Справа № 2а-14549/10/2670
Суддя: Земляна Г.В.
Дата ухвалення: 2011-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
У Х В А Л А

Іменем України

"09" лютого 2011 р. м. Київ

колегія суддів судової палати по адміністративним справам Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Земляної Г.В.

суддів Парінова А.Б., Петрик І.Й..

при секретарі Ломанової Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києва апеляційну скаргу Дочірньої компанії «Укргазвибодування»Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України»в особі філії газопромислового управління «Полтавагазвибодування»на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 листопада 2010 року у справі за позовом Дочірньої компанії «Укргазвибодування»Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України»в особі філії газопромислового управління «Полтавагазвибодування»до Карлівської міжрайонної державної податкової інспекції про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач ОСОБА_2 компанія «Укргазвибодування»Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України»в особі філії газопромислового управління «Полтавагазвибодування» (далі Позивач) звернулася до суду з позовом про скасування податкових повідомлень рішень Карлівської міжрайонної державної податкової інспекції (далі Карлівська МДПІ, Відповідач) №/0 від 13.04.20010р., №/1 від 25.06.2010р., та №000091500/2 від 22.07.2010р.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 листопада 2010 року у задоволені позову Дочірньої компанії «Укргазвибодування»Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України»в особі філії газопромислового управління «Полтавагазвибодування»відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятою постановою представник Дочірньої компанії «Укргазвибодування»Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України»в особі філії газопромислового управління «Полтавагазвибодування»подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове рішення, про задоволення позовних вимог. В своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на незаконність, необґрунтованість та необєктивність рішення суду, неповне зясування всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, порушення судом норм процесуального права, що є підставою для скасування судового рішення

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а постанова суду залишенню без змін, з наступних підстав.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 1, 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1 статі 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд першої інстанції всебічно, повно та обєктивно розглянув справу, правильно встановив обставини справи, наданим доказам дав правильну правову оцінку і прийшов до обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, Уповноваженими особами Машівського відділення Карлівської міжрайонної державної податкової інспекції проведено невиїзну документальну перевірку філії Дочірньої компанії «Укргазвидобування»ГПУ «Полтавагазвидобування», з питання своєчасної сплати узгодженої суми податкового зобов'язання по платі за користування надрами по природному газу і газовому конденсату за 3 квартал 2008р.

За наслідками даної перевірки складено акт від 39.03.2010р. №18/15-00153100, в якому встановлено порушення пп. 5.3.1 п. 5.3 ст. 5 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" ( далі Закону № 2181)

Враховуючи вищезазначені порушення, що виявлені при перевірці та на підставі пп. 17.1.7п. 17.1 ст. 17 Закону № 2181 відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення №/0 від 13.04.2010р. на суму штрафу у розмірі 88297 грн. 43 коп. (20% від граничної суми рентної плати за користування надрами)

З вищезазначеним податковим повідомленням-рішенням позивач не погодився і оскаржив його в адміністративному порядку відповідно до п. 5.2 ст. 5 № 2181.

За результатами адміністративного оскарження, скарги позивача залишені без задоволення, а податкове-повідомлення рішення без змін.

Враховуючи адміністративне оскарження позивачем даного податкового повідомлення-рішення дробом 0, відповідачем винесені податкові повідомлення з дробом 1, 2, а саме: №/1 гід 25.0б.2010р., №000091500/2 від 22.07.2010р.

Суд першої інстанції відмовляючи в задоволені позовних вимог прийшов до висновку, що застосовуючи до позивача штрафні санкції на підставі пп. 17.1.7 п. 17.1 ст. 17 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" за порушення граничних термінів сплати узгоджених сум податкових зобов'язань з рентної плати відповідач діяв у межах наданих йому повноважень та у спосіб, визначений спеціальним законом з питань оподаткування. законодавству.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки вони знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи виходячи з наступного.

Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, колегія суддів зважає на наступне.

Причиною виникнення спору зі справи стало питання стосовно юридичної природи рентної плати за нафту і природний газ, що видобуваються в Україні, та порядку сплати цього платежу.

У преамбулі Закону зазначено, що цей Закон є спеціальним законом з питань оподаткування, який установлює порядок погашення зобов'язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов'язкових платежів), включаючи збір на обов'язкове державне пенсійне страхування та внески на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, нарахування і сплати пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків контролюючими органами, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, та визначає процедуру оскарження дій органів стягнення.

Статтею 1 Закону України «Про рентні платежі за нафту, природний газ і газовий конденсат»(у редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) рентні платежі за нафту, природний газ і газовий конденсат визначено як загальнодержавні обов'язкові платежі, які сплачуються з вартості обсягів нафти, природного газу і газового конденсату, видобутих у межах території України.

Відповідно до пункту 1.2 статті 1 Закону податкове зобов'язання це зобов'язання платника податків сплатити до бюджетів або державних цільових фондів відповідну суму коштів у порядку та у строки, визначені цим Законом або іншими законами України.

Згідно зі статтею 2 Закону України «Про систему оподаткування»під податком і збором (обовязковим платежем) слід розуміти обовязковий внесок до бюджету або державного цільового фонду в порядку і на умовах, що визначаються законами України про оподаткування.

Пунктом 9 статті 14 Закону України «Про систему оподаткування»рентні платежі віднесено до загальнодержавних податків і зборів (обов'язкових платежів).

Системний аналіз наведених законодавчих норм дає підстави для висновку про те, що рентна плата за нафту і природний газ належить до загальнодержавних податків і зборів та сплачується у порядку, встановленому Законом.

Згідно з частиною 6 статті 14 Закону України «Про систему оподаткування», порядок зарахування загальнодержавних податків і зборів (обовязкових платежів) до Державного бюджету України, бюджету Автономної Республіки Крим, місцевих бюджетів і державних цільових фондів визначається згідно з законами України.

Частиною 3 розділу ІІ «Прикінцеві положення»Закону України від 30.11.2006 року № 398-У «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України з питань оподаткування»встановлено, що у 2007 році субєкти господарювання, які здійснюють видобуток вуглеводневої сировини, а саме природного газу (у тому числі нафтового (попутного) газу) та газового конденсату і нафти на підставі спеціальних дозволів на право користування надрами, вносять у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, до Державного бюджету України, рентну плату за видобуті нафту, природний газ і газовий конденсат.

Згідно пунктів 6 і 7 Порядку обчислення та внесення до Державного бюджету України рентної плати за нафту, природний газ і газовий конденсат, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 березня 2001 року № 256 (далі Порядок № 256), у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 19 січня 2005 року № 59, із змінами та доповненнями, податкові розрахунки рентної плати складаються платниками за звітний (податковий) період і подаються органам державної податкової служби за місцезнаходженням родовища корисних копалин протягом 20 календарних днів місяця, що настає за звітним (податковим) періодом. Податковий розрахунок рентної плати подається за формою, що затверджується Державною податковою адміністрацією.

Платники податків вносять до Державного бюджету України рентну плату авансовими внесками у розмірі однієї третини суми платежу, визначеної у податковому розрахунку, який подано у минулому звітному (податковому) періоді, до 10, 20 і 30 числа поточного календарного місяця відповідно за першу, другу та третю декаду. Сума рентної плати за звітний (податковий) період, обчислена відповідно до пункту 4 цього Порядку, вноситься платниками податків до Державного бюджету України 30 календарних днів місяця, що настає за останнім календарним днем звітного (податкового) періоду.

Як зазначено в пункті 8 Порядку № 265 відповідальність за правильність обчислення, повноту і своєчасність внесення до Державного бюджету України рентної плати та своєчасність подання її податкового розрахунку органам державної податкової служби несуть платники податків відповідно до законодавства.

Преамбулою Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»визначено, що цей Закон є спеціальним законом з питань оподаткування, який установлює порядок погашення зобов'язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов'язкових платежів), включаючи збір на обов'язкове державне пенсійне страхування та внески на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, нарахування і сплати пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків контролюючими органами, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, та визначає процедуру оскарження дій органів стягнення.

Відповідно до пункту 1.2 статті 1 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»податкове зобов'язання - це зобов'язання платника податків сплатити до бюджетів або державних цільових фондів відповідну суму коштів у порядку та у строки, визначені цим Законом або іншими законами України.

Пунктом 5.1 статті 5 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»визначено, що податкове зобов'язання, самостійно визначене платником податків у податковій декларації, вважається узгодженим з дня подання такої податкової декларації. Зазначене податкове зобов'язання не може бути оскаржене платником податків в адміністративному або судовому порядку.

Позивачем було несвоєчасно сплачено узгоджене податкове зобовязання по рентній платі за нафту, природний газ і газовий конденсат, яке визначено ним у поданих до МДПІ та відділень МДПІ розрахунках.

Відповідно до підпункту 17.1.7 п. 17.1 ст. 17 названого Закону передбачено, що у разі, коли платник податків не сплачує узгоджену суму податкового зобов'язання протягом граничних строків, визначених цим Законом, такий платник податку зобов'язаний сплатити штраф у таких розмірах, зокрема, при затримці до 30 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати узгодженої суми податкових зобов'язань, - у розмірі десяти відсотків погашеної суми податкового боргу. питань оподаткування.

Виходячи з наведеного, судова колегія вважає позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Суд апеляційної інстанції не може прийняти доводи позивача в апеляційній скарзі на те, що рентний платіж, передбачений в п. 9 ст. 14 Закону України «Про систему оподаткування», як обовязковий платіж та термін «рентна плата», застосований в Законі України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України з питань оподаткування»різні поняття, а тому рентна плата не є обовязковим платежем в розумінні п. 9 ст. 14 Закону України «Про систему оподаткування», як такі, що не відповідають вимогам закону.

Оскільки доводи апеляційної скарги позивача не ґрунтуються на вимогах законодавства та спростовуються наявними матеріалами справи, тому слід визнати, що місцевий окружний суд правильно встановив обставини справи та ухвалив постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, а підстави для його скасування чи зміни відсутні.

При цьому апеляційна скарга не містить посилання на обставини, передбачені статтями 202 204 Кодексу адміністративного судочинства України, за яких рішення суду підлягає скасуванню.

Доводи, викладені заявником в апеляційній скарзі були предметом дослідження суду першої інстанції і не знайшли свого належного підтвердження.

Вказані в апеляційній скарзі процесуальні порушення не призвели до неправильного вирішення справи і не є підставою для скасування судового рішення.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, в звязку з чим апеляційна скарга залишається без задоволення, а постанова суду першої інстанції без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.4, 8-11, 160, 196, 198, 200, 205, 207, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Дочірньої компанії «Укргазвибодування»Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України»в особі філії газопромислового управління «Полтавагазвибодування» залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 листопада 2010 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів із дня складання у повному обсязі, тобто з 14 лютого 2011 року шляхом подачі касаційної скарги до Вищого адміністративного суду України у порядку ст.212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: Г.В.Земляна

Судді: А.Б.Парінов

ОСОБА_3

Повний текст ухвали виготовлений 14 лютого 2011 року.