Справа № 2а-14742/10/2670
Суддя: Костенко Д.А.
Дата ухвалення: 2010-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

Іменем України

м. Київ

23 листопада 2010 року 10:57 год. № 2а-14742/10/2670

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Костенка Д.А.,

при секретарі судового засідання Тимкович І.О.,

за участю представників: позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Інформаційно-виробничий центр в галузі освіти" (далі ТОВ "ІВЦ в галу-зі освіти") до Державної податкової інспекції у Солом'янському районі м. Києва (далі ДПІ) про скасування податкових повідомлень-рішень, визнання нечинним акта перевірки, зобов'я-зання припинити певні дії та вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

У жовтні 2010 року ТОВ "ІВЦ в галузі освіти" звернулося до Окружного адміністрати-вного суду міста Києва з позовом, у якому просить скасувати податкові повідомлення-рішення ДПІ від 8 жовтня 2010 року № /0 та № /0; визнати нечинним акт ДПІ від 8 жовтня 2010 року № 15195/15-2-32102854 про результати перевірки; зобов'яза-ти ДПІ внести зміни до особової картки позивача, в яких зафіксувати відсутність заборгова-ності з податку на додану вартість (далі ПДВ) перед бюджетом; зобов'язати ДПІ покласти зобов'язання із сплати суми пені та інших нарахованих позивачу штрафних санкцій за несвоєчасну сплату ПДВ за грудень 2008 року на відповідальну за затримання такої сплати особу; зобов'язати ДПІ припинити нарахування пені та штрафних санкцій на позивача за несплату ПДВ за грудень 2008 року з дня подачі до суду даного позову.

Позов обґрунтований тим, що позивачем вчинено всі необхідні дії щодо сплати ПДВ за грудень 2008 року (у т.ч. повторно сплачено через інший банк), проте вчасно сплачений податок не був своєчасно перерахований до бюджету з незалежних від позивача обставин з вини обслуговуючого банку, тому всі несприятливі наслідки несвоєчасного перерахування податку до бюджету повинні бути покладені на цей банк.

Відповідач заперечив проти позову (а.с. 69, 70) з тих підстав, що позивачем сплачено ПДВ за грудень 2008 року несвоєчасно 2 березня 2009 року. Крім того, відповідач вважає, що введення Національним банком України (далі НБУ) мораторію на задоволення вимог кредиторів обслуговуючого позивача банку під час здійснення тимчасової адміністрації є регулюванням економічних нормативів такого банку, тому порушення строків зарахування ПДВ за грудень 2008 року сталося не з вини банку.

Під час розгляду справи представник позивача підтримав позов повністю і просив його задовольнити, посилаючись на обставини, зазначені у позовній заяві, і додані докази.

Представник відповідача позов не визнала, пославшись на правомірність рішень ДПІ.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення адміністративного позову, виходячи з такого.

Судом встановлено, що ТОВ "ІВЦ в галузі освіти" є платником ПДВ, звітний податковий період якого календарний місяць.

15 січня 2009 року ТОВ "ІВЦ в галузі освіти" подало до ДПІ (отримано 16 січня 2008 року) податкову декларацію з ПДВ за грудень 2008 року, згідно з якою сума ПДВ, що підлягає до сплати в бюджет за підсумками поточного звітного періоду (р. 27) склала 98915 грн. (а.с. 18-20).

23 січня 2008 року ТОВ "ІВЦ в галузі освіти" подало до банку (ТОВ "Український промисловий банк") платіжне доручення № 574 від 23 січня 2009 року на суму 98915,00 грн., призначення платежу: ПДВ за грудень 2008 року (а.с. 17).

Зазначене платіжне доручення отримано банком 23 січня 2009 року і позивачем не відкликалося, а банком не поверталося. Водночас в межах граничного строку сплати ПДВ за грудень 2008 року платіж банком проведено не було. При цьому, як свідчать виписки з особового рахунку ТОВ "ІВЦ в галузі освіти" за 23, 26 січня, 6 лютого 2009 року (а.с. 21, 22, 76), залишок коштів на рахунку дозволяв провести переказ коштів у повному обсязі.

Зі змісту листа ТОВ "Український промисловий банк" від 22 травня 2009 року № 25229 (а.с. 33) слідує, що платіжне доручення № 574 від 23 січня 2009 року не проведено банком через недостатність коштів на кореспондентському рахунку банка. Цим же листом повідомляється про введення НБУ до ТОВ "Український промисловий банк" з 21 січня 2009 року до 21 січня 2010 року тимчасової адміністрації та з 21 січня 2009 року до 21 липня 2009 року мораторію на задоволення вимог кредиторів.

Листом від 4 лютого 2009 року № 003 (а.с. 23) позивач повідомив відповідача про не перерахування банком коштів до бюджету.

ДПІ сформовано і направлено ТОВ "ІВЦ в галузі освіти" першу податкову вимогу від 5 лютого 2009 року № 1/118 (а.с. 24) та другу податкову вимогу від 24 березня 2009 року № 2/370 (а.с. 28), які після оскарження в адміністративному порядку були залишені в силі (а.с. 26, 30, 31, 34-41).

У зв'язку з неперерахуванням ТОВ "Український промисловий банк" коштів до бюджету, а також залишенням податкових вимог без змін, позивачем сплачено ПДВ за грудень 2008 року 23 вересня 2009 року через АТ "Укрексімбанк" згідно платіжного дору-чення № 206 (а.с. 169).

Незалежно від цього, позивачем здійснювалася своєчасна і повна сплата податкових зобов'язань з ПДВ за наступні після грудня 2008 року звітні періоди (січень 2009 року жовтень 2010 року), що підтверджується податковими деклараціями з ПДВ за відповідний звітний період та платіжними дорученнями з відмітками банку про проведення переказу коштів (а.с. 78-168). Зазначені обставини не заперечувалися відповідачем. Відповідні суми відображені й у обліковій картці платника (а.с. 170-199).

Разом з тим, із облікової картки платника вбачається, що у зв'язку з ненадходженням до бюджету ПДВ за грудень 2008 року за позивачем обліковувалася недоїмка, відтак спла-чені ТОВ "ІВЦ в галузі освіти" суми ПДВ наступних звітних періодів (починаючи з січня 2009 року), враховувалися в рахунок сплати зобов'язань попередніх періодів, тобто з грудня 2008 року, незалежно від призначення платежу, здійснення заходів з погашення податкового боргу і адміністративного оскарження податкових вимог. При цьому автоматично нарахову-валася пеня на суми таких платежів.

У жовтні 2010 року ДПІ проведено перевірку ТОВ "ІВЦ в галузі освіти", за резуль-татами якої складено Акт від 8 жовтня 2010 року № 15195/15-2-32102854 про результати перевірки дотримання платіжної дисципліни (а.с. 13, 14). Перевіркою встановлено, що ТОВ "ІВЦ в галузі освіти" в порушення пп. 5.3.1 п. 5.3 ст. 5 від 21 грудня 2000 року № 2181-ІІІ "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" (далі Закон № 2181-ІІІ) несвоєчасно подано до установи банку платіжне доручення сплати узгодженої суми податкового зобов'язання на перерахування ПДВ. Відповідно до пп. 17.1.7 п. 17.1 ст. 17 Закону № 2181-ІІІ проведено розрахунок штрафних санкцій, згідно з яким всі податкові зобов'язання позивача з ПДВ, починаючи з січня 2009 року, сплачувалися ним із затримкою від 15 до 59 днів.

Суд зауважує, що в Акті не зазначено, яке саме платіжне доручення несвоєчасно подано установі банку, та відсутні будь-які посилання на платіжні доручення чи їх реквізити. Фактично, контролюючим органом самостійно відображено інше призначення цільових платежів позивача, відмінне від того призначення, яке визначено самим платником.

На підставі Акта від 8 жовтня 2010 року № 15195/15-2-32102854 ДПІ прийнято податкові повідомлення-рішення (Форма "Ш") від 8 жовтня 2010 року:

№ /0 (а.с. 15), яким за затримку на від 31 до 90 днів сплати узгодженого податкового зобов'язання з ПДВ у сумі 274251,12 грн. до позивача застосовано штраф у сумі 54850,22 грн. 20% від суми боргу;

№ /0 (а.с. 16), яким за затримку на від 1 до 30 днів сплати узгодженого податкового зобов'язання з ПДВ у сумі 469988,81 грн. до позивача застосовано штраф у сумі 46988,87 грн. 10% від суми боргу.

На момент вирішення справи зазначені штрафи позивачем не сплачені.

Спірні правовідносини між сторонами виникли з приводу повноти і своєчасності спла-ти позивачем узгодженого податкового зобов'язання з ПДВ за грудень 2008 року та сто-суються правомірності застосування відповідачем штрафу за затримку сплати узгодженого податкового зобов'язання.

Згідно із Конституцією України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України (ч. 2 ст. 6). Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст. 19).

Відповідно до ст. 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Законом України від 25 червня 1991 року № 1251-ХІІ "Про систему оподаткування" (далі Закон № 1251-ХІІ встановлено, що платниками податків і зборів (обов'язкових платежів) є юридичні і фізичні особи, на яких згідно з законами України покладено обов'язок сплачувати податки і збори (обов'язкові платежі) (ст. 4). Обов'язок юридичної особи щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів) припиняється зі сплатою податку, збору (обов'язкового платежу) або його скасуванням або списанням податкової заборгованості відповідно до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (ч. 3 ст. 9). Сплата податків і зборів (обов'язкових платежів) провадиться у порядку, встановленому цим Законом та іншими законами України (ст. 17).

Положеннями п.п. 1.3, 1.5, 1.6 ст. 1, ст. 2, пп. 7.2.8 і пп. 7.7.1 ст. 7 Закону України від 3 квітня 1997 року № 168/97-ВР "Про податок на додану вартість" на платника ПДВ покла-даються обов'язки із ведення податкових декларацій і сплаті (перерахуванню) до бюджету податку (позитивного значення різниці між сумою податкового зобов'язання звітного податкового періоду та сумою податкового кредиту такого звітного податкового періоду) у строки, встановлені законом для відповідного податкового періоду.

Відповідно до п. 8.1 ст. 8 Закону України від 5 квітня 2001 року № 2346-ІІІ "Про платіжні системи та переказ грошей в Україні" банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження.

Пунктом 22.4 ст. 22 цього Закону передбачено, що при використанні розрахункового документа ініціювання переказу вважається завершеним з моменту прийняття банком платника розрахункового документа на виконання.

Спеціальним законом з питань оподаткування, який установлює порядок погашення зобов'язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фон-дами з податків і зборів (обов'язкових платежів), включаючи збір на обов'язкове державне пенсійне страхування та внески на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, нарахування і сплати пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків контролюючими органами, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, та визначає процедуру оскарження дій органів стягнення є Закон № 2181-ІІІ.

Пунктом 16.5 Закону № 2181-ІІІ передбачено, що за порушення строків перерахування податків, зборів (обов'язкових платежів) до бюджетів або державних цільових фондів, встановлених Законом України "Про платіжні системи та переказ грошей в Україні" банк сплачує пеню за кожний день прострочення, включаючи день сплати, у розмірах, встановлених пп. 16.4.1 п. 16.4 ст. 16, та штрафні санкції, встановлені пп. 17.1.7 п. 17.1 ст. 17 цього Закону, а також несе іншу відповідальність, встановлену цим Законом, за порушення порядку своєчасного та повного внесення податку, збору (обов'язкового платежу) до бюджету або державного цільового фонду. При цьому платник податків, зборів (обов'язкових платежів) звільняється від відповідальності за несвоєчасне або неповне зарахування таких платежів до бюджетів та державних цільових фондів, включаючи нараховану пеню або штрафні санкції (пп. 16.5.1). Днем подання до установ банків платіжного доручення за всіма видами податкових платежів вважається день його реєстрації у цих установах (пп. 16.5.2). Не вважається порушенням строків зарахування податків і зборів (обов'язкових платежів) з вини банку, якщо таке порушення стало наслідком регулювання НБУ економічних нормативів такого банку, що призводить до браку вільного залишку коштів на такому кореспондент-ському рахунку для здійснення зарахування. Якщо у майбутньому банк або його правонаступники відновлюють платоспроможність, відлік термінів зарахування податків, зборів (обов'язкових платежів) розпочинається з моменту такого відновлення (пп. 16.5.3 в редакції, чинній на час прийняття банком платіжного доручення).

Системний аналіз наведених положень чинного законодавства, в контексті обставин справи, яка розглядається, дає підстави суду для висновків, що обов'язок юридичної особи щодо сплати податку припиняється із його повною сплатою до відповідного бюджету. При цьому виконання платником зобов'язання по сплаті до відповідного бюджету суми податкового зобов'язання шляхом подання до банку платіжного доручення на перерахування (переказ) сум податку, припиняється з моменту прийняття обслуговуючим банком такого платіжного доручення. Цей факт є юридичним фактом, з настанням якого пов'язується припинення зобов'язання по сплаті податку.

Даний висновок узгоджується і з положеннями пп. 8.7.1 п. 8.7 ст. 8, п. 16.3 ст. 16 Закону № 2181-ІІІ, які хоч і не відносяться до спірних правовідносин однак підтверджують загальне правило.

Згідно із пп. пп. "а" пп. 4.1.4 п. 4.1 ст. 4 Закону № 2181-ІІІ податкові декларації за календарний місяць подаються протягом 20 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Положеннями ст. 5 Закону № 2181-ІІІ встановлено, що податкове зобов'язання, самос-тійно визначене платником податків у податковій декларації, вважається узгодженим з дня подання такої податкової декларації (п. 5.1). Платник податків зобов'язаний самостійно спла-тити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, про-тягом десяти календарних днів, наступних за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пп. 4.1.4 п. 4.1 ст. 4 цього Закону для подання податкової декларації (пп. 5.3.1). Узгоджена сума податкового зобов'язання, не сплачена платником податків у строки, визначені цією статтею, визнається сумою податкового боргу платника податків (пп. 5.4.1).

Підпунктом 17.1.7 п. 17.1 ст. 17 Закону № 2181-ІІІ передбачено, що у разі коли плат-ник податків не сплачує узгоджену суму податкового зобов'язання протягом граничних стро-ків, визначених цим Законом, такий платник податку зобов'язаний сплатити штраф у розмірі:

10 відсотків погашеної суми податкового боргу при затримці до 30 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання;

20 відсотків погашеної суми податкового боргу при затримці від 31 до 90 кален-дарних днів включно, наступних за останнім днем граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання.

Аналізуючи встановлені судом фактичні обставини справи і відповідні їм положення національного законодавства, чинні на момент виникнення спірних правовідносин, суд при вирішенні справи дійшов наступних висновків.

Останній день для подання ТОВ "ІВЦ в галузі освіти" податкової декларації з ПДВ за грудень 2008 року 20 січня 2009 року, граничний строк для сплати визначеного у ній податку закінчувався 30 січня 2009 року включно. Звідси, первісне платіжне доручення № 574 від 23 січня 2009 року про сплату узгодженого податкового зобов'язання з ПДВ за грудень 2008 року у сумі 98915 грн. подано в межах граничних строків сплати узгодженого податкового зобов'язання. Отже, обов'язок позивача припинено з дня прийняття вказаного платіжного доручення обслуговуючим банком, тобто з 23 січня 2009 року, з цього ж дня відповідальність за повноту і своєчасність зарахування коштів до бюджету перекладається з платника на банк, який прийняв платіжне доручення, тобто на ТОВ "Український промисловий банк".

Подальше повторне ініціювання позивачем переказу коштів для сплати ПДВ за гру-день 2008 року у вересні 2009 року, з урахуванням того, що ТОВ "Український промисловий банк" банк взагалі не здійснив переказ коштів, звільняє ТОВ "ІВЦ в галузі освіти" від пені та штрафних санкцій пов'язаних із фактичною затримкою надходження коштів до бюджету не з вини позивача (платника).

Платіжні доручення про сплату ТОВ "ІВЦ в галузі освіти" узгоджених податкових зобов'язань з ПДВ за звітні періоди січень 2009 року жовтень 2010 року також були подані позивачем в межах граничних строків сплати податкового зобов'язання відповідного звітного періоду, що виключає нарахування штрафів та пені.

Суд вважає необґрунтованими твердження відповідача про те, що введення НБУ мораторію на задоволення вимог кредиторів ТОВ "Український промисловий банк" під час здійснення тимчасової адміністрації є регулюванням економічних нормативів такого банку, тому порушення строків зарахування ПДВ за грудень 2008 року сталося не з вини банку.

Згідно із ст. 2 Закону України від 7 грудня 2000 року № 2121-III "Про банки і банків-ську діяльність" економічні нормативи показники, що встановлюються НБУ і дотримання яких є обов'язковим для банків; тимчасова адміністрація процедура, що застосовується НБУ при здійсненні банківського нагляду за обставин, передбачених цим Законом; мораторій зупинення виконання банком майнових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), строк виконання яких настав до дня введення мораторію, та зупинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов'язань та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), застосованих до прийняття рішення про введення мораторію.

Статтею 66 цього Закону передбачено, що встановлення обов'язкових економічних но-рмативів є однією з форм державного регулювання діяльності банків, яке здійснюється НБУ.

Суд вважає, що введення мораторію та здійснення тимчасової адміністрації не є регулюванням НБУ економічних нормативів.

Крім того, згідно пп. 16.5.3 Закону № 2181-ІІІ відсутність вини банку зумовлює не регулювання НБУ економічних нормативів банку як таке, а його наслідок брак вільного залишку коштів на такому кореспондентському рахунку для здійснення зарахування.

Зазначених обставин відповідач належними засобами доказування суду не довів.

Оскільки висновки податкового органу не знайшли свого підтвердження при розгляді справи, а правомірність рішень не була доведена, податкові повідомлення-рішення ДПІ від 8 жовтня 2010 року № /0 та № /0 слід скасувати.

Вирішуючи питання про поновлення порушених прав позивача, суд вважає, що слід задовольнити позовні вимоги про зобов'язання ДПІ внести зміни до особової картки позивача, в яких зафіксувати відсутність заборгованості з ПДВ перед бюджетом, а також зобов'язати ДПІ припинити нарахування пені та штрафних санкцій на позивача за несплату ПДВ за грудень 2008 року з дня подачі до суду даного позову 18 жовтня 2010 року.

Не підлягає задоволенню позов у частині визнання нечинним акта ДПІ від 8 жовтня 2010 року № 15195/15-2-32102854 про результати перевірки, з огляду на невідповідність цієї позовної вимоги матеріально-правовим способам захисту порушеного права, визначених законом, а також відсутність правового і фактичного обґрунтування.

Водночас позовна вимога про зобов'язання ДПІ покласти зобов'язання із сплати суми пені та інших нарахованих позивачу штрафних санкцій за несвоєчасну сплату ПДВ за грудень 2008 року на відповідальну за затримання такої сплати особу задоволенню не підлягає, оскільки не випливає із спірних публічно-правових відносин між сторонами, та не стосується поновлення порушеного права позивача. Крім того, притягнення до відповідальності такого роду є виключними повноваженнями відповідного органу державної податкової служби, які можуть бути реалізовані ним на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи все вищевикладене та керуючись ст.ст. 2, 9, 11, 14, 70, 71, 76, 79, 86, 158163 КАС, суд

п о с т а н о в и в:

1. Задовольнити адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Інформаційно-виробничий центр в галузі освіти" частково.

2. Скасувати податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Солом'янському районі м. Києва від 8 жовтня 2010 року № /0 та № /0.

3. Зобов'язати Державну податкову інспекцію у Солом'янському районі м. Києва внести зміни до особової картки Товариства з обмеженою відповідальністю "Інформаційно-виробничий центр в галузі освіти" щодо відсутності заборгованості з податку на додану вартість перед бюджетом.

4. Зобов'язати Державну податкову інспекцію у Солом'янському районі м. Києва припинити нарахування Товариству з обмеженою відповідальністю "Інформаційно-виробничий центр в галузі освіти" пені та штрафних санкцій за несплату податку на додану вартісь за грудень 2008 року з дня подачі до суду даного позову 18 жовтня 2010 року

5. Відмовити в задоволенні іншої частини позовних вимог.

6. Присудити на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Інформаційно-виробничий центр в галузі освіти" судові витрати (державне мито) у розмірі 1,70 грн. із Державного бюджету України.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду в порядку та строки, встановлені ст.ст. 185-187 КАС. Апеляційна скарга на постанову подається до протягом 10 днів з дня отримання її копії.

Суддя Д.А. Костенко