Справа № 815/4778/15
Суддя: Балан Я. В.
Дата ухвалення: 2015-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/4778/15
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2015 року м. Одеса

10 год. 10 хв.

Одеський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Балан Я.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження за наявними матеріалами справу за адміністративним позовом Одеського міського центру зайнятості до ОСОБА_1 (іпн НОМЕР_1) про стягнення з ОСОБА_1 на користь Одеського міського центру зайнятості заборгованості по виплаченій допомозі по безробіттю у сумі 3 331 грн. 81 коп. на р/р 4828, банк: ГУ ДКСУ в Одеській області, МФО 828011, призначення платежу: повернення виплаченої допомоги по безробіттю,-

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Одеського міського центру зайнятості до ОСОБА_1 (іпн НОМЕР_1) про стягнення з ОСОБА_1 на користь Одеського міського центру зайнятості заборгованості по виплаченій допомозі по безробіттю, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, у сумі 1 631 грн. 81 коп. на р/р 4828, банк: ГУ ДКСУ в Одеській області, МФО 828011, призначення платежу: повернення виплаченої допомоги по безробіттю.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач під час знаходження на обліку у центрі зайнятості у якості безробітного та отримання допомоги по безробіттю була працевлаштована, а саме перебувала у трудових відносинах з ЖСК «Вимпел 20» на посаді паспортиста за сумісництвом та отримувала дохід. При цьому, жодним чином не повідомила центр зайнятості про своє працевлаштування. Таким чином за період перебування відповідача на обліку позивача як безробітної, у період з 19.12.2014 року по 02.06.2015 року ОСОБА_1 незаконно отримала допомогу по безробіттю у сумі 3 331 грн. 81 коп. На підставі вказаного, відповідно до Порядку № 60/62 позивачем було прийнято рішення про повернення безробітною коштів та відшкодування вартості наданих соціальних послуг (наказ № НТ 150614 від 04.06.2015 року). Згідно заяви про зменшення позовних вимог, заявлену у позові суму заборгованості відповідачем було частково погашено у розмірі 1 700 грн. 00 коп. Вказана сума заборгованість у добровільному порядку відповідачем на користь одеського міського центру зайнятості не відшкодована, у звязку із чим позивач просить у судовому порядку стягнути суму заборгованості по виплаченій їй допомоги по безробіттю (аркуші справи 3-5).

В судове засідання сторони або їх представники не прибули, належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду справи, про що свідчать наявні в матеріалах справи рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення (аркуші справи 19, 20).

Згідно приписів ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Через канцелярію суду за вхід. № 23695/15 від 23.09.2015 року представником позивача подано клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження (аркуш справи 26).

Відповідач про причини неприбуття суду не повідомила, заяв про відкладення розгляду справи або розгляд справи за її відсутності до суду не надала.

Письмові заперечення проти позову відповідачем до суду не надано.

На підставі зазначеного, з урахуванням наданого представником позивача клопотання, згідно з ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України справа розглянута в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України, суд під час судового розгляду адміністративної справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. У разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Частиною 6 статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України, під час судового розгляду справи в судовому засіданні забезпечується повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, крім випадків неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи у разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження).

На підставі ч. 1 ст. 41 та ч. 6 ст. 12 Кодексу адміністративного судочинства України, справу розглянуто без здійснення фіксування судового засідання.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши обставини якими обґрунтовуються вимоги позивача, докази, якими вони підтверджуються, суд вважає, що адміністративний позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

Судом встановлено, що 12.12.2014 року ОСОБА_1 звернулась до Одеського міського центру зайнятості із заявою про надання статусу безробітного, до вирішення питання про працевлаштування, з виплатою допомоги по безробіттю, відповідно до Законів України «Про зайнятість населення» та «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» (аркуші справи 6, 7).

У вказаній заяві відповідач також зазначила, що не зареєстрована як субєкт підприємницької діяльності, трудовою діяльністю не займається, пенсію не отримує, не має право на пенсію за віком, в тому числі на пільгових умовах та на пенсію за вислугою років, тощо.

Крім того, відповідачем письмово було повідомлено позивача про те, що вона не має заробітку або інших доходів передбачених законодавством, не є найманим працівником, тощо.

Наказом № НТ 141219 від 19.12.2014 року відповідачу призначено допом?огу по безробіттю, як застрахо?ваним особам залежно від страхового стажу відповідно до п.п. 1, 3, 4 ст. 22, п. 1 ст. 23 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та п. 2.1 «Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності» понад 10 років 70% середньої з/п (доходу) залежно від тривалості безробіття у відсотках до визначеного розміру: 100% - 90 к.д., 80% - 90 к.д., 70% - 180 к.д. з 19.12.2014 року по 13.12.2015 року та розпочато виплату допомоги по безробіттю з 19.12.2014 року (аркуш справи 8).

За період з 19.12.2014 року по 02.06.2015 року як свідчать матеріали справи, відповідач отримала допомогу безробіттю у сумі 3 331 грн. 81 коп.

Відповідно до наявних в матеріалах справи письмових доказів, до Одеського міського центру зайнятості надійшла службова записка відділу організації працевлаштування населення від 23.03.2015 року № 0256 щодо перевірки факту трудових відносин та отримання доходу ОСОБА_1 у звязку із призначенням допомоги по безробіттю.

Згідно з приписами пп. 18 п. 2 ст. 22 Закону України «Про зайнятість населення», центри зайнятості проводять розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати щомісячного матеріального забезпечення в порядку, встановленому центральними органами виконавчої влади у сфері соціальної політики, державної податкової політики та пенсійним фондом України. Таке розслідування здійснюється шляхом звіряння даних, зазначених у документах страхувальника, з базою даних Пенсійного фонду України та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію єдиної державної політики, а в разі потреби шляхом проведення виїзних планових та позапланових перевірок страхувальників.

Як свідчать матеріали справи, відповідно до вказаної норми, ст. 34 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого Наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Державної податкової служби України № 60/62 від 13.02.2009 року та постанови Кабінету Міністрів України від 26.09.2001 року № 1266 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу) для розрахунку виплат за загальнообовязковим державним соціальним страхуванням» (зі змінами та доповненнями). З метою забезпечення цільового та ефективного використання коштів Фонду загальнообовязкового державного соціального страхування на випадок безробіття, службовою особою позивача проведено звірку факту трудових відносин та отримання доходу ОСОБА_1 на Житлово-будівельному кооперативі «Вимпел-20», за результатами якої складено акт № 103 розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення від 26.05.2015 року (аркуші справи 9-10).

Згідно вказаного акту, розслідування встановлено, що для проведення звірки ЖБК «Вимпел-20» надано наступні документи: копії витягів з наказів про прийняття на роботу, про звільнення та копії відомостей нарахування заробітної плати за грудень 2014 року та січень 2015 року.

Відповідно до вищезазначених документів було встановлено, що громадянка ОСОБА_1 була прийнята на посаду паспортиста за сумісництвом з 16.01.2008 року (витяг з наказу № 3/2 від 15.01.2008 року), звільнена на підставі ст. 38 КЗпП України за власним бажанням 01.01.2015 року (витяг з наказу № 7/14 від 29.12.2014 року) (аркуші справи 11, 12).

За період перебування на обліку як безробітної, за грудень 2014 року ОСОБА_1 нараховано заробітну плату у розмірі 165 грн. 00 коп.

При цьому, за період з 19.12.2014 року по 02.06.2015 року як свідчать матеріали справи, відповідач отримала допомогу безробіттю у сумі 3 331 грн. 81 коп.

Тобто, у період перебування на обліку в Одеському міському центрі зайнятості центрі зайнятості у якості безробітного, відповідач був працевлаштований, та відповідно не мав права на перебування у статусі безробітного та отримання виплати допомоги по безробіттю з моменту працевлаштування.

Таким чином, відповідач на час перебування у статусі безробітного та отримання допомоги по безробіттю, працював і отримував доходи, тобто відносився до категорії за?йнятого населення, яка самостійно забезпечує себе роботою та одночасно перебував на обліку у центрі зайнятості та отримував допомогу по безробіттю.

При цьому, при зверненні до центру зайнятості у грудні 2014 року із заявою про надання статусу безробітного з призначенням допомоги по безробіттю відповідач проінформувала, що через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, у тому числі на забезпечує себе роботою самостійно, в той час як згідно досліджених судом витягів з наказів ЖБК «Вимпел-20» № 3/2 від 15.01.2008 року та № 7/14 від 29.12.2014 року у цей час була працевлаштована та за грудень 2014 року отримала заробітну плату.

Відповідно до п. 3 Закону України «Про зайнятість населення», відповідальність за достовірність поданих до територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, даних та документів, на підставі яких приймається рішення щодо реєстрації безробітного та призначення матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, покладається на зареєстрованого безробітного.

Згідно ч.ч. 2, 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обовязків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Відповідно до п. 20 Порядку реєстрації, перереєстрації та ведення обліку громадян, які шукають роботу, і безробітних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 219 від 14.02.2007 р., громадяни, зареєстровані, як такі, що шукають роботу та безробітні, знімаються з обліку з дня виявлення факту подання недостовірних даних, що мав місце під час перебування особи на обліку як безробітної, або неповідомлення державної служби зайнятості про виїзд за межі України з метою працевлаштування чи провадження іншої діяльності, спрямованої на отримання прибутку.

Підпунктом 6.14 Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики № 307 від 20.11.2000 року передбачено, якщо під час одержання допомоги по безробіттю безробітний своєчасно не подав відомості про обставини, що впливають на умови її виплати, у тому числі встановлені під час розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення, з безробітного стягується сума виплаченої допомоги по безробіттю з моменту виникнення цих обставин.

Якщо безробітний відмовився добровільно повернути зазначені кошти, то питання щодо їх повернення вирішується у судовому порядку.

04.06.2015 року Одеським міським центром зайнятості прийнято наказ № НТ150604 про припинення виплати допомоги по безробіттю ОСОБА_1 у звязку із призначенням виплати на підставі документів, що містять неправдиві відомості (з дня встановлення порушення) відповідно до пп. « 8» п. 1 ст. 31 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» з 19.12.2014 року (аркуш справи 14).

Вказаним наказом також припинено реєстрацію безробітної ОСОБА_1 у звязку із встановленням факту подання особою недостовірних даних та документів, на підставі яких прийнято рішення про надання їй статусу безробітного, призначення виплати матеріального забезпечення на випадок безробіття відповідно до абзацу 19 пп. 1 ст. 37 Порядку з 02.06.2015 року.

Крім того, згідно вказаного наказу № НТ150604 було прийнято рішення про повернення коштів у встановленому порядку відповідно до п. 6.14 Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності, затвердженого наказом Мінпраці та соціальної політики № 307 від 20.11.2000 року: з 19.12.2014 року по 02.06.2015 року у сумі 3 331 грн. 81 коп.

17.06.2015 року на адресу ОСОБА_1 позивачем надіслано лист-претензію № 2173/19/06 з пропозицією добровільно повернути отриману шляхом надання недостовірних даних, що мали місце під час одержання відповідачем допомоги по безробіттю суму у розмірі 3 331 грн. 81 коп. протягом 15 календарних днів, яким також повідомлено про те, що у разі невідшкодування коштів питання щодо їх повернення буде вирішуватись відповідно до чинного законодавства (аркуш справи 15).

Вказаний лист з копією наказу № НТ 150604 від 04.06.2015 року було надіслано за адресою відповідача.

Наказ про повернення виплачених коштів відповідачем не оскаржувався.

Крім того, через канцелярію суду за вхід. № 23571/15 від 22.09.2015 року позивачем подано заяву про зменшення позовних вимог, згідно якої сума, яка підлягає стягненню з відповідача складає 1 631 грн. 81 коп., оскільки решта заборгованості у розмірі 1 700 грн. 00 коп. добровільно відшкодована відповідачем (аркуші справи 21-22).

На підтвердження зазначених обставин в матеріалах справи наявна виписка банку від 25.08.2015 року (аркуш справи 23).

На час розгляду справи відповідач вищезазначену заборгованість в добровільному порядку не сплатив.

Доказів, які спростовують існування заборгованості з виплаченої допомоги по безробіттю у загальній сумі 1 631 грн. 81 грн., відповідачем до суду не надано.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно зі ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному та обєктивному дослідженні.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Враховуючи вищезазначене, позовні вимоги Одеського міського центру зайнятості до ОСОБА_1 (іпн НОМЕР_1) про стягнення з ОСОБА_1 на користь Одеського міського центру зайнятості заборгованості по виплаченій допомозі по безробіттю у сумі 1 631 грн. 81 коп. на р/р 4828, банк: ГУ ДКСУ в Одеській області, МФО 828011, призначення платежу: повернення виплаченої допомоги по безробіттю є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Керуючись Законами України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», «Про зайнятість населення», Порядком надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності, Порядком розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення безробітним, ст.ст. 2, 7, 8, 9, 11, 69-71, 86, 128, 159-164, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Одеського міського центру зайнятості до ОСОБА_1 (іпн НОМЕР_1) про стягнення з ОСОБА_1 на користь Одеського міського центру зайнятості заборгованості по виплаченій допомозі по безробіттю у сумі 1 631 грн. 81 коп. на р/р 4828, банк: ГУ ДКСУ в Одеській області, МФО 828011, призначення платежу: повернення виплаченої допомоги по безробіттю задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 (іпн НОМЕР_1) на користь Одеського міського центру зайнятості заборгованості по виплаченій допомозі по безробіттю у сумі 1 631 (одна тисяча шістсот тридцять одна) грн. 81 (вісімдесят одна) коп. на р/р 4828, банк: ГУ ДКСУ в Одеській області, МФО 828011, призначення платежу: повернення виплаченої допомоги по безробіттю.

Постанова суду може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Я.В. Балан