Справа № 803/3515/15
Суддя: Мачульський Віктор Володимирович
Дата ухвалення: 2015-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2015 року Справа № 803/3515/15

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Мачульського В.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Луцьку адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до керівника ОСОБА_2 обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області ОСОБА_3, начальника ОСОБА_2 обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області ОСОБА_4 про визнання незаконним податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі ФОП ОСОБА_1, позивач) звернулася з позовом до керівника ОСОБА_2 обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області ОСОБА_3, начальника ОСОБА_2 обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області ОСОБА_4 про визнання незаконним податкового повідомлення-рішення від 03 березня 2015 року № НОМЕР_1.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 03 березня 2015 року ОСОБА_2 ОДПІ ГУ ДФС у Волинській області прийняте податкове повідомлення - рішення № НОМЕР_1 яке підписане керівником ОСОБА_2 ОДПІ ГУ ДФС у Волинській області ОСОБА_3 про нарахування платнику податків - ФОП ОСОБА_5 штрафних санкцій передбачених ст.ст. 17, 20 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» та на підставі п. 54.3.3. ст. 54 Податкового кодексу України (далі ПК України) в сумі 15933,00 грн. за порушення ст. 3 , п.п. 1, 2, 12, 13 ст. 6 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

Підставою прийняття оскаржуваного рішення стали результати фактичної перевірки господарської діяльності позивача які викладені в акті перевірки № 03/19/21/НОМЕР_2 від 06 лютого 2015 року.

Відповідно до направлення на проведення фактичної перевірки № 000037 від 03 лютого 2015 року, яке було пред'явлено перед початком проведення перевірки, фактична перевірка здійснювалася на підставі наказу начальника Головного управління ДФС у Волинській області ОСОБА_4 № 138 від 03 лютого 2015 року про її проведення на підставі пп. 80.2.5. ст. 80 Податкового кодексу, за місцем господарської діяльності ФОП ОСОБА_6- вул. Теремнівська, 89-в, с. Липини, Луцького району, магазин «Мінімаркет».

Вважає, що оспорюваний наказ та рішення винесений з порушенням вимог ПК України, оскільки підставою для проведення фактичної перевірки є один з процесуальних документів передбачених ПК України, Закону України «Про міліцію», Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність», КПК України та винесеного (прийнятого) посадовою особою в порядку передбаченому законом. Зокрема, це можуть бути акти перевірки, протоколи огляду, постанови, вироки, постанови, рішення, ухвали судів, подання прокурора, а також повідомлення органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Вищезгаданий наказ не містить посилання на жодний конкретний документ, який зумовлював би необхідність проведення фактичної перевірки та давав би позивачу підстави вважати інформацію що лягла у підґрунтя призначеної перевірки такою, яка отримана у спосіб передбачений законом.

Окремим доказом вище наведених обставин, тобто тих обставин що наказ винесений з порушенням вимог п. 80.2.5. ст. 80 ПК України, є службова записка Начальника відділу контролю за обігом та оподаткуванням підакцизних товарів ОСОБА_7 від 17 лютого 2015 року № 66/03-20-21-09 на ім'я начальника оперативного управління ГУ ДФС у Волинській області ОСОБА_8, з якої вбачається, що фактична перевірка ФОП ОСОБА_5 від 03 лютого 2015 року проводилася не на підставі наказу, а на підставі листа від 02 лютого 2015 року, автором якого є сам ОСОБА_8 З огляду на посаду ОСОБА_8, його дії та рішення врегульовані ст.ст. 350, 351 ПК України та мають бути втілені у процесуальні документи передбачені ПК України, Законом України «Про міліцію», Законом України «Про оперативно-розшукову діяльність», КПК України.

Тобто, такий документ як лист, на підставі якого і проводилася фактична перевірка позивача не передбачений вище зазначеними нормативно-правовими актами а, відповідно, отримана з листа інформація, не може вважатися такою що отримана в установленому законом порядку. Таким чином, наказ винесений без достатніх правових підстав, а отже є не чинним. Просить суд визнати нечинним податкове повідомлення-рішення від 03 березня 2015 року № НОМЕР_1.

Позивач у судове засідання не прибула, у письмовій заяві від 28 вересня 2015 року просила судовий розгляд здійснювати за її відсутності.

Представники відповідачів у судове засідання також не прибули, про те у письмовому клопотанні від 28 вересня 2015 року просили розгляд справи проводити у їх відсутності.

Представник відповідача ОСОБА_2 обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області в надісланих до суду письмових запереченнях, проти позову заперечує, посилаючись на те, що в ході перевірки позивача виявлено що підприємцем здійснюється реалізація товарів, які не обліковані у встановленому порядку, що є порушенням ст. 6 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг». За дане порушення до позивача застосовано штрафну (фінансову) санкцію в сумі 15933,00 грн. Просить суд відмовити позивачу в задоволенні її позовних вимог.

Відповідно до частини 4 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили усі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. Згідно із пунктом 10 частини 1 статті 3 КАС України письмове провадження розгляд і вирішення адміністративної справи в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанцій без виклику осіб, які беруть участь у справі, та проведення судового засідання на основі наявних у суду матеріалів у випадках, встановлених цим Кодексом.

Як передбачено частиною першою статті 41 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Оскільки від осіб, які беруть участь у справі, надійшли клопотання (заяви) про розгляд справи за їх відсутності, суд проводить розгляд справи на основі наявних матеріалів, в порядку письмового провадження.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази в їх сукупності, проаналізувавши матеріали справи, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги є безпідставними та не підлягають до задоволення, з наступних підстав.

Ухвалою суду від 28 вересня 2015 року залучено відповідача у справі - Головне управління ДФС у Волинській області (далі - ГУ ДФС у Волинській області).

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю субєкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на: спори фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень, щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Судом встановлено, що відповідно до наказу в.о. начальника ГУ ДФС у Волинській області № 138 від 03 лютого 2015 року та на підставі направлення на перевірку за № 000037 від 03 лютого 2015 року, проведено фактичну перевірку магазину «Мінімаркет» що розташований за адресою Луцький район, село Липини, вулиця Теремнівська 89-В, де здійснює підприємницьку діяльність позивач, з питань додержання субєктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обовязковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами. Тривалість перевірки 10 днів (діб) з 03 лютого 2015 року по 12 лютого 2015 року. Вищезгаданий наказ та направлення були вручені продавцю магазину «Мінімаркет» 03 лютого 2015 року, що підтверджується розпискою про вручення (а.с.6,8-зворот).

За результатами фактичної перевірки складено акт № 03/19/21/НОМЕР_2 від 06 лютого 2015 року, яким встановлено, що перевірка проведена в присутності продавця ОСОБА_9 в ході якої виявлено ряд порушень, зокрема, контрольно-розрахунковою операцією придбано одну пляшку вина «Merlot Le Molere», ємкістю 1,5л. міцністю 11% об. спирту за роздрібною ціною 100,00 грн. виробництва Італія, та одну пачку сигарок «Marlboro» за ціною 20,45 грн. на загальну суму 120,45 грн., за дану покупку не видано розрахункового документа встановленої форми. З даним актом ознайомлена ОСОБА_9, яка письмово вказала в акті, що зауважень до акта та перевіряючих не має. Один примірник акту нею отриманий.

На підставі акту перевірки ОСОБА_2 ОДПІ ГУ ДФС у Волинській області винесено податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 03 березня 2015 року про застосування відносно позивача штрафних (фінансових) санкцій на суму 15933,00 грн. за порушення передбачених ст. 3 та п.1, 2, 12, 13 ст. 6 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

Відповідальність за порушення вищевказаних вимог законодавства передбачена абзацом 13 частини другої ст. 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» № 481/95-ВР від 19.12.1995, відповідно до якого, у разі оптової або роздрібної торгівлі коньяком, алкогольними напоями, горілкою, лікеро-горілчаними виробами та вином за цінами, нижчими за встановлені мінімальні оптово-відпускні або роздрібні ціни на такі напої, до суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу в розмірі 100 відсотків вартості отриманої партії товару, розрахованої виходячи з мінімальних оптово-відпускних або роздрібних цін, але не менше 10000 гривень. Також відповідно до статті 20 Закону України № 265/95-ВР до суб'єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, застосовується фінансова санкція у розмірі подвійної вартості необлікованих товарів, які не обліковані за місцем реалізації та зберігання, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Обов'язки та компетенція контролюючих органів, повноваження їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства визначені Податковим кодексом України.

В силу приписів пункту 61.1 статті 61 Податкового кодексу України, податковий контроль - це система заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Статтею 191 Податкового кодексу України визначено перелік функцій контролюючих органів, серед яких, зокрема: здійснення ліцензування діяльності суб'єктів господарювання з виробництва спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів, оптової торгівлі спиртом, оптової та роздрібної торгівлі алкогольними напоями і тютюновими виробами; здійснення заходів щодо запобігання та виявлення порушень законодавства у сфері виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів.

З метою проведення податкового контролю за дотриманням суб`єктами господарювання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, проводиться фактична перевірка за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об'єктів права власності такого платника (підпункт 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України).

Порядок проведення фактичних перевірок визначено статтею 80 Податкового кодексу України.

Так, пунктом 80.1 статті 80 Податкового кодексу України передбачено, що фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Відповідно до пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України, фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з обставин, визначених підпунктами 80.2.1 - 80.2.7 цього пункту.

Зокрема, в силу приписів підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України підставою для проведення фактичної перевірки є отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров'я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України визначені Законом України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19.12.1995 № 481/95-ВР.

Позивач у позові посилається на те, що в наказі від 03 лютого 2015 року №138 про проведення перевірки повинно бути зазначено конкретне джерело інформації про порушення вимог чинного законодавства, як того вимагають приписи підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України підставою для проведення фактичної перевірки є отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту.

Але, суд зазначає, що позивач не правильно трактує приписи підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України, оскільки в силу приписів підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України підставою для проведення фактичної перевірки є серед іншого також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Тобто, відповідач при проведенні даної перевірки здійснював функції визначені законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Посилання позивача на те, що перед початком проведення перевірки посадовими особами відповідача не було надано їй копії наказу про проведення перевірки та було позбавлено її права на ознайомлення із направленнями на перевірку є безпідставними та такими, що не відповідають дійсності, з огляду на таке.

Фактична перевірка проводиться двома і більше посадовими особами контролюючого органу у присутності посадових осіб суб'єкта господарювання або його представника та/або особи, що фактично здійснює розрахункові операції.

З матеріалів справи вбачається в направленні на перевірку міститься підпис представника суб'єкта господарювання продавця ОСОБА_9 про ознайомлення з направленням та отриманням копії наказу.

Пред'явлення направлення, наказу та службових посвідчень ОСОБА_9, який займає посаду продавця і є представником, що фактично здійснює розрахункові операції, та проведення за його присутності перевірки, в повному обсязі узгоджується з приписами п.80.7 ст. 80 та ст. 81 Податкового кодексу України, відповідно до яких вказані документи пред'являються платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) та фактична перевірка проводиться у присутності посадових осіб суб'єкта господарювання або його представника та/або особи, що фактично здійснює розрахункові операції.

Відтак, посилання позивача на відсутність її посадових осіб під час проведення перевірки не підтверджено належними та допустимими доказами. Крім того, норми статті 81 Податкового кодексу України в частині присутності платника податків, його уповноваженого представника, особи, що здійснювала розрахункові операції, носить альтернативний характер, та передбачає присутність хоча б однієї із вищезазначених осіб.

За наведених обставин, суд вважає, що посадові особи відповідача діяли на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством України.

Крім того, наказ про проведення фактичної перевірки №138 від 03 лютого 2015 року у встановлений законом спосіб не оскаржений, а тому є чинний.

Під час вирішенні справи суд дійшов висновку, що обставинам, які стали підставою для винесення податкового повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 03 березня 2015 року про застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 15933,00 грн. в акті дана вірна юридична кваліфікація. Формулювання застосування штрафної (фінансової) санкції за порушення Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі громадського харчування та послуг» є правильним і таким, що відповідає чинному законодавству України.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частинами 1, 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України визначено,що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач надав суду належних та допустимих доказів в підтвердження обґрунтованого винесення податкового повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 03 березня 2015 року.

Відповідно до пункту 1, 2, 3 частини третьої статті 2 КАС України, надаючи оцінку діям та рішенням суб'єкта владних повноважень, які є предметом оскарження, суд перевіряє чи прийняті (вчинені) вони на підстави, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Оцінюючи зібрані та перевірені докази в їх сукупності, суд вважає, що оскаржуване позивачем вищевказане податкове повідомлення-рішення про застосування штрафної (фінансової) санкцій прийняте відповідачем на підставі виявлених в ході перевірки порушень та відповідно до вимог Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі громадського харчування та послуг», відповідачем не було порушено права та законні інтереси позивача з ознак, встановлених Кодексом адміністративного судочинства України, а тому позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають.

Керуючись статтями 3, 17, 41, 122, 158, 162, 163, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі статей 3, 6, 20 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі громадського харчування та послуг», суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до керівника ОСОБА_2 обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області ОСОБА_3, начальника ОСОБА_2 обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області ОСОБА_4, Головного управління ДФС у Волинській області про визнання незаконним податкового повідомлення-рішення від 03 березня 2015 року № НОМЕР_1, відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Головуючий

Суддя В.В.Мачульський