Справа № 461/8640/15-а
Суддя: Фролова Л. Д.
Дата ухвалення: 2015-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 461/8640/15-а
Провадження № 2-а/461/429/15
УХВАЛА

28.09.2015 року Галицький районний суд міста Львова у складі:

головуючої судді Фролової Л.Д.,

при секретарях Щербаковій Б.

за участі позивача ОСОБА_1,

представника позивачів ОСОБА_2,

представника відповідача виконкому

Львівської міської ради, Львівської

міської ради ОСОБА_3,

представника відповідача відділу

Держземагенства у м. Львові Львівської обл. ОСОБА_4,

розглянувши позов ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 до Львівської міської ради, виконавчого комітету Львівської міської ради, відділу Держземагенства у м. Львові Львівської області, за участі третьої особи Львівського комунального підприємства «Граніт», про визнання незаконними та скасування рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачі 05 серпня 2015 року звернулися до суду з позовом до відповідача. Свої вимоги мотивували тим, що позивачам на праві приватної власності належать квартири в буд. 42 по вул. Бортнянського у м. Львові. Рішенням виконкому Львівської міської ради депутатів трудящих № 971 від 22 липня 1953 року за вказаним будинком закріплено земельну ділянку площею 1014,80 кв. м. Ухвалою Львівської міської ради (далі ЛМР) № 699 від 14 липня 2011 року включено до переліку земельних ділянок, призначених для продажу, земельну ділянку по вул. Ген. М. Юнаківа, 13, площею 0,1000 га, яка на думку позивачів включає в себе частину земельної ділянки, відведеної для користування співвласникам будинку № 42 по вул. Бортнянського.

Ухвалою ЛМР № 2234 від 19 березня 2013 року затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0870 га по вул. Ген. М. Юнаківа, 13, для будівництва чотириповерхового житлового будинку. Позивачі вважають вищевказані рішення (ухвали) ЛМР № 699 від 14 липня 2011 року та № 2234 від 19 березня 2013 року незаконними та просять суд визнати їх такими та скасувати, зазначаючи, що належним чином посвідчені копії ухвал ними були отримані 26 червня 2015 року.

Представник відповідачів ЛМР та виконкому ЛМР за довіреністю ОСОБА_3 в судовому засіданні заявив та надав суду письмове клопотання про залишення адміністративного позову без розгляду у звязку з пропущенням строку звернення до адміністративного суду. Свою позицію обґрунтував тим, що ухвали ЛМР № 699 від 14 липня 2011 року та № 2234 від 19 березня 2013 року були оприлюднені на Інтернет-сайті ЛМР протягом 20 днів з дня відповідно їх прийняття. Весь час дані рішення ради перебувають у вільному доступі для ознайомлення з їх текстом. Отримання позивачами належним чином посвідчених копій ухвал в порядку звернення громадян не є документами, що підтверджують поважність пропуску шестимісячного строку звернення до адміністративного суду.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні підтвердив, що йому та іншим позивачам стало відомо про те, що земельна ділянка біля їх будинку буде виставлена на аукціон для продажу ще два роки тому під час звернення до ЛМР.

Представник позивачів зазначив, що строк звернення до суду має рахуватися з 26 червня 2015 року, коли позивачам були надані належним чином посвідчені копії оскаржуваних ухвал. У задоволенні клопотання представника відповідачів просив відмовити.

Відповідно до ч.1 ст. 99 КАС України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України або іншими законами. Частиною другою цієї статті визначено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Отже, чинне законодавство, встановленими строками, обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлено досягненням юридичної визначеності у публічно - правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Крім того, практика Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права, також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду за захистом порушених прав (наприклад, справа Стаббіса та інш. проти Великобританії, рішення від 22.10.1996 р., Девеер проти Бельгії, рішення від 27.02.1980 р.).

В судовому засіданні встановлено, що Львівською міською радою було винесено ухвалу № 699 від 14 липня 2011 року, якою включено до переліку земельних ділянок, призначених для продажу, земельну ділянку по вул. Ген. М. Юнаківа, 13, площею 0,1000 га (а.с.14). Ухвалою № 2234 від 19 березня 2013 року затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0870 га за вищевказаною адресою для будівництва чотириповерхового житлового будинку (а.с.15).

Оскаржувані позивачами ухвали були прийняті ЛМР у 2011 та 2013 роках, з часу їх прийняття та оприлюднення минуло більше двох років. Згідно з поясненнями позивача ОСОБА_1, отриманими під час судового розгляду, про факт включення земельної ділянки до переліку таких, що можуть бути виставлені на аукціон з метою продажу, йому було відомо ще два роки тому. До суду він та інші позивачі не зверталися, сподіваючись на врегулювання даного питання між ними та ЛМР в інший спосіб.

Суд вважає, що відсутні докази наявності будь-яких обєктивних чи субєктивних обставин, які б позбавляли позивачів можливості звернутися до суду, у визначені законом строки, з відповідним позовом, якщо позивачі вважали, що діями чи бездіяльністю відповідачів порушуються їх права та законні інтереси. Перешкод у позивачів у ознайомленні з текстами ухвал, що оскаржуються, судом також не встановлено.

Відповідно до ст. 100 КАС України, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 155 КАС України, суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, якщо позовну заяву було подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду і суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позов повинен бути залишений без розгляду у звязку із пропуском строку для звернення із позовом до адміністративного суду.

Керуючись ст. 99, 100, 155, 158-160, 165, 167 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 до Львівської міської ради, виконавчого комітету Львівської міської ради, відділу Держземагенства у м. Львові Львівської області, за участі третьої особи Львівського комунального підприємства «Граніт», про визнання незаконними та скасування рішень, - залишити без розгляду.

Ухвала постановлена в нарадчій кімнаті, в судовому засіданні 28 вересня 2015 року проголошено її вступну та резолютивну частини. Повний текст ухвали буде виготовлений 30 вересня 2015 року.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративному суду через Галицький районний суд м. Львова. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

Суддя Л.Д.Фролова