Справа № 2а-0770/1399/11
Суддя: Большакова О.О.
Дата ухвалення: 2011-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

справа № 2а-0770/1399/11
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2011 року м. Ужгород

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Большакової О.О.

при секретарі Кречко Л.В.,

з участю позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Ужгороді адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в місті Ужгороді Закарпатської області про визнання нечинною та скасування вимоги,

встановив :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в місті Ужгороді Закарпатської області про визнання нечинною та скасування вимоги від 20 квітня 2011 року про сплату недоїмки в розмірі 1155 гривень 66 копійок.

Позовні вимоги мотивовані тим, що управлінням Пенсійного фонду України було безпідставно донараховано позивачу зобов'язання по сплаті страхових внесків в розмірі 1155 гривень 66 копійок.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 повністю підтримав заявлені позовні вимоги та пояснив, що він як суб'єкт підприємницької діяльності та фізична особа вчасно та в повному обсязі сплачував страхові внески, разом з тим, відповідач безпідставно визначив, суму недоїмки в розмірі 1155 гривень 66 копійок. Зазначив, що його роботодавцем за основним місцем роботи було сплачено страхові внески з його заробітної плати як найманого працівника. А так, просив визнати протиправною та скасувати оскаржувану вимогу управління Пенсійного фонду України в місті Ужгороді.

Відповідачем було подано письмові заперечення щодо позовних вимог, згідно яких УПФ в місті Ужгороді Закарпатської області вважає вимогу від 20 квітня 2011 року законною, оскільки така була сформована на підставі даних картки особового рахунку страхувальника ОСОБА_1, згідно з якими за ним як суб'єктом підприємницької діяльності станом на 1 квітня 2011 року рахувався борг по сплаті страхових внесків за 2010 рік в розмірі 1156 гривень 66 копійок.

Представник відповідача в судове засідання 21 листопада 2011 року не з'явився, про причини неявки суду не повідомив. А так, судом було ухвалено продовжити розгляд справи після перерви за відсутності представника відповідача - суб'єкта владних повноважень.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

З 1 січня 2011 року набрав чинності Закон України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" (далі - Закон), який визначає правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок), умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку.

Згідно частини 5 пункту 7 Розділу VIII "Заключні та Перехідні положення" Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" стягнення заборгованості зі сплати страхових внесків по діючим видам загальнообов'язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених в період до 1 січня 2011 року, у тому числі страхових внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011 року не настав, здійснюється фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування у відповідності до законодавства, яке діяло на момент виникнення такої заборгованості або застосування штрафних санкцій.

Згідно п.п. 4 п. 8 розділу 15 "Прикінцеві положення "Закону України від 09.07.2003 року № 1058-ІУ "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок), та члени сімей зазначених осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності, на період дії законодавчих актів з питань особливого способу оподаткування сплачують страхові внески в порядку, визначеному цим Законом.

Сума страхового внеску встановлюється зазначеними особами самостійно для себе та членів їх сімей, які беруть участь у провадженні такими особами підприємницької діяльності та не перебувають з ними у трудових відносинах. При цьому сума страхового внеску з урахуванням частини фіксованого або єдиного податку, що перерахована до Пенсійного фонду України, повинна становити не менше мінімального розміру страхового внеску за кожну особу та не більше розміру страхового внеску, обчисленого від максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, оподатковуваного доходу (прибутку), загального оподатковуваного доходу, з якої сплачуються страхові внески.

Згідно звіту про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованих внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до органів Пенсійного фонду України за 2010 рік (а.с. 23-24) ОСОБА_1 як суб'єкт підприємницької діяльності, за 2010 рік задекларував нараховані страхові внески за 2010 рік в сумі 22956 гривень 80 копійок (графа 3). Разом з тим, відповідачем було сплачено 1008 гривень страхових внесків за цей період.

Як вбачається з облікової картки страхувальника громадянина - підприємця (який сплачує єдиний податок) ОСОБА_1 недоїмка по внесках вищевказаної особи станом на 1 квітня 2011 року складає 1155 гривень 66 копійок

Відповідачем ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в місті Ужгороді Закарпатської області на адресу позивача була направлена вимога про сплату боргу від 20 квітня 2011 року № Ф-269 у, якою відповідно до ст.106 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та на підставі картки особового

рахунку платника вимагає сплатити недоїмку зі страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування в сумі 1155 гривень 60 копійок.

Факт несплати нарахованих страхових внесків згідно поданого звіту у самостійно визначених розмірах позивач ОСОБА_1 не заперечував в судовому засіданні.

Суд відхиляє доводи ОСОБА_1 щодо сплати його роботодавцем за місцем основної роботи страхових внесків до Пенсійного фонду України, оскільки позивач як суб'єкт підприємницької діяльності зобов'язаний самостійно сплачувати внески у розмірі, визначеному Законом України від 09.07.2003 року №1058-Р/ "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" незалежно від сум страхових внесків з його заробітної плати (як найманого працівника) за місцем роботи, сплачених роботодавцем.

Таким чином, суд вважає, що відповідач при надісланні позивачу оспорюваної вимоги діяв правомірно, й підстав для визнання його дій неправомірними та скасування вимоги немає .

Судові витрати стягненню не підлягають відповідно до норм ст.. 94 КАС України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.7-11, 71, ч.З ст.94, 160-163 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в місті Ужгороді Закарпатської області про визнання нечинною та скасування вимоги відмовити.

Відповідно до статті 186 КАС України апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова відповідно до ч.І ст.254 КАС України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги , встановленого цим Кодексом, якщо таку не було подано.

Суддя Большакова О.О.