Справа № 805/1886/15-а
Суддя: Ляшенко Дмитро Володимирович
Дата ухвалення: 2015-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Зінченко О.В.
Суддя-доповідач - Ляшенко Д.В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2015 року справа №805/1886/15-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Ляшенка Д.В., суддів Ястребової Л.В., Компанієць І.Д.,

за участі секретаря судового засідання : Копица С.В.

Представник позивача: ОСОБА_2

Представника відповідача: Уханов М.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 30 липня 2015 року у справі № 805/1886/15-а (головуючий І інстанції Зінченко О.В.) за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 до Добропільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Донецькій області, про скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

20 травня 2015 року фізична особа-підприємець ОСОБА_4 (далі - ФОП ОСОБА_4.) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Добропільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Донецькій області (далі - відповідач, Добропільська ОДПІ ГУ Міндоходів у Донецькій області) про скасування податкового повідомлення-рішення від 22 квітня 2015 року № про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 679 541,28 грн., з яких: за основним платежем у розмірі 543 633,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями у розмірі 135 908,28 грн.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилався на те, що 05 травня 2015 року ним отримане податкове-повідомлення рішення від 22 квітня 2015 року № на суму 679 541,28 грн., яке прийнято відповідачем на підставі акту перевірки №133/17-2/НОМЕР_2 від 01 квітня 2015 року про результати проведення документальної позапланової невиїзної перевірки Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 (податковий номер НОМЕР_2) з питання повноти нарахування та своєчасності сплати до бюджету податку на додану вартість при здійсненні господарських операцій з ТОВ "Г.Н.Т. Нова Група" (податковий номер 32424590), ПП "Хімінвест" (податковий номер 32424590) за липень 2014 року, ПП "НП Хіміч" (податковий номер 38075025) за серпень-вересень 2014 року, ТОВ "Успіх ЮА" (податковий номер 38689971) за вересень-листопад 2014 року.

З висновків наведеного акту перевірки встановлено порушення позивачем пунктів 198.1, 198.3 статті 198 Податкового кодексу України, у зв'язку з чим збільшено суму грошового зобов'язання ФОП ОСОБА_4 з податку на додану вартість на наведену вище суму.

Зокрема, в акті №133/17-2/НОМЕР_2 від 01 квітня 2015 року вказано, як підставу прийняття оскаржуваного податкового повідомлення рішення, що перевіркою не встановлено факту реального здійснення господарських операцій ОСОБА_4 з придбання продукції у липні-листопаді 2014 року у ТОВ "Г.Н.Т. Нова Група" (податковий номер 32424590), ПП "Хімінвест" (податковий номер 32424590) за липень 2014 року, ПП "НП Хіміч" за серпень-вересень 2014 року, ТОВ "Успіх ЮА" за вересень-листопад 2014 року, та подальшого використання у господарській діяльності такої продукції.

При цьому, як зазначив позивач, відповідач у висновках акту перевірки посилається на те, що ним не надано до перевірки товарно-транспортні накладні на постачання продукції, отже, не має можливості дослідити час прибуття вантажу, час вибуття вантажу, можливого простою та ставлять під сумнів факт перевезення товару. Фактично ОСОБА_4 здійснено безпідставне оформлення нереальних (безтоварних) господарських операцій з одержання (придбання) продукції.

Позивач не погоджується з наведеними вище висновками з огляду на наступне.

Правила перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджені Наказом Міністерством транспорту України від 14 жовтня 1997 року № 363 визначають права, обов'язки і відповідальність власників автомобільного транспорту - перевізників та вантажовідправників і вантажоодержувачів - замовників. Ці Правила перевезення вантажів автомобільним транспортом стосуються взаємовідносин між перевізниками та вантажовідправниками і вантажоодержувачами.

Ані позивач, ані його контрагенти не є перевізниками та не передавали вантаж для перевезення перевізнику.

Згідно умов договорів, укладених ФОП ОСОБА_4 з контрагентами, останні передбачають умову - доставка товару продавцем, а як наслідок товарно-транспортних накладних на постачання продукції у позивача не повинно бути.

Тобто наведені Правила перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні не регулюють взаємовідносини між ФОП ОСОБА_4 та його контрагентами.

Крім цього, позивач зазначив, що посилання відповідача, як на законодавче обґрунтування своїх висновків про безтоварність господарських операцій, на постанову Кабінету Міністрів України від 5 січня 1995 р. N 7 "Про Програму заходів щодо забезпечення збереження вантажів, захисту їх від розкрадань і безпеки пасажирів на транспорті" є безпідставним і йому не зрозуміло, що він та його контрагенти повинні виконувати відповідно до цієї постанови.

Первинні документи, які фіксують господарські відносин між позивачем та його контрагентами складені відповідно до частини 2 статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік і фінансової звітності в Україні".

Також є безпідставним висновок відповідача про те, що відсутність сертифікатів відповідності підтверджує нікчемність угоди , оскільки такий висновок носить характер припущень і зазначені сертифікати не є первинними документами.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 30 липня 2015 року у позовних вимогах відмовлено у повному обсязі.

Відмовляючи у задоволенні вимог суд першої інстанції зазначив, що відповідачем зроблені обґрунтовані висновки стосовно безтоварності господарських операцій з придбання позивачем продукції у його контрагентів, а саме: запасних частин, дизельного палива та мастил, отриманих від ТОВ "Г.Н.Т. Нова Груп"", ПП "Хімінвест" у липні 2014 року, ПП "НП Хіміч" у серпні-вересні 2014 року, ТОВ "УспіхЮА" у вересні-листопаді 2014 року, оскільки до перевірки не надані товарно-транспортні накладні та сертифакати відповідності.

Не погодившись з рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилається на неповне з'ясування обставин справи при прийнятті рішення.

Просить скасувати постанову Донецького окружного адміністративного суду від 30 липня 2015 року та прийняти нове рішення яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 підтримала доводи апеляційної скарги, просила прийняти нове рішення яким задовольнити позовні вимоги ФОП ОСОБА_4 в повному обсязі. Предстаник податкового органу проти доводів апеляційної скарги заперечував та просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Позивач - фізична особа-підприємець ОСОБА_4 (ідентифікаційний код НОМЕР_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, адреса: АДРЕСА_1), що підтверджується паспортом громадянина України, копія якого наявна в матеріалах адміністративної справи (том 1 арк. справи 14-16). Позивач зареєстрований в якості фізичної особи-підприємця 29 серпня 2006 року за № 2 000281, що підтверджується Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (том 1 арк. справи 17-18) та перебуває на обліку у Добропільській ОДПІ ГУ Міндходів у Донецькій області з 29 серпня 2006 року, а також є платником податку на додану вартість з 01 лютого 2014 року, що підтверджується витягом з реєстру платників податку на додану вартість (том 1 арк. справи 19).

Судом встановлено, що у період з 19 березня 2015 року по 25 березня 2015 року фахівцями Добропільської ОДПІ ГУ Міндоходів у Донецькій області на підставі наказу від 18 березня 2015 року № 87 проведена документальна позапланова невиїзна перевірка самозайнятої особи - ОСОБА_4 (податковий номер: НОМЕР_2) за період з 01 липня 2014 року по 30 листопада 2014 року з питання повноти нарахування та своєчасності сплати до бюджету податку на додану вартість при здійсненні господарських операцій з ТОВ "Г.Н.Т. Нова Груп", (податковий номер 38703613), ПП "Хімінвест" (податковий номер 32424590) за липень 2014 року, ПП "НП Хіміч" (податковий номер 38075025) за серпень-вересень 2014 року, ТОВ "УспіхЮА" (податковий номер 38689971) за вересень-листопад 2014 року.

За наслідками наведеної вище документальної позапланової невиїзної перевірки відповідачем складено акт перевірки від 01 квітня 2015 року № 133/17-2/НОМЕР_2 (том 1 арк. справи 25-42), з висновками про порушення позивачем пунктів 198.1, 198.3 статті 198 Податкового кодексу України, в результаті безпідставно завищено суму податкового кредиту з податку на додану вартість за липень-листопад 2014 року у сумі 543 633 грн.

На підставі вказаного акту перевірки, 22 квітня 2015 року контролюючим органом прийнято податкове повідомлення-рішення № , яким за порушення пунктів 198.1, 198.3 статті 198 Податкового кодексу України позивачеві збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на 679 541,28 грн., у тому числі за основним платежем - 543 633,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 135 908,28 грн. (том 1 арк. справи 12).

В акті перевірки, на підставі якого прийняте оскаржуване податкове повідомлення-рішення, зазначено про порушення позивачем пунктів 198.1, 198.3 статті 198 Податкового кодексу України, що призвело до заниження позивачем за період з 01 липня 2014 року по 30 листопада 2014 року суми податку на додану вартість, яка підлягає нарахуванню та сплаті до бюджету на 543 633,00 грн., внаслідок включення до податкового кредиту звітного періоду податку за наслідком відображення вчинення господарських операцій з придбання запасних частин та паливно-мастильних матеріалів від його контрагентів, а саме: з ТОВ "Г.Н.Т. Нова Груп", (податковий номер 38703613), ПП "Хімінвест" (податковий номер 32424590), ПП "НП Хіміч" (податковий номер 38075025), ТОВ "Успіх ЮА" (податковий номер 38689971), факт здійснення яких не був підтверджений в ході перевірки.

Зокрема, в акті перевірки вказано, що перевіркою не встановлено факту реального здійснення господарських операцій самозайнятою особою ОСОБА_4 з придбання продукції в липні-листопаді 2014 року у ТОВ "Г.Н.Т. Нова Груп", ПП "Хімінвест" за липень 2014 року, ПП "НП Хіміч" за серпень-вересень 2014 року, ТОВ "Успіх ЮА" за вересень-листопад 2014 року та подальшого її використання у господарській діяльності, в результаті чого безпідставно завищено суму податкового кредиту з податку на додану вартість за липень-листопад 2014 року на 543 633 грн., що призвело до заниження суми податку на додану вартість за липень-листопад 2014 року у сумі 543 633 грн.

Наведені вище висновки відповідача ґрунтуються на тому, що ФОП ОСОБА_4 для перевірки не надано товарно-транспортних накладних, які підтверджують постачання наведеними вище контрагентами продукції, з урахуванням чого не можливо дослідити час прибуття вантажу, час вибуття вантажу, можливого простою та на думку відповідача ставлять під сумнів факт перевезення товару, з урахуванням чого фактично ФОП ОСОБА_4 здійснено безпідставне документальне оформлення нереальних (безтоварних) господарських операцій з одержання (придбання) продукції у згаданих контрагентів.

Окрім викладеного, сертифікатів відповідності та технічних паспортів, які б підтверджували постачання продукції ланцюгом постачання контрагентів-постачальників до перевірки також не надано.

Отже, на думку відповідача аналіз вищенаведеного свідчить про те, що будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичне здійснення господарської операції відсутнє, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені законодавством.

Таким чином, відповідачем зроблено висновок, що ФОП ОСОБА_4 у липні-листопаді 2014 року не отримував визначену в видаткових накладних продукцію від підприємств - контрагенів, а саме у ТОВ "Г.Н.Т. Нова Груп"", ПП "Хімінвест" у липні 2014 року, ПП "НП Хіміч" у серпні-вересні 2014 року, ТОВ "УспіхЮА" у вересні-листопаді 2014 року, оскільки рух зазначених господарських операцій не підтверджений позивачем наведеними вище документами, тому сума ПДВ у розмірі 543 633,00 грн. не повинна бути віднесена до складу податкового кредиту відповідного податкового періоду.

Стосовно викладеного колегія суддів зазначає, що платники податку на додану вартість, об'єкти, база та ставки оподаткування, перелік неоподатковуваних та звільнених від оподаткування операцій, особливості оподаткування експортних та імпортних операцій, поняття податкової накладної, порядок обліку, звітування та внесення податку до бюджету з 01 січня 2011 року визначені розділом V Податкового кодексу України.

Так, згідно пункту 185.1 статті 185 Податкового кодексу України, об'єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю.

Відповідно до положень підпункту "а" пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Пунктом 198.2 статті 198 Податкового кодексу України визначено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно з пунктом 198.3 статті 198 Податкового кодексу України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

За приписами пунктів 200.1, 200.2 статті 200 Податкового кодексу України, сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду. При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

Відповідно до положень пункту 200.3 статті 200 Податкового кодексу України, при від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Отже, законодавством визначено дві підстави для виникнення права на податковий кредит, а саме: фактична сплата коштів постачальнику в оплату придбаних товарів, в тому числі і податку на додану вартість та факт отримання податкової накладної, що засвідчує придбання платником податку товарів, в якій зазначено суми податку на додану вартість.

При вирішенні питання про правомірність відображення позивачем в податковому обліку наслідків здійснення певних господарських операцій суд виходить з наступного.

Пунктом 2 статті 3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" передбачено, що податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Згідно статті 9 цього ж Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов'язаних рахунках бухгалтерського обліку. Згідно частини 5 пункту 9 цього Закону господарські операції повинні бути відображені в облікових регістрах у тому звітному періоді, в якому вони були здійснені.

За приписами пункту 2.1 Положення "Про затвердження Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року № 88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05 червня 1995 року за №168/704, первинні документи - це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів. Первинні документи (на паперових і машинозчитуваних носіях інформації) для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обов'язкові реквізити: назва підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), код форми, дата і місце складання, зміст господарської операції та її вимірники (у натуральному і вартісному виразі), посади, прізвища і підписи осіб, відповідальних за дозвіл та здійснення господарської операції і складання первинного документа. Залежно від характеру операції та технології обробки даних до первинних документів можуть бути включені додаткові реквізити: ідентифікаційний код підприємства, установи з Державного реєстру, номер документа, підстава для здійснення операцій, дані про документ, що засвідчує особу-одержувача тощо.

З огляду на викладене аналіз господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту.

Згідно з пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до пункту 6 розділу III Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 23 вересня 2014 року № 966, з урахуванням змін та доповнень, платник податку самостійно обчислює суму податкового зобов'язання, яку зазначає в податковій звітності. Дані, наведені в податковій звітності, мають відповідати даним бухгалтерського та податкового обліку платника. Аналогічні вимоги передбачались пунктом 8 розділу ІІІ Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України № 41 від 25 січня 2011 року.

Як вже зазначалося раніше, правила формування податкового кредиту з податку на додану вартість передбачають виконання певних вимог. Необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності. Податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість має бути фактично здійснений і підтверджений належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, які є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи, позивачем на підтвердження реальності здійснення господарських операцій з приводу придбання продукції (запасних частин, дизельного палива та мастильних матеріалів) у його контрагентів за період з липня по листопад 2014 року надано суду копії наступних документів, а саме:

1. По взаємовідносинам з Товариством з обмеженою відповідальністю "Г.Н.Т. Нова Груп" (податковий номер 38703613):

- договору купівлі-продажу від 06 травня 2014 року № 69/14, укладеного між ТОВ "Г.Н.Т. Нова Груп" в особі директора Курьято А.В. (далі - продавець), та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 (далі - покупець), згідно з яким продавець зобов'язується передати у власність покупцеві запасні частини, згідно заявки покупця, при цьому пунктом 1.2 наведеного договору встановлено, що доставка наведеної продукції покладена на продавця ;

- видаткової накладної від 30 липня 2014 року № PH-151;

- податкової накладної від 30 липня 2014 року № 15;

- платіжного доручення від 26 серпня 2014 року № 110;

Позивачем суми податку на додану вартість за зазначеними податковими накладними включені до складу податкового кредиту відповідного періоду та відображені у реєстрі отриманих податкових накладних за липень 2014 року за порядковими номерами - 12, які відповідають даним додатку 5 до податкової декларації з ПДВ від 12 серпня 2014 року за реєстраційним № за липень 2014 року (порядковий номер 7).

Розрахунки між суб'єктами господарювання здійснювались шляхом перерахування ФОП ОСОБА_4 на розрахунковий рахунок ТОВ "Г.Н.Т. Нова Груп" грошових коштів на загальну суму 78 498,00 грн. згідно з наведеним вище платіжним дорученням від 26 серпня 2014 року № 110 на загальну суму 78 498,00 грн., у т.ч. ПДВ - 13 083,00 грн.

Як відображено відповідачем в акті перевірки, станом на дату складання акту кредиторська заборгованість становить по вищезазначеній поставці становить - 0 грн., отже розрахунки між контрагентами проведено в повному обсязі, заборгованості не має.

2. По взаємовідносинам з Приватним підприємством "Хімінвест" (податковий номер 32424590):

- договору поставки від 01 квітня 2014 року № 50/04-14, укладеного між ПП "Хімінвест" (далі - продавець) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 (далі - покупець), згідно з яким продавець зобов'язується передати у власність покупцеві дизельне паливо та мастильні матеріали, згідно заявки покупця, при цьому пунктом 1.2 наведеного договору встановлено, що доставка наведеної продукції покладена на продавця (том 1 арк. справи 65-66);

- додаткової угоди до вказаного вище договору № 1 від 01 червня 2014 року;

- видаткових накладних: від 30 липня 2014 року № PH-172 (т. 1 а.с. 63), від 25 липня 2014 року № PH-171 (т. 1 а.с. 64);

- податкових накладних: від 30 липня 2014 року № 172 (т. 1 а.с. 61), від 25 липня 2014 року № 171 (т. 1 а.с. 62).

Позвачем суми податку на додану вартість за зазначеними вище податковими накладними включені до складу податкового кредиту відповідного періоду та відображені у реєстрі отриманих податкових накладних за липень 2014 року за порядковими номерами - 7, які відповідають даним додатку 5 до податкової декларації з ПДВ від 12 серпня 2014 року за реєстраційним № за липень 2014 року (порядковий номер 5).

З матеріалів адміністративної справи вбачається, що розрахунки між суб'єктами господарювання здійснювались шляхом перерахування ОСОБА_4 на розрахунковий рахунок ПП "Хімінвест" грошових коштів на загальну суму 402 636,00 грн. згідно з платіжними дорученнями: від 11 червня 2014року № 52 на загальну суму 396 261,20 грн. (том 1 арк. справи 131), від 09 липня 2014 року №71 на загальну суму 26 154,00 грн. та № 72 на загальну суму 300 000,00 грн., у т.ч. ПДВ - 50 000,00 грн., від 28 липня 2014 року № 83 на загальну суму 308,40 грн. (т. 1 а.с. 127), від 26 серпня 2014 року № 111 на загальну суму 55 310,40 грн. (т. 1 а.с. 132), та від 05 серпня 2014 року № 93 на загальну суму 347 325,80 грн., у т.ч. ПДВ - 57 887,60 грн. (т. 1 а.с. 126, 128, 130).

2. По взаємовідносинам з Приватним підприємством "НП Хіміч" (податковий номер 38075025):

- договору поставки від 01 серпня 2014 року № 96, укладеного між ПП "НП Хіміч" (далі - продавець), та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 (далі - покупець), згідно з яким продавець зобов'язується передати у власність покупцеві дизельне паливо, згідно заявки покупця, при цьому пунктом 1.2 наведеного договору встановлено, що доставка наведеної продукції покладена на продавця (том 1 арк. справи 20-21);

- видаткових накладних, від: 28 серпня 2014 року № PH-171 (т. 1 а.с. 58); 29 серпня 2014 року № PH-172 (т. 1 а.с. 57), 31 серпня 2014 року № PH-175 (т. 1 а.с. 56); 27 серпня 2014 року № PH-173 (т. 1 а.с. 55), 30 серпня 2014 року № PH-174 (т. 1 а.с. 59); 28 вересня 2014 року № PH-207 (т. 1 а.с. 51), 29 вересня 2014 року № PH-208 (т. 1 а.с. 52), 30 вересня 2014 року № PH-209 (т. 1 а.с. 53), 27 вересня 2014 року № PH-206 (т. 1 а.с. 54);

- податкових накладних, від: 31 серпня 2014 року № 175 на суму 77 126,40 (т. 1 а.с. 50), 28 серпня 2014 року № 171 на суму 141 414,00 грн. (т. 1 а.с. 49); 29 серпня 2014 року № 172 на суму 141 414,00 грн. (т. 1 а.с. 48); 30 серпня 2014 року № 174 на суму 77 126,40 грн. (т. 1 а.с. 47); 27 серпня 2014 року № 173 (т. 1 а.с. 60); 28 вересня 2014 року № 207 на суму 171 639,00 грн. (т. 1 а.с. 44); 29 вересня 2014 року № 208 на суму 146 853,00 грн. (т. 1 а.с. 43); 30 вересня 2014 року № 209 на суму 80 092,80 грн. (т.1 а.с. 45); 27 вересня 2014 року № 206 на суму 146 853,00 грн. (т. 1 а.с. 46).

Суми податку на додану вартість включені позивачем до складу податкового кредиту відповідного періоду та відображені у реєстрі отриманих податкових накладних за серпень 2014 року за порядковими номерами - 11, 12, 13, 14 та 15, які відповідають даним додатку 5 до податкової декларації з ПДВ від 09 вересня 2014 року за реєстраційним № за серпень 2014 року (порядковий номер 7); за вересень 2014 року за порядковими номерами - 10, 11, 12 та 17, які відповідають даним додатку 5 до податкової декларації з ПДВ від 16 жовтня 2014 року за реєстраційним № за вересень 2014 року (порядковий номер 6).

З матеріалів адміністративної справи вбачається, що розрахунки між суб'єктами господарювання здійснювались шляхом перерахування ФОП ОСОБА_4 на розрахунковий рахунок ПП "НП Хіміч" грошових коштів на загальну суму 1 147 801,00 грн. згідно з наступними платіжними дорученнями, від: 09 вересня 2014 року № 126 на загальну суму 200 000,00 грн., у т.ч. ПДВ - 33 333,33 грн.; 25 вересня 2014 року № 138 на загальну суму 200 000,00 грн., у т.ч. ПДВ - 33 333,33 грн.; 12 вересня 2014 року № 128 на загальну суму 26 154,00 грн., у т.ч. ПДВ - 4 359,00 грн.; 23 вересня 2014 року № 132 на загальну суму 120 000,00 грн., у т.ч. ПДВ - 2 000,00 грн.; 29 вересня 2014 року № 139 на загальну суму 9 253,00 грн., у т.ч. ПДВ - 1 542,17 грн.; 02 жовтня 2014 року № 142 на загальну суму 77 666,67 грн., у т.ч. ПДВ - 12 944,45 грн.; 08 жовтня 2014 року № 148 на загальну суму 100 000,00 грн., у т.ч. ПДВ - 16 666,67 грн.; 08 жовтня 2014 року № 149 на загальну суму 200 000,00 грн., у т.ч. ПДВ - 33 333,33 грн.; 15 жовтня 2014 року № на загальну суму 35 861,00 грн., у т.ч. ПДВ - 5 979,87 грн.; 03 грудня 2014 року № 183 на загальну суму 178 865,93 грн., у т.ч. ПДВ - 29 810,99 грн.; 03 грудня 2014 року № 183 на загальну суму 178 865,93 грн., у т.ч. ПДВ - 29 810,99 грн. (т. 1 а.с. 133-142, 187-189).

4. По взаємовідносинам з Товариством з обмеженою відповідальністю "Успіх ЮА" (податковий номер 38689971):

- договору поставки від 11 вересня 2014 року № 63, укладеного між ПП "НП Хіміч" (далі - продавець), та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 (далі - покупець), згідно з яким продавець зобов'язується передати у власність покупцеві запасні частини, згідно заявки покупця, при цьому пунктом 1.2 наведеного договору встановлено, що доставка наведеної продукції покладена на продавця (т. 1 а.с. 22-23);

- видаткових накладних, від: 18 вересня 2014 року № PH-366 (т. 1 а.с. 92); 09 вересня 2014 року № PH-364 (т. 1 а.с. 90); 22 вересня 2014 року № PH-368 (т. 1 а.с. 89); 30 вересня 2014 року № PH-370 (т. 1 а.с. 94); 10 вересня 2014 року № PH-365 (т. 1 а.с. 93); 11 вересня 2014 року № РН-359 (т. 1 а.с. 91); 29 вересня 2014 року № РН-369 (т. 1 а.с. 87); 19 вересня 2014 року № PH-367(т. 1 а.с. 88); 31 жовтня 2014 року № PH-513 (т. 1 а.с. 84); 31 жовтня 2014 року № PH-511 (т. 1 а.с. 83); 31 жовтня 2014 року № PH512 (т. 1 а.с. 82); 31 жовтня 2014 року № PH-515 (т. 1 а.с. 81); 31 жовтня 2014 року № PH-514 (т. 1 а.с. 80); 31 жовтня 2014 року № PH-510 (т. 1 а.с. 86); 31 жовтня 2014 року № PH-509 (т. 1 а.с. 85); 30 листопада 2014 року № PH-636 (т. 1 а.с. 113);

- податкових накладних, від: 22 вересня 2014 року № 368 на суму 39192,00 грн. (т. 1 а.с. 79), 19 вересня 2014 року № 367 на суму 31 920,00 грн. (т. 1 а.с. 78); 18 вересня 2014 року № 366 на суму 31 920,00 грн. (т. 1 а.с. 77); 30 вересня 2014 року № 370 на суму 79 992,00 грн. (т. 1 а.с. 76); 29 вересня 2014 року № 369 на суму 69 960,00 грн. (т. 1 а.с. 75); 11 вересня 2014 року № 359 на суму 24 000,00 грн. (т. 1 а.с. 74); 10 вересня 2014 року № 365 на суму 30 000,00 грн. (т. 1 а.с. 73); 31 жовтня 2014 року №№ 509-515 на загальну суму 823 020,00 грн. (т. 1 а.с. 67-72); 30 жовтня 2014 року № 636 на суму 438 000,00 грн. (т. 1 а.с. 110);

- платіжних доручень, від: 10 грудня 2014 року № 193; 24 грудня 2014 року № 206 (т. 1 а.с. 111-112).

Суми податку на додану вартість за зазначеними податковими накладними включені позивачем до складу податкового кредиту відповідного періоду та відображені ним у реєстрі отриманих податкових накладних за наступні періоди: за вересень 2014 року за порядковими номерами - 1, 2, 3, 4, 5, 6, 8, 13 та 18, які відповідають даним додатку 5 до податкової декларації з ПДВ від 16 жовтня 2014 року за реєстраційним № (порядковий номер 7); за жовтень 2014 року за порядковими номерами - 10, 11, 12, 13, 14, 15 та 16, які відповідають даним додатку 5 до податкової декларації з ПДВ від 17 листопада 2014 року за реєстраційним № (порядковий № 8); за листопад 2014 року за порядковими номерами - 10, які відповідають даним додатку 5 до податкової декларації з ПДВ від 11 грудня 2014 року за реєстраційним № .

З матеріалів адміністративної справи вбачається, що розрахунки між суб'єктами господарювання здійснювались шляхом перерахування ФОП ОСОБА_4 на розрахунковий рахунок ТОВ "Успіх ЮА" грошових коштів на загальну суму 1 632 864,00 грн. згідно з наступними платіжними дорученнями: від 24 грудня 2014 року № 206 на загальну суму 250 000,00 грн., у т.ч. ПДВ - 41 666,67 грн.; від 10 грудня 2014 року № 193 на загальну суму 200 000,00 грн., у т.ч. ПДВ - 33 333,00 грн.; від 06 листопада 2014 року № 167 на загальну суму 250 000,00 грн., у т.ч. ПДВ - 41 666,67 грн.; від 14 листопада 2014 року № 176 на загальну суму 39 512,00 грн., у т.ч. ПДВ - 6 585,33 грн.; від 03 грудня 2014 року № 184 на загальну суму 30 000,00 грн., у т.ч. ПДВ - 5 000,00 грн.; від 09 грудня 2014 року № 192 на загальну суму 3 855,00 грн., у т.ч. ПДВ - 642,50 грн.; від 11 грудня 2014 року № 197 на загальну суму 280 000,00 грн., у т.ч. ПДВ - 46 666,67 грн.; від 05 грудня 2014 року № 188 на загальну суму 252 640,00 грн., у т.ч. ПДВ - 42 106,67 грн.; від 15 грудня 2014 року № 199 на загальну суму 28 470,00 грн., у т.ч. ПДВ - 4 745,00 грн.; від 18 грудня 2014 року № 203 на загальну суму 175 645,00 грн., у т.ч. ПДВ - 29 274,00 грн.; від 30 грудня 2014 року № 207 на загальну суму 90 000,00 грн., у т.ч. ПДВ - 15 000,00 грн.; від 06 лютого 2015 року № 222 на загальну суму 32 742,00 грн., у т.ч. ПДВ - 5 457,00 грн. (т. 1 а.с. 114-125).

Факт використання отриманого товару, а саме паливно-мастильних матеріалів та запчастин підтверджується актами на списання, які позивач додав до апеляційної скарги( т.2, а.с.95-99). Списання товарно-матеріальних цінностей, придбаних позивачем від контрагентів відбувалося на виконання укладених ним договорів, про надавання послуг на перевезення вантажними автомобілями, які знаходяться у власності та користуванні позивача.

Як вбачається з матеріалів справи, поставка продукції покладена на продавця.

Відповідно до абзацу 4 частини 2 статті 8 Закону України «Про перевезення небезпечних вантажів» № 1644-ІІІ перевізник небезпечних вантажів зобов'язаний, зокрема у разі дорожнього перевезення розробити та погодити з відповідними підрозділами Міністерства внутрішніх справ України, що забезпечують безпеку дорожнього руху, маршрути і режими перевезення небезпечних вантажів; забезпечити своєчасний огляд транспортних засобів у підрозділах відповідних підрозділів Міністерства внутрішніх справ України, що забезпечують безпеку дорожнього руху, та отримання відповідного свідоцтва про допуск до перевезення небезпечного вантажу; під час перевезення не відхилятися від узгодженого маршруту, додержуватися безпечних умов руху та постійно контролювати стан транспортного засобу і вантажу.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції помилково визначено про те, що в даному випадку позивач є перевізником товарів та паливно-мастильних матеріалів.

ФОП ОСОБА_4 не є перевізником, а у правовідносинах із зазначеними контрагентами є отримувачем товарів та паливно-мастильних матеріалів. Згідно укладених договорів визначений спосіб доставки товарів та паливно-мастильних матеріалів - доставка продавця, тобто контрагента.

Отже суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, про те що позивач повинен виконувати положення Закону України «Про перевезення небезпечних вантажів» і обов'язково мати товарно-транспортні накладні.

Сертифікація в Україні здійснюється в обов'язковому порядку, згідно «Переліку продукції, шо підлягає обов'язковій сертифікації в Україні». У випадку, якщо продукція, що вказана у даному переліку не має діючого сертифікату відповідності, ввезення, розповсюдження та її реалізації заборонена по всій території України.

Відсутність сертифікатів на паливно-мастильні матеріали може бути підставою не приймати товар, поставлений контрагентом і зазначені обставини не свідчать безумовно про безтоварність господарської операції.

Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено поняття «первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення».

Сертифікат якості продукції це документ, який видається виробником продукції та є документом, що підтверджує якість товару, а не факт його поставки. Для відображення в бухгалтерському обліку факту придбання або продажу товарів цей документ не застосовується, оскільки він містить відомості тільки про якість продукції і в розумінні цього Закону не є первинним документом який підтверджує господарську операцію.

Відповідно до статті 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (презумпція правомірності).

Виконання угоди між позивачем та зазначеними контрагентами доведений вказаними первинними документами.

Відповідачем не надано суду доказів розірвання угод чи визнання їх недійсними.

Зміст укладених між позивачем та контрагентами правочину не суперечить актам цивільного законодавства, а відповідач не зазначив у своєму акті перевірки доказів , які б підтверджували, що зміст угоди не відповідає дійсним намірам сторін щодо набуття цивільних прав і обов'язків

Висновки податкового органу про безтоварність операцій носять характер припущень і повністю спростовані наданими суду письмовими доказами.

Враховуючи наведене апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню оскільки прийнята із помилковим застосуванням норм матеріального права і висновки суду не відповідають обставинам справи.

Відповідно до частини 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.

Квитанцією від 12.05.2015 року позивачем документально підтверджено оплату судового збору за подачу адміністративного позову до суду першої інстанції в розмірі 487,20 гривень.

Квитанцією від 21.08.2015 року позивачем документально підтверджено оплату судового збору за подачу адміністративного позову до суду першої інстанції в розмірі 2 436 гривень.

Таким чином з Державного бюджету України на користь позивача належить стягнути судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 923,20 гривень.

Керуючись статтями 9, 11, 160, 167, 184, 195, 196, 198, 202, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 30 липня 2015 року у справі № 805/1886/15-а - задовольнити і постанову скасувати.

Позовні вимоги Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 до Добропільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Донецькій області, про скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити і скасувати податкове повідомлення-рішення відповідача від 22 квітня 2015 р. № , яким самозайнятій особі ОСОБА_4 збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на 679 541,28 грн., у тому числі за основним платежем - 543 633,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 135 908,28 грн.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 (податковий номер НОМЕР_2) витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 923,20 гривень (дві тисячі дев'ятсот двадцять три гривні 20 копійок ).

Постанова апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі.

Головуючий суддя Д.В. Ляшенко

Судді Л.В. Ястребова

І.Д. Компанієць