Справа № 6918/09/1570
Суддя: Єфіменко К. С.
Дата ухвалення: 2010-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 6918/09/1570
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2010 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Єфіменко К.С. при секретарі Іванової Е.Х., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Суворовському районі м.Одеси про визнання не чинним та скасування податкового повідомлення-рішення від 17.02.2009 року №/0, -

В С Т А Н О В И В:

З позовом до суду звернувся Фізична особа підприємець ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Суворовському районі м.Одеси про визнання не чинним та скасування податкового повідомлення-рішення від 17.02.2009 року №/0 на суму податку на доходи фізичних осіб в розмірі 4145,85 грн.

В судовому засіданні 29.03.2010 року представником позивача були підтримані позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на те, що позивач правомірно здійснював як платник єдиного податку діяльність із надання юридичних послуг, а тому не має підстав для оподаткування сум отриманих за результатами цієї діяльності за нормами Закону України «Про податок на доходи фізичних осіб» на загальних підставах. Представник відповідача заперечив проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що позивач повинен був оподатковувати власну діяльність із надання юридичних послуг на загальних підставах, оскільки цей вид діяльності не зазначений у його свідоцтвах платника єдиного податку на відповідні роки.

Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача та дослідивши наявні в справі письмові докази суд встановив наступні факти та обставини:

Відповідач на підставі ст.1 Закону України «Про державну податкову службу» є місцевим підрозділом центрального органу державної виконавчої влади та згідно ст.7,10,11 цього ж Закону здійснює повноваження щодо встановлення порушень податкового законодавства, нарахування стягнення заборгованості з податків та зборів, штрафних санкцій, а тому позовні вимоги щодо оскарження його актів з цього приводу, на підставі положень ст.55 Конституції України, п.п.1 ч.1 ст.17,104 КАС України підвідомчі адміністративним судам та повинні розглядатись у порядку адміністративного судочинства.

На підставі ч.1 ст.11 Закону України «Про державну податкову службу в Україні» від 04.12.1990 року №590-ХП фахівцями Державної податкової інспекції у Суворовському районі м.Одеси була проведена виїзна планова документальна перевірка діяльності ФОП ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства України за період з 01.10.2005 року по 30.09.2008 року.

Результати виїзної документальної перевірки оформлені актом від 05.02.2009 року №960/17-1/НОМЕР_1 (а.с.8-11), складеному відповідно до вимог наказу ДПА України від 10.08.2005 року № 327 «Про затвердження методичних рекомендацій та нової редакції зразків форм актів перевірок» та відповідно до вимог наказу ДПА України від 27.04.2006 року №225 «Про затвердження нової редакції зразків актів перевірок та методичних рекомендацій щодо їх оформлення». Перевіркою встановлено порушення в діяльності позивача п.п.3.3 п.3.1 ст.3, п.п.9.12.1, 9.12.2 п.9.1 ст.9 Закону України «Про податок на доходи фізичних осіб».

На підставі вищезазначеного акту перевірки відповідачем було винесено податкове повідомлення-рішення від 17.02.2009 року №/0 (а.с.5) на суму донарахованого податку з доходів фізичних осіб в розмірі 4145,85 грн.

Оцінюючи оскаржений акт суб`єкту владних повноважень суд виходить з приписів ч.3 ст.2 КАС України стосовно протиправності висновків осіб, що здійснювали перевірку, які стали підставою для його видачі. При цьому суд погоджується з правомірністю застосуванням посадовими особами відповідача норм матеріального права з наступних підстав:

Позивача 10.06.2002 року було зареєстровано в якості фізичної особи-підприємця Виконавчим комітетом Одеської міської ради, що підтверджується свідоцтвом державну реєстрацію ОСОБА_1 В00 №090430 (а.с.12).

Законом України «Про оподаткування доходів громадян» передбачений порядок оподаткування доходів, отриманих фізичною особою - суб'єктом підприємницької діяльності або фізичною особою, яка сплачує ринковий збір. Відповідно до п.9.12.1 ст. 9 вказаного Закону оподаткування доходів, отриманих фізичною особою від продажу нею товарів (надання послуг, виконання робіт) у межах її підприємницької діяльності без створення юридичної особи, а також фізичною особою, яка сплачує ринковий збір, здійснюється за правилами, встановленими спеціальним законодавством з цих питань, з урахуванням норм цього пункту. Згідно п.9.12.2 Закону, якщо фізична особа - суб'єкт підприємницької діяльності або фізична особа, яка сплачує ринковий збір, отримує інші доходи, ніж визначені у підпункті 9.12.1 цього пункту, то такі доходи оподатковуються за загальними правилами, встановленими цим Законом для платників податку, що не є такими суб'єктами підприємницької діяльності.

Статтею 128 Господарського кодексу України передбачено, що громадянин - підприємець здійснює свою діяльність на засадах свободи підприємництва та відповідно до принципів передбачених ст.44 цього ж Кодексу.

Відповідно до ст.ст.43,44 Господарського кодексу України підприємці мають право без обмежень самостійно здійснювати будь-яку підприємницьку діяльність, яку не заборонено законом, вільно вибирати вид підприємницької діяльності, самостійно формувати програми діяльності, залучати матеріально-технічні, фінансові та інші види ресурсів, використання яких не обмежено законом.

Положеннями ст.2 Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва» передбачено, що суб'єкти малого підприємництва - фізичні особи мають право самостійно обрати спосіб оподаткування доходів за єдиним податком шляхом отримання свідоцтва про сплату єдиного податку. Доходи, отримані від здійснення підприємницької діяльності, що обкладаються єдиним податком, не включаються до складу сукупного оподатковуваного доходу за підсумками звітного року такого платника та осіб, що перебувають з ним у трудових відносинах, а сплачена сума єдиного податку є остаточною і не включається до перерахунку загальних податкових зобов'язань як самого платника податку, так і осіб, які перебувають з ним у трудових відносинах, включаючи членів його сім'ї, які беруть участь у підприємницькій діяльності.

Згідно ст.13 Декрету Кабінету Міністрів України «Про прибутковий податок з громадян» оподаткуванню підлягають доходи громадян, одержані протягом календарного року від здійснення підприємницької діяльності без створення юридичної особи, а також інші доходи громадян, не передбачені як об'єкти оподаткування у розділах II та III цього Декрету. Оподатковуваним доходом вважається сукупний чистий доход, тобто різниця між валовим доходом (виручки у грошовій та натуральній формі) і документально підтвердженими витратами, безпосередньо пов'язаними з одержанням доходу. Якщо ці витрати не можуть бути підтверджені документально, то вони враховуються податковими органами при проведенні остаточних розрахунків за нормами, визначеними Головною державною податковою інспекцією України за погодженням з Міністерством економіки України та Державним комітетом України по сприянню малим підприємствам та підприємництву. До складу витрат, безпосередньо пов'язаних з одержанням доходів, належать витрати, які включаються до складу валових витрат виробництва (обігу) або підлягають амортизації згідно з Законом України «Про оподаткування прибутку підприємств». Відповідно до пункту 4 статті 14 вказаного Декрету, громадяни, які займаються підприємницькою діяльністю, надають податковому органу декларації за наслідками кожного звітного кварталу, а також звітного року у строки, визначені законом. У декларації зазначаються загальні суми одержаного доходу, витрат і сплаченого податку за звітний рік або інший період, за який здійснюється оподаткування (оподатковуваний період).

Як вбачається з матеріалів справи позивач у перевірений період обрав спрощену систему оподаткування, що підтверджується відповідними свідоцтвами про сплату єдиного податку на 2007-2008 роки (а.с.18-19), в яких зазначений вид діяльності надання інших комерційних послуг (код по КВЕД-74.87.0).

Відповідно до умов договорів, які позивач укладав з іншими субєктами господарювання у перевірений податковий період від 25.09.2007 року №181 (а.с.79), від 01.08.2007 року №176 (а.с.80), від 03.01.2008 року без номеру (а.с.81) він повинен був надавати юридичні послуги.

Згідно даних руху коштів по рахунках позивача за період з 01.10.2005 року по 30.09.2008 року (а.с.41-52) позивач отримував кошти від клієнтів, як плату за надання юридичних послуг.

Відповідно до рішень Одеської міської ради від 28.01.2005 року №3490-V (а.с.85-88), від 30.11.2006 року №647-V (а.с.82-84) на 2006-2008 роки встановлені ставки єдиного податку за позицією КВЕД 74.87.0 (надання інших комерційних послуг).

Наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики №375 від 26.12.2005 року затверджено національні класифікатори, в тому числі класифікацію видів економічної діяльності.

Пунктом 1 «Національного класифікатора України. Класифікація видів економічної діяльності» передбачено, що для правильного відзначення коду виду діяльності першою процедурою має бути пошук розділу класифікації, назва якого відповідає сфері діяльності суб'єкта, що класифікують.

У цьому класифікаторі за позицією КВЕД 74.11.2 передбачено здійснення нотаріальної та іншої юридичної діяльності (а.с.60-61). В розясненні вказується, що до цього класу включається надання рекомендацій та консультацій із загальних питань, складання юридичних документів: статутів, установчих та інших, повязаних із створенням підприємств (організацій), патентів та авторських прав, підготовку юридичних актів, заповітів, доручень тощо.

Умови п.1 договорів позивача від 25.09.2007 року №181 (а.с.79), від 01.08.2007 року №176 (а.с.80), від 03.01.2008 року без номеру (а.с.81) збігаються із положеннями КВЕД за позицією 74.11.2.

Але, рішеннями Одеської міської ради від 28.01.2005 року №3490-V (а.с.85-88), від 30.11.2006 року №647-V (а.с.82-84) на 2006-2008 роки ставки єдиного податку за кодом КВЕД 74.11.2 на території міста Одеси не встановлювались.

За перевірений податковий період позивачем отримано на рахунок у банку за надання юридичних послуг за 2007 рік - сума 8700,00 грн., за 2008 рік 22500,00 грн., а всього 31200,00 грн.

Оскільки позивачем отримані ці кошти від здійснення діяльності за кодом КВЕД 74.11.2, який не зазначений у його свідоцтвах про сплату єдиного податку за 2006-2007 роки (а.с.18-10), згідно положень п.п.9.12.2 п.9.1 ст.9 Закону України «Про податок на доходи фізичних осіб» позивач повинен сплачувати податок на доходи з фізичних осіб із цих доходів на загальних підставах.

Відповідно до положень п.7.1 ст.7 Закону України «Про податок на доходи фізичних осіб» сума податку позивача із суми 31200,00 грн. за ставкою 15% складає 4145,85 грн., що відповідає сумі донарахованого податку, що вказані у податковому повідомленні-рішенні від 17.02.2009 року №/0 (а.с.5).

Не спростовує висновку про правомірність дій посадових осіб відповідача й посилання позивача на лист Державного комітету статистики України від 10.04.2009 року №14/3-53/163 (а.с.34), оскільки в цьому ж листі зазначено, що професійна юридична діяльність з надання послуг з надання консультацій, складання юридичних документів відноситься до коду КВЕД 74.11.2.

За кодом КВЕД 74.87.0 можуть надаватись послуги фізичної особою-підприємцем з представлення інтересів фізичних та юридичних осіб у загальних, господарських та адміністративних судах, надання консультацій з цього приводу та складання відповідних юридичних документів.

Але, під час офіційного зясування обставин справи позивачем у відповідності до положень ч.1 ст.71 КАС України не надано актів виконаних робіт, що підтверджують надання послуг саме по представництву інтересів у судах та таке не випливає з умов укладених ним договорів про надання юридичних послуг, а тому підстав для класифікації його діяльності за кодом КВЕД 74.87.0 не має.

За таких обставин, класифікація його діяльності повинна робитись за загальним правилами, тобто за кодом КВЕД 74.11.2, який передбачений для професійної юридичної діяльності.

Таким чином, оскільки посадовими особами відповідача вірно застосовані норми матеріального права та ґрунтовно здійснений висновок про порушення позивачем вимог п.п.3.3 п.3.1 ст.3, п.п.9.12.1, 9.12.2 п.9.1 ст.9 Закону України «Про податок на доходи фізичних осіб», рішення відповідача, що ґрунтується на таких висновках відповідає ч.2 ст.19 Конституції України, ст.11 Закону України «Про державну податкову службу в Україні», ст.9-11 Закону України «Про систему оподаткування», а тому в задоволенні позовних вимог щодо визнання його не чинним та скасування слід відмовити повністю на підставі положень ч.1 ст.162 КАС України.

Судові витрати розподілити у відповідності до вимог ст.94 КАС України.

Керуючись ст.ст.94,158-163 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позовних вимог Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Суворовському районі м.Одеси про визнання не чинним та скасування податкового повідомлення-рішення від 17.02.2009 року №/0 відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня виготовлення та підписання повного тексту постанови заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, або в порядку ч.5 ст.186 КАС України.

Повний текст постанови складений та підписаний суддею 02.04.2010 року.

Суддя Єфіменко К.С.

в задоволені позову відмовлено повністю

02 квітня 2010 року.