Справа № 2а-8289/11/2670
Суддя: Добрівська Н.А.
Дата ухвалення: 2011-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

10 червня 2011 року № 2а-8289/11/2670

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Добрівська Н.А., ознайомившись з позовною заявою та доданими до неї матеріалами

за позовомДержавної податкової інспекції у Голосіївському районі м. Києва
доОСОБА_1
про зобовязання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

08 червня 2011 року ДПІ у Голосіївському районі м. Києва звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом, в якому просила зобовязати ОСОБА_1 подати до податкової інспекції декларації про доходи, отримані від продажу рухомого майна за період 2008-2010 роки.

Звертаючись до суду з таким адміністративним позовом податковий орган посилається на положення Податкового кодексу України та Закон України «Про державну податкову службу в Україні».

Відповідно до п.4 ч.1 ст.107 КАС України суддя після одержання позовної заяви зясовує, чи належить позовну заяву розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Статтею 17 КАС України визначено юрисдикцію адміністративних судів, яка поширюється на публічно-правові спори, зокрема, на спори за зверненням субєкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В ч.4 ст.50 КАС України наведено вичерпний перелік позовних вимог з якими субєкт владних повноважень може звернутися до громадян України, іноземців чи осіб без громадянства, їх обєднань, юридичних осіб, які не є субєктами владних повноважень, а саме: про тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності обєднання громадян; про примусовий розпуск (ліквідацію) обєднання громадян; про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства з України; про обмеження щодо реалізації права на мирні зібрання (збори, мітинги, походи, демонстрації тощо); в інших випадках, встановлених законом.

Таким чином, органи державної податкової служби як субєкти владних повноважень мають право звертатися до адміністративного суду з позовами виключно у випадках, встановлених законом.

На день звернення позивача до суду нормативним актом, яким визначаються повноваження податкового органу, є Податковий кодекс України, яким передбачено, що органи державної податкової служби мають право звертатися до суду:

- у випадках, встановлених законом, щодо припинення юридичної особи та підприємницької діяльності фізичної особи підприємця про визнання недійсними установчих (засновницьких) документів субєктів господарювання (п.п.20.1.12 п.20.1 ст.20);

- щодо зупинення видаткових операцій платника податків на рахунках такого платника податків у банках та інших фінансових установах (крім операцій з видачі заробітної плати та сплати податків, зборів, єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, а також визначених контролюючим органом грошових зобовязань платника податків) за наявності хоча б однієї з таких підстав, а саме, недопущення посадових осіб органів державної податкової служби до обстеження територій та приміщень, визначених у підпункті 20.1.11 цієї статті (п.п.20.1.15.2 п.п.20.1.15 п.20.1 ст.20);

- у разі якщо платник податків перешкоджає виконанню податковим керуючим повноважень, визначених цим Кодексом, щодо зупинення видаткових операцій на рахунках платника податків шляхом накладення арешту на кошти та інші цінності такого платника податків, що знаходяться в банку, та зобовязання такого платника податків виконати законні вимоги податкового керуючого, передбачені цим Кодексом (п.п.20.1.16 п.20.1 ст.20);

- щодо накладення арешту на кошти та інші цінності такого платника податків, що знаходяться в банку, у разі, якщо у платника податків, який має податковий борг, відсутнє майно та/або його балансова вартість менша суми податкового боргу, та/або таке майно не може бути джерелом погашення податкового боргу (п.п.20.1.17 п.20.1 ст.20);

- щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника, на суму податкового боргу або його частини (п.п.20.1.18 п.20.1 ст.20);

- щодо стягнення з дебіторів платника податків, що має податковий борг, сум дебіторської заборгованості, строк погашення якої настав та право вимоги якої переведено на органи державної податкової служби, у рахунок погашення податкового боргу такого платника податків (п.п.20.1.19 п.20.1 ст.20);

- у випадках, передбачених законом до суду щодо застосування санкцій, повязаних із забороною організації і проведення азартних ігор на території України (п.п.20.1.36 п.20.1 ст.20);

- щодо нарахування та сплати податкових зобовязань, коригування відємного значення обєкта оподаткування або інших показників податкової звітності у результаті застосування звичайних цін (п.п.20.1.38 п.20.1 ст.20);

- з заявою про вилучення оригіналів первинних фінансово-господарських та бухгалтерських документів у випадках, передбачених цим Кодексом (20.1.40 п.20.1 ст.20).

Підпунктом 16.1.3 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України закріплено обовязок платників податків подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, повязані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Відповідно до п.п.20.1.28 п.20.1 ст.20 Податкового кодексу України, органи державної податкової служби мають право застосовувати до платників податків фінансові (штрафні) санкції, стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобовязань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом.

Згідно п.п.120.1.1 п.120.1 ст.20 неподання платником податків фізичною особою декларації чи включення до неї перекручених (недостовірних) даних про суми одержаних доходів, понесених витрат та якщо такі дії платника призвели до заниження суми оподатковуваного доходу тягнуть за собою накладення на платника податків фізичну особу штрафу у розмірі 25 відсотків від різниці між заниженою сумою податкового зобовязання і сумою, визначеною податковим органом.

При цьому, право податкових органів на звернення до суду, зокрема, адміністративного, з позовами про зобовязання вчинити дії подати декларації про доходи, нормативним актом, що визначає повноваження податкових органів не передбачено.

Відповідно до п.п.21.1.1 п.21.1 ст.21 Податкового кодексу України посадові особи контролюючих органів зобовязані дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами.

Отже, позивач, як орган державної влади, має діяти виключно в межах та у спосіб, що встановлені законом.

Таким чином, ні спеціальним законодавством, ні Кодексом адміністративного судочинства України, ні іншими законами України не встановлено право органів державної податкової служби на предявлення адміністративних позовів до громадян України, іноземців чи осіб без громадянства, їх обєднань, юридичних осіб, які не є субєктами владних повноважень про зобовязання вчинити певні дії, зокрема, подати податкові декларації. При цьому будь-які дії субєкта владних повноважень, які здійснюються поза межами компетенції встановленої законом є свавіллям і не можуть бути дозволені, у тому числі і шляхом звернення до суду.

Чинним в Україні законодавством передбачено юридичну відповідальність за невиконання законних вимог податкових органів (ст.163-3 Кодексу про адміністративні правопорушення України), а тому позивач має можливість вжити відповідні заходи до відповідача.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 109 КАС України суд відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Керуючись вимогами п.1 ч.1 ст.109, ст.ст.160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя

У Х В А Л И В:

1. Відмовити Державної податкової інспекції у Голосіївському районі м. Києва у відкритті провадження в адміністративній справі за їх позовом до ОСОБА_1 про зобовязання вчинити дії.

2. Копію ухвали про відмову у відкритті провадженні в адміністративній справі невідкладно надіслати особі, яка її подала.

3. Попередити позивача, що позовні матеріали будуть йому надіслані супровідним листом рекомендованим поштовим відправленням із зворотною розпискою про їх одержання після спливу терміну для оскарження ухвали про відмову у відкритті провадженні в адміністративній справі.

4. У випадку оскарження ухвали про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі позовні матеріали будуть скеровані до апеляційної інстанції разом з апеляційною скаргою.

5. Розяснити позивачу, що повторне звернення тієї ж особи до адміністративного суду з таким самим адміністративним позовом, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Ухвала набирає законної сили у порядку, встановленому в ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду у порядок та строки, визначені ст.ст.185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя: ОСОБА_2