благодійних внесків, а Рівненська ЦМЛ не є розпорядником даної інформації та не володіє нею і їй не відомо і не може бути відомо кому і скільки позивачі сплатили благодійних внесків.

Окрім того, з досліджених в судовому засіданні письмових заперечень, встановлено, що Центральна міська лікарня м. Рівне здійснює свою діяльність відповідно до Статуту. Метою діяльності є забезпечення в повному обсязі спеціалізованою діагностичною, консультативною, стаціонарною медичною допомогою населення міста та області. Згідно оприлюднених даних офіційного сайту Рівненської ОДА в Рівненській області налічується 143 благодійні фонди серед яких, є такі, що надають матеріальну та фінансову допомогу закладу та зокрема пацієнтам.

У відповідності до ЗУ «Про благодійну діяльність та благодійні організації» від 05.07.2012 року № 5073-VI в лікувальному закладі здійснюється збір пожертв як благодійними організаціями так і здійснюється публічний збір благодійних пожертв, що регулюється статтею 7 зазначеного вище Закону. Пунктом 1 статті 7 встановлено «Публічним збором благодійних пожертв визнається добровільний збір цільової допомоги у формі коштів або майна серед невизначеного кола осіб, зокрема з використанням засобів електронного зв'язку або телекомунікації, для досягнення цілей, визначених цим Законом.»

Представниками благодійних організацій повинен здійснюватися збір пожертв на підставі п.3 Закону «Особи, які здійснюють публічний збір благодійних пожертв на користь Благодійної організації від власного імені, діють на підставі договору (контракту) про благодійну діяльність з такою благодійною організацією. Контракт (договір) має визначати, зокрема, цілі, місце і строк збору коштів або іншого майна, порядок їх використання, порядок загального доступу до фінансових звітів благодійної організації та відповідальність сторін у разі порушення контракту (договору) або порядку використання пожертв.»

Крім того, як вбачається із письмових заперечень відповідачів від 14.09.2015р., в реєстратурі встановлюються скриньки, для пожертв, куди всі не байдужі люди можуть пожертвувати певну суму коштів на лікування важко хворих дітей. При сплаті благодійних внесків благодійнику представниками фонду видається квитанція, в якій вказується дата сплати благодійних внесків, сума та назва благодійного фонду.

Таким чином, суд приходить до переконання, що сплачуючи благодійні внески позивачі повинні були мати квитанції про сплату благодійних внесків, однак як доказ сплати благодійних внесків позивачами суду не надано, копії квитанцій в матеріалах справи відсутні, як і не вказано прізвище лікаря, який наполягав на сплаті.

Щодо вимоги позивача про зобов'язання відповідача надати достовірну, точну та повну інформацію на письмовий запит про доступ до публічної інформації згідно з Законом, суд зазначає таке.

Вирішення питання про задоволення запиту відноситься до дискреційних повноважень відповідачів, які можуть як задовольнити запит, так і відмовити в його задоволенні. Дотримуючись принципів законності, поділу влади, а також компетенції, визначеної Конституцією та законами України, суд не має права перебирати на себе повноваження відповідача при вирішенні запитів про надання публічної інформації та наперед вирішувати як саме буде вирішено такий запит.

Таким чином, позовні вимоги позивача про визнання бездіяльності відповідачів протиправною, оскільки порушує вимоги ч.3 ст.22 Закону України «Про доступ до публічної інформації», зобовязання відповідачів вчинити дії передбачені ч.3 ст.22 Закону України «Про доступ до публічної інформації», визнання бездіяльності відповідачів прямою дискримінацією по відношенню до ОСОБА_2, визнання бездіяльності відповідачів прямою дискримінацією за ознаками інвалідності по відношенню до ОСОБА_1, про зобов'язання відповідачів подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення відповідно до ст. 267 КАС України, ст.4 Конвенції ООН Про права інвалідів задоволенню не підлягають.

В частині позовних вимог, щодо стягнення з головного лікаря ЦМЛ м. Рівне відшкодування завданої ОСОБА_1 моральної шкоди у розмірі 15 мінімальних заробітних плат встановлених на день виплати, щодо стягнення з заступника головного лікаря з поліклінічного розділу роботи центральної міської лікарні м. Рівне ОСОБА_4 відшкодування завданої ОСОБА_1 моральної шкоди у розмірі 15 мінімальних заробітних плат встановлених на день виплати, щодо стягнення з Центральної міської лікарні м. Рівне відшкодування завданої ОСОБА_1 моральної шкоди у розмірі 10 мінімальних заробітних плат встановлених на день виплати, щодо стягнення з головного лікаря ЦМЛ м. Рівне відшкодування завданої ОСОБА_2 моральної шкоди у розмірі 10 мінімальних заробітних плат встановлених на день виплати, щодо стягнення із заступника головного лікаря з поліклінічного розділу роботи центральної міської лікарні м. Рівне ОСОБА_4 відшкодування завданої ОСОБА_2 моральної шкоди у розмірі 10 мінімальних заробітних плат встановлених на день виплати, щодо стягнення з Центральної міської лікарні м. Рівне відшкодування завданої ОСОБА_2Д моральної шкоди у розмірі 10 мінімальних заробітних плат встановлених на день виплати слід відмовити, оскільки суд рахує вказані позивачами вимоги не обґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення.

Відповідно до п.п.3, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди від 31 березня 1995 року №4 моральна шкода може полягати у порушенні права власності, у порушенні нормальних життєвих звязків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми при настанні інших негативних наслідків, крім того у кожній справі суду необхідно зясовувати характер правовідносин сторін та чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин.

Відшкодування моральної шкоди служить виключно меті захисту немайнових прав, які є абсолютними, невідчужуваними і не можуть бути предметом зобовязання, таким чином, порушенням договірних зобовязань безпосередньо особисті немайнові права позивача не зачіпаються.

Вимагаючи стягнути моральну шкоду позивачами не було обґрунтовано свої вимоги та не доведено наявність душевних страждань, що були спричиненні саме відповідями, що не задовольнили позивачів. Також суд приймає до уваги, що позивачі не були позбавленні можливості звернутися із запитом до благодійного фонду «Допомога і підтримка» для отримання повної та достовірної інформації..

Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, суд вважає, що моральна шкода позивачами не доведена, та в задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити.

За таких обставин, в судовому засіданні встановлено, що відповідачі при наданні відповіді на запити позивачів діяли у межах наданих їм повноважень та у спосіб передбачений законом, обґрунтовано, безсторонньо, добросовісно, розсудливо, своєчасно, а тому підстав для задоволення позовних вимог суд не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.11,17,18,71,122, 160,161,162,186,256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1, ОСОБА_2 до головного лікаря Центральної міської лікарні ОСОБА_3, заступника головного лікаря з поліклінічного розділу роботи Центральної міської лікарні ОСОБА_4, Центральної міської лікарні про визнання бездіяльності протиправною, про зобовязання вчинити певні дії, відшкодування моральної шкоди - відмовити.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський міський суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова складена у повному обсязі 24 вересня 2015 року

Суддя Рівненського

міського суду ОСОБА_7