Справа № 802/1273/14-а
Суддя: Рецебуринський Ю.Й.
Дата ухвалення: 2015-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 вересня 2015 року м. Київ К/800/66556/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Суддів Рецебуринського Ю.Й. (доповідача),

Ємельянової В.І.,

Стародуба О.П.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_3 до Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Вінницькій області (далі - Вінницька ОДПІ) про визнання дій неправомірними, скасування наказу та зобов'язання вчинити певні дії,

за касаційною скаргою ОСОБА_3 на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 16 травня 2014 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 2 грудня 2014 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду з адміністративним позовом, в якому просила: визнати незаконними дії відповідача; скасувати наказ Вінницької ОДПІ №144-0 від 18 листопада 2013 року; зобов'язати відповідача поновити її на посаді головного державного податкового ревізора-інспектора відділу зустрічних звірок управління податкового контролю Вінницької ОДПІ; стягнути з відповідача заробітну плату за час вимушеного прогулу в сумі 9993 грн 91 коп.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 16 травня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 2 грудня 2014 року, у задоволенні позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, просить скасувати ухвалені ними судові рішення та постановити нове рішення про задоволення позовних вимог.

З'ясувавши обставини справи, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права згідно статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів приходить до висновку про відмову у задоволенні касаційної скарги.

Судами встановлено, що з метою реалізації постанов Кабінету Міністрів України від 9 січня 2013 року №14 «Про внесення змін у додатки до постанов Кабінету Міністрів України від 7 вересня 2012 року №937 і від 14 листопада 2011 року №1184», а також від 20 березня 2013 року №229 «Про утворення територіальних органів Міністерства доходів і зборів» відбувалася реорганізація Вінницької ОДПІ Вінницької області Державної податкової служби України.

З метою дотримання усіх норм трудового законодавства, що регламентує процедуру розірвання трудового договору з ініціативи власника (пункт 1 частини 1 статті 40 КЗпП України), органом державної податкової служби 17 вересня 2013 року попереджено ОСОБА_3 про наступне вивільнення, що передбачало звільнення її із займаної посади.

При цьому, позивачу було запропоновано посади головного державного інспектора Вінницького відділення (на період відпустки по догляду за дитиною ОСОБА_4.) та головного державного ревізора-інспектора Вінницького відділення, від яких вона відмовилася.

ОСОБА_3 відмовилася від підпису щодо ознайомлення про її наступне вивільнення та пропонування зайняття вказаних посад, про що було складено акт №1 від 17 вересня 2013 року.

На виконання вимог статті 43 КЗпП України первинна профспілкова організація працівників Вінницької ОДПІ 25 жовтня 2013 року надала дозвіл на звільнення ОСОБА_3 із займаної нею посади.

Зважаючи на те, що орган державної податкової служби вжив усіх необхідних заходів для переведення позивача на одну із запропонованих їй посад, а також з огляду на відмову від запропонованих посад наказом Вінницької ОДПІ Головного управління Міндоходів у Вінницькій області №144-о від 18 листопада 2013 року ОСОБА_3 звільнено з посади головного державного податкового ревізора-інспектора відділу зустрічних звірок управління податкового контролю Вінницької ОДПІ Вінницької області Державної податкової служби у зв'язку з реорганізацією та скороченням штатної чисельності на підставі пункту 1 статті 40 КЗпП України.

З огляду на викладене, правильними є висновки судів попередніх інстанцій про обґрунтованість звільнення ОСОБА_3 на підставі пункту 1 частини 1 статті 40 КЗпП України, оскільки органом державної податкової служби дотримано процедуру звільнення позивача із займаної нею посади, що визначена у статтях 40, 42, 43 та 49-2 КЗпП України.

Крім того, суди першої та апеляційної інстанції обґрунтованого зазначили на безпідставність посилання позивача на незаконність звільнення під час перебування її на лікарняному як на підставу для задоволення позову, оскільки присутність ОСОБА_3 на робочому місці 18 листопада 2013 року підтверджується журналом виходу на роботу, в якому даний факт засвідчено підписом позивача та нею не заперечується.

Також, 9 квітня 2014 року податковий орган звернувся із запитом до виконавчої дирекції Вінницького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності з приводу перевірки медичної документації ОСОБА_3 у Вінницькій міській клінічній лікарні швидкої медичної допомоги та перевірки листків непрацездатності серії НОМЕР_1 та серії АВЯ №040276.

Так, у своєму листі від 23 квітня 2014 року виконавча дирекція Вінницького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності зазначила, що в ході проведеної перевірки вказаних вище документів встановлено, що листок непрацездатності серії НОМЕР_1 виданий як «первинний» 1 грудня 2013 року на період стаціонарного лікування з 18 листопада 2013 року по 1 грудня 2013 року. В той же час, згідно записів у медичній документації позивач була госпіталізована до міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги 18 листопада 2013 року о 18 годині 5 хвилин.

Тривалість робочого часу працівників Вінницької ОДПІ становить 40 годин на тиждень, а тому в податковому органі встановлено наступний режим роботи: з понеділка по п'ятницю - початок робочого дня - о 8 годині 45 хвилин, перерва - з 13 години 00 хвилин до 14 години 00 хвилин, закінчення робочого дня - о 18 годині 00 хвилин, лише у п'ятницю - робочий день закінчується о 16 годині 45 хвилин.

За наведених обставин, колегія суддів вважає правильними висновки судів попередніх інстанцій, що приймаючи наказ №144-о від 18 листопада 2013 року про звільнення ОСОБА_3, податковий орган діяв в межах повноважень та у спосіб, що були передбачені чинним на той момент трудовим законодавством.

Суди першої та апеляційної інстанцій повно і всебічно встановили обставини справи, дали їм належну юридичну оцінку, правильно застосували норми матеріального і процесуального права, тому відсутні підстави для скасування або зміни прийнятих ними рішень.

Керуючись статтями 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

У Х В А Л И ЛА:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 16 травня 2014 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 2 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути переглянута з підстав, встановлених статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді Ю.Й. Рецебуринський

В.І. Ємельянова

О.П. Стародуб