Справа № 808/2236/15
Суддя: Бойченко Юлія Петрівна
Дата ухвалення: 2015-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2015 року 16:05Справа № 808/2236/15 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Бойченко Ю.П., за участю секретаря судового засідання Яланської В.А.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Дочірнього підприємства «Запорізький облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державної акціонерної компанії «Автомобільні дороги України»

до Вільнянської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

В провадженні Запорізького окружного адміністративного суду знаходиться справа за адміністративним позовом Дочірнього підприємства «Запорізький облавтодор» ВАТ «Державної акціонерної компанії «Автомобільні дороги України» до Вільнянської обєднаної державної податкової інспекції ГУ Міндоходів у Запорізькій області про визнання нечинним та скасування податкового повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 30.12.2014.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на відсутність підстав для застосування штрафних санкцій відповідно до положень статті 127 Податкового кодексу України, оскільки зазначена норма, на думку позивача, застосовується у разі не нарахування та несплати податків платником податків, у тому числі податковим агентом, та зазначає, що в даному випадку податок на доходи фізичних осіб був нарахований, утриманий, але несвоєчасно перерахований, у звязку з чим зазначає про відсутність з його боку зазначеного порушення та просить скасувати оскаржуване податкове повідомлення-рішення. Вважає, що відповідальність позивача як податкового агента, у разі несвоєчасного перерахування податку з доходів фізичних осіб, передбачена статтею 126 Податкового кодексу України.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримала у повному обсязі, просила його задовольнити та дала пояснення в його обґрунтування, аналогічні викладеним у позовній заяві.

Представник відповідача проти адміністративного позову заперечила. Вважає, що оспорюване податкове повідомлення-рішення прийнято податковим органом правомірно. В обґрунтування правомірності його винесення зазначила, що податкове правопорушення, передбачене ст. 127 Податкового кодексу України, за своїм характером полягає у ненарахуванні та/або неутриманні та/або несплаті податку при виплаті доходу на користь іншого платника. Таке правопорушення, зокрема, може проявлятись у відсутності первинних та інших бухгалтерських документів щодо нарахування податку (в т.ч. виплата заробітної плати у «конверті»); відсутності факту його утримання із доходів отримувача доходу (виплаті доходу в повному обсязі без утримання, зокрема, через необґрунтоване застосування податкових пільг); а також у відсутності факту сплати такого податку в порядку, визначеному цим Кодексом. За змістом п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України обов'язок нарахування, утримання за рахунок виплати та сплата суми податку при виплаті доходу на користь іншого платника виникає саме під час такої виплати. Таким чином, порушення, передбачене ст. 127 Податкового кодексу України є вчиненим (закінченим) саме з моменту виплати доходу на користь іншого платника без нарахування (утримання або сплати) податку незалежно від того, яка саме із вказаних дій була вчинена під час проведення виплати доходу щодо одного чи кількох платників податків або ж такі дії були вчинені сукупно (найчастіше). В подальшому, під час проведення інших виплат, таке ненарахування (неутримання або несплата) є іншими діями, які містять ознаки складу податкового правопорушення, передбаченого ст. 127 Податкового кодексу України.

Просила суд відмовити в задоволені позовних вимог в повному обсязі

У судовому засіданні, 07 липня 2015 року, відповідно до ст.160 КАС України, проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення сторін, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з п.77.1, п.77.4 ст.77 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (із змінами та доповненнями) та відповідно до плану-графіка проведення планових виїзних перевірок суб'єктів господарювання на IV квартал 2013 року проведена планова виїзна перевірка Філії «Вільнянський райавтодор» ДП «Запорізький облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» (далі Філія «Вільнянський райавтодор») з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2013 по 31.12.2013, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 по 31.12.2013, про що складено Акт про результати планової виїзної перевірки з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства №797/22/26249783 від 16.12.2014.

Відповідно до висновків Акту перевірки №797/22/26249783 від 16.12.2014, перевіркою, окрім іншого, встановлено порушення пп. 168.1.2, пп. 168.1.4, пп. 168.1.5 п. 168.1 ст. 168 Податкового кодексу України в частині несвоєчасного внесення до бюджету сум утриманого (нарахованого) податку на доходи фізичних осіб в загальній сумі 9920,92 грн. (в т.ч. за грудень 2012 року у січні 2013 року в сумі 6627,33 грн., за квітень 2013 року у травні 2013 року в сумі 2697,72 грн., за травень 2013 року у червні 2013 року в сумі 599,87 грн.).

За результатами проведеної перевірки та висновків викладених в Акті перевірки №797/22/26249783 від 16.12.2014, відповідачем на підставі підпунктів 54.3.3, 54.3.5 пункту 54.3 статті 54 та пункту 127.1 статті 127 Податкового кодексу України прийнято податкове повідомлення-рішення форми «Р» № від 30.12.2014 року про збільшення суми грошового зобов'язання по податку на доходи фізичних осіб на суму 7440,69 грн., з яких за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 7440,69 грн.

У відповідності до ст.56 Податкового кодексу України позивачем в порядку адміністративного оскарження було подано первинну скаргу на зазначене податкове повідомлення-рішення до Головного управління ДФС у Запорізькій області.

Рішенням ГУ ДФС у Запорізькій області від 12.03.2015 залишено без змін податкове повідомлення-рішення № від 30.12.2014, а скаргу - без задоволення.

Позивачем подано повторну скаргу до Державної фіскальної служби України.

Рішенням Державної фіскальної служби України від 08.04.2015 залишено без змін податкове повідомлення-рішення № від 30.12.2014 та рішення ГУ ДФС у Запорізькій області від 12.03.2015 року про розгляд первинної скарги, а скаргу - без задоволення.

Не погоджуючись з податковим повідомленням-рішенням форми «Р» № від 30.12.2014 та винесенням його на підставі п.127.1 ст.127 Податкового кодексу України позивач звернувся з даним позовом до суду.

Проте, суд приходить до висновку про правомірне застосування податковим органом штрафу на підставі пункту 127.1 статті 127 Податкового кодексу України, з огляду на наступні обставини.

Пунктом 31.1 статті 31 Податкового кодексу України визначено, що строком сплати податку та збору визначається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов'язку платника податків і завершується останнім днем строку протягом якого такий податок повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається несплаченим своєчасно. Момент виникнення податкового обов'язку платника податків, у тому числі податкового агента, визначається календарною датою.

Відповідно до пункту 54.2 статті 54 Податкового кодексу України, грошове зобов'язання щодо суми податкових зобов'язань з податку, що підлягає утриманню та сплаті (перерахуванню) до бюджету в разі нарахування/виплати доходу на користь платника податку - фізичної особи, вважається узгодженим податковим агентом або платником податку, який отримує доходи не від податкового агента, в момент виникнення податкового зобов'язання, який визначається за календарною датою, встановленою розділом ІV цього кодексу для граничного строку сплати податку до відповідного бюджету.

Податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб, у відповідності до вимог підпункту 14.1.180 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента - юридичної особи, інвестор (оператор) за угодою про розподіл продукції, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов'язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність податковим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV цього Кодексу.

Оподаткування доходів, нарахованих (виплачених, наданих) платнику податку податковим агентом регламентовано пунктом 168.1 статті 168 Податкового кодексу України.

Згідно з підпунктом 168.1.6 пункту 168.1 статті 168 Податкового кодексу України, для цілей цього розділу та пункту 54.2 статті 54 цього Кодексу під терміном «граничний термін сплата до бюджету» розуміються строки сплати податку, визначені цим пунктом.

В силу підпункту 168.1.1 пункту 168.1 статті 168 Податкового кодексу України, податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов'язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.

Відповідно до підпункту 176.2 а) пункту 176.2 статті 176 Податкового кодексу України, особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов'язані своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок.

Згідно з підпунктом 168.1.2 пункту 168.1 статті 168 Податкового кодексу України, податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом.

При цьому, в силу підпункту 168.1.5 пункту 168.1 статті 168 Податкового кодексу України, якщо оподатковуваний дохід нараховується податковим агентом, але не виплачується (не надається) платнику податку, то податок, який підлягає утриманню з такого нарахованого доходу, підлягає перерахуванню до бюджету податковим агентом у строки, встановлені цим Кодексом для місячного податкового періоду.

Відповідно до пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України, платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Податковий агент зобов'язаний сплатити суму податкового зобов'язання (суму нарахованого (утриманого) податку), самостійно визначеного ним з доходу, що виплачується на користь платника податку - фізичної особи та за рахунок такої виплати, у строки, передбачені цим Кодексом.

Згідно з положеннями підпункту 49.18.1 пункту 49.18 статті 49 Податкового кодексу України, податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю (у тому числі в разі сплати місячних авансових внесків) - протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Отже, податок, який підлягає утриманню з нарахованого, але не виплаченого (не наданого) доходу, підлягає перерахуванню до бюджету податковим агентом у строки місячного податкового періоду, тобто 10 календарних днів для сплати податкового зобов'язання, починають розраховуватись після 20 числа (як граничного строку, передбаченого Податковим кодексом України для подання місячної податкової декларації), незалежно від того, чи передбачено подання самої декларації.

При цьому факт відсутності місячної податкової декларації з податку на доходи фізичних осіб не впливає на розрахунок граничних строків сплати вказаного податку, які становлять 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Таким чином, податковий агент зобовязаний перерахувати до бюджету утриманий податок під час виплати доходу, а якщо оподатковуваний дохід нараховується, але не виплачується платнику податків, то податок підлягає сплаті (перерахуванню) у строки, встановлені Податковим Кодексом України для місячного податкового періоду.

Пунктом 127.1 статті 127 Податкового кодексу України передбачено, що ненарахування, неутримання та/або несплата (неперерахування) податків платником податків, у тому числі податковим агентом, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету. Ті самі дії, вчинені повторно протягом 1095 днів тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 50 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету, а у разі вчинення втретє - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 75 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Враховуючи, що у грудні 2012 року, квітні 2013 року та у травні 2013 року позивачем допущено несплату (неперерахування) нарахованого податку на доходи фізичних осіб у встановлені Податковим кодексом України строки для місячного податкового періоду, який підлягав сплаті (перерахуванню) незалежно від того чи відбулась виплата заробітної плати та утримання з неї податку у цей період, суд приходить до висновку про правомірне застосування відповідачем штрафних санкцій на підставі пункту 127.1 статті 127 Податкового кодексу України та у розмірах, передбачених зазначеною нормою, у звязку з чим позов не підлягає задоволенню. Також суд зазначає, що вказане порушення є закінченим з моменту настання граничного строку для сплати (перерахування) податків платником податків, у тому числі податковим агентом, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, у разі якщо така сплата (перерахування) не відбулася.

Стосовно розміру штрафних санкцій, то з акту перевірки №797/22/26249783 від 16.12.2014, рішення ГУ ДФС у Запорізькій області від 12.03.2015, рішення Державної фіскальної служби України від 08.04.2015 та документів доданих до матеріалів справи вбачається наступне.

Штрафні (фінансові) санкції визначені у податковому повідомленні-рішенні від 30.12.2014 № в розмірі 75 відсотків нарахованого податкового зобов'язання у зв'язку з тим, що Актом планової виїзної перевірки 31.05.2013 №247/22/26249783 встановлено порушення Філії «Вільнянський райавтодор» «Запорізький облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» Податкового кодексу України в частині несвоєчасного перерахування податку на доходи фізичних осіб за вересень 2012 року та жовтень року (податковим повідомленням-рішенням від 12.06.2013 року № застосовано штрафні санкції у розмірі 50% від суми несвоєчасно перерахованого податку на доходи фізичних осіб).

З урахуванням вимог п. 127.1 ст. 127 Податкового кодексу України, відповідачем правомірно нараховані штрафні (фінансові) санкції в розмірі 75 % нарахованого податкового зобов'язання.

Доводи позивача про те, що відповідальність за несвоєчасне перерахування податку на доходи фізичних осіб передбачена статтею 126 Податкового кодексу України, а не пунктом 127.1. статті 127 Податкового кодексу України, суд вважає необґрунтованими, оскільки пункт 126.1 статті 126 Податкового кодексу України передбачає відповідальність у вигляді штрафу до платників податків, які не сплатили узгоджену суму грошового зобов'язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств, до кола яких податкові агенти не віднесені.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За встановлених обставин щодо несплати (неперерахування) позивачем нарахованого податку на доходи фізичних осіб у встановлені Податковим кодексом України строки для місячного податкового періоду, який підлягав сплаті (перерахуванню) незалежно від того чи відбулась виплата заробітної плати та утримання з неї податку у цей період, суд приходить до висновку, що оскаржуване рішення прийнято правомірно, в межах наданих повноважень та у спосіб, встановлений законом, у звязку з чим позов про його скасування не підлягає задоволенню.

Враховуючи, що при подачі адміністративного позову позивачем сплачено 10 відсотків розміру ставки судового збору за вимогами майнового характеру, відповідно до частини 3 статті 4 Закону України «Про судовий збір» стягненню з позивача підлягає сума судового збору у розмірі 1644 грн. 30 коп.

На підставі викладеного та керуючись статтями 69, 70, 71, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову Дочірнього підприємства «Запорізький облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державної акціонерної компанії «Автомобільні дороги України» відмовити.

Стягнути з Дочірнього підприємства «Запорізький облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державної акціонерної компанії «Автомобільні дороги України» () до Державного бюджету України суму судового збору у розмірі 1644,30 грн. (одна тисяча шістсот сорок чотири) гривні 30 копійок.

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Ю.П.Бойченко