Справа № 2-а-4848/10/2570
Суддя: Земляна Г.В.
Дата ухвалення: 2011-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 2-а-4848/10/2570 Головуючий у 1-й інстанції: Бородавкіна С.В.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
У Х В А Л А

Іменем України

"02" березня 2011 р. м. Київ

колегія суддів судової палати по адміністративним справам Київського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді Земляної Г.В., суддів Парінова А.Б., Петрика І.Й., при секретарі Ломановій Ю.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києва апеляційну скаргу ОСОБА_2 профспілки працівників сфери бухгалтерського обліку та аудиту в інтересах фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_2 профспілки працівників сфери бухгалтерського обліку та аудиту в інтересах фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Виконавчої дирекції Чернігівського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності про скасування рішення та зобовязання відшкодувати витрати,-

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач ОСОБА_2 профспілка працівників сфери бухгалтерського обліку та аудиту звернулася до суду в інтересах фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 в якому просить суд скасувати рішення № 841 від 26.08.2010 р. про застосування та зарахування до бюджету Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності (далі Фонд), відображення у звіті сум фінансових (штрафних) санкцій, неправомірних витрат, донарахованих сум внесків та пені за порушення законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, зобов'язати прийняти до заліку витрати в сумі 32466,72 грн., зобов'язати сплатити належне фізичній особі-підприємцю ОСОБА_3 фінансування на виплату допомоги по вагітності та пологах найманій працівниці ОСОБА_4 в розмірі 32466,72 грн.

Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2010 року у задоволенні позову ОСОБА_2 профспілки працівників сфери бухгалтерського обліку та аудиту відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятою постановою представник ОСОБА_2 профспілки працівників сфери бухгалтерського обліку та аудиту подав апеляційну скаргу та доповнення до апеляційної скарги, в яких просить скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги. В своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на незаконність, необґрунтованість та необєктивність рішення суду, неповне зясування всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, порушення судом норм процесуального права, що є підставою для скасування судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, осіб, що зявилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а постанова суду залишенню без змін, з наступних підстав.

Згідно зі п.1 ч.1 ст. 198, ст.200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1 статі 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд першої інстанції всебічно, повно та об'єктивно розглянув справу, правильно встановив обставини справи, наданим доказам дав правильну правову оцінку і прийшов до обґрунтованого висновку про відмову в задоволені позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 02.10.2007 року було укладено трудовий договір між ФОП ОСОБА_3 та найманим працівником ОСОБА_5, який зареєстровано в Чернігівському міському центрі зайнятості 05.10.2007 р. за № 021, відповідно до якого ОСОБА_6 зобов'язана була виконувати обов'язки маркетолога із встановленням їй заробітної плати в розмірі 600 грн. та премії.

Згідно табелю обліку використання робочого часу за жовтень 2007 року ОСОБА_6 відпрацювала 7 днів - з 02.10.2007 р. по 10.10.2007 р., за які їй було нараховано заробітну плату в сумі 182,61 грн. У найманого працівника ОСОБА_7 страховий випадок стався 11.10.2007 року.

Відповідно до наказу №3 від 10.10.2007 року ОСОБА_8 відповідно до умов трудового договору за проведені дослідження громадської думки відносно попиту на юридичні послуги та розробку плану рекламної кампанії було премійовано у розмірі 2400 грн. за фактично відпрацьований час.

16.07.2010 року головним спеціалістом контрольно-ревізійного відділу Чернігівського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності ОСОБА_9 проведено перевірку правильності нарахування, перерахування та використання коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності за період з 05.10.2007 р. по 31.06.2010 р., за наслідками якої складено акт від 16.07.2010 року. Перевіркою встановлено, що за період діяльності з початку реєстрації в Фонді соціального страхування з тимчасової втрати працездатності з 05.10.2007 р. по 01.07.2010 р., фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 було прийнято на роботу вагітну жінку ОСОБА_8, на пізніх строках вагітності, якій було нарахована та виплачена допомога по вагітності та пологах в максимальних розмірах. Розрахунок допомоги по вагітності та пологах ОСОБА_4 згідно бухгалтерського обліку ФОП ОСОБА_3: заробітна плата за фактично відпрацьований час (з 02.10.2007р. по 10.10.2007р.) 2582,61 грн., кількість відпрацьованих робочих днів 7 днів, середньоденна заробітна плата 368,94грн. (що не перевищує граничного розміру середньоденної заробітної плати в травні місяці 370,43 грн.) - загальна сума допомоги по вагітності та пологах 368,94 грн. х 88днів = 32466,72грн.

Заробітна плата за жовтень 2007 року ОСОБА_4 виплачена згідно видаткового касового ордера від 25.11.2007 року в сумі 2125,63 грн., а допомога по вагітності та пологах найманому працівнику ОСОБА_4 виплачена в сумі 32466,72 грн. (видаткові касові ордери від 01.09.2008р. на суму 10000 грн., від 10.09.2008р. на суму 10000 грн., від 19.09.2008р. на суму 12466,72 грн.), несвоєчасність виплати даної допомоги є порушенням ч. 1 ст. 52 Закону України від 18 січня 2001 року №2240-111 "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням".

26.08.2010 року заступником директора Виконавчої дирекції Чернігівського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності було винесено рішення № 841 про застосування та зарахування до бюджету Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, відображення у звіті сум фінансових (штрафних) санкцій, неправомірних витрат, донарахованих сум внесків та пені за порушення законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, згідно якого була визначена сума платежу, зарахованого до бюджету Фонду: не прийняті до зарахування витрати - 30170,80 грн., штрафна санкція за порушення порядку витрачання коштів -15085,40 грн., на загальну суму 45256,20 грн., які в десятиденний термін від дня отримання рішення підлягають зарахуванню до бюджету Фонду у повному обсязі. Зараховану суму відповідач повинен відобразити у звіті про нараховані страхові внески, перерахування та витрати, пов'язані із загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності (Ф4-ФСС з ТВП).

Відмовляючи у задоволені позову суд першої інстанції прийшов до висновку, про законність та обґрунтованість рішення відповідача про відмову у відшкодуванні витрат за рахунок коштів Фонду.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням»особи, які працюють на умовах трудового договору (контракту) на підприємствах, установах, організаціях незалежно від форм власності та господарювання або у фізичних осіб підлягають загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням.

Згідно вимог п. п. 2, 3 ч. 2 ст. 27 цього Закону страхувальники (роботодавці) зобов'язані нараховувати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески в розмірі, встановленому ст. 21 вказаного Закону. У разі настання страхового випадку страхувальник зобов'язаний надавати та виплачувати застрахованим особам відповідний вид матеріального забезпечення та соціальних послуг відповідно до цього Закону.

За приписами ч. 1 ст. 38 вищенаведеного Закону допомога по вагітності та пологах надається застрахованій особі у формі матеріального забезпечення, яке компенсує втрату заробітної плати (доходу) за період відпустки у зв'язку з вагітністю та пологами.

Нормами ч. 1 ст. 39 Закону встановлено, що допомога по вагітності та пологах надається застрахованій особі у розмірі 100 відсотків середньої заробітної плати (доходу), обчисленої відповідно до статті 53 цього Закону, і не залежить від страхового стажу.

За правилами ст. 53 Закону при обчисленні середньої заробітної плати (доходу) для забезпечення допомогою по тимчасовій непрацездатності, по вагітності та пологах враховуються всі види заробітної плати (доходу) в межах граничної суми місячної заробітної плати (доходу), на яку нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням, відповідно до статті 21 цього Закону. Порядок обчислення середньої заробітної плати для надання допомоги по тимчасовій непрацездатності, по вагітності та пологах визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно вимог п. 3 Порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 вересня 2001 року № 1266, (в реакції на момент виникнення спірних правовідносин) розрахунковим періодом, за який обчислюється середня заробітна плата (дохід) для розрахунку страхових виплат (крім страхування на випадок безробіття) та оплати перших п'яти днів тимчасової непрацездатності за рахунок коштів роботодавця, є період роботи за останнім основним місцем роботи (зайняття підприємницькою діяльністю) перед настанням страхового випадку, протягом якого застрахована особа працювала та сплачувала страхові внески або за неї сплачувалися страхові внески.

Відповідно до положень п. 7 Порядку середня заробітна плата (грошове забезпечення) застрахованої особи обчислюється виходячи з нарахованої заробітної плати за видами виплат, що включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати (у тому числі в натуральній формі).

Судом першої інстанції встановлено, що наказом ОСОБА_4 була надана премія у розмірі 2400 грн., яка була врахована при визначені розміру допомоги по вагітності та пологах.

Між тим, згідно табелів обліку використаного робочого часу за жовтень 2007 року ОСОБА_6 відпрацювала 7 робочих днів.

Відповідно до п. 6.9 Інструкції про порядок надходження, обліку та витрачання коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, затвердженої постановою правління Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності від 26 червня 2001 року № 16, якщо витрати, проведені страхувальником-роботодавцем, за звітний квартал перевищують нараховану суму страхових внесків та інших платежів, то різниця між сумою витрат і сумою страхових внесків зараховується в рахунок сплати наступного кварталу.

Якщо ж витрати не можуть бути покриті страховими внесками і в наступному кварталі, то сума перевищення, з урахуванням очікуваного результату в наступному кварталі, відшкодовується страхувальнику-роботодавцю органом Фонду після одержання від нього звіту за формою Ф4-ФССзТВП за минулий квартал.

Як визначено п. 14 вищевказаного Порядку середньоденна заробітна плата (дохід) обчислюється шляхом ділення нарахованої за розрахунковий період заробітної плати (оподатковуваного доходу), з якої сплачувалися страхові внески, на кількість відпрацьованих робочих днів у розрахунковому періоді - за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності витратами, зумовленими народженням та похованням (у частині призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності у зв'язку з вагітністю та пологами, та для оплати перших п'яти днів тимчасової непрацездатності за рахунок коштів роботодавця).

За правилами ст. 241 КЗпП України у разі укладення трудового договору між фізичною особою та найманим працівником, фізична особа повинна у тижневий строк з моменту фактичного допущення працівника до роботи зареєструвати укладений у письмовій формі трудовий договір у державній службі зайнятості за місцем свого проживання, у порядку, визначеному Міністерством праці та соціальної політики України.

Згідно п. 4 Порядку реєстрації трудового договору між працівником і фізичною особою, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.06.2001 року № 260, визначено, що відповідальна особа центру зайнятості в день подання фізичною особою трудового договору реєструє його у книзі реєстрації трудових договорів за формою, що додається. Трудовому договору присвоюється номер, за яким він зареєстрований у книзі, і ставиться дата його реєстрації.

Відповідно до форми трудового договору, затвердженої наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 08.06.2001 року № 260, трудовий договір між працівником та фізичною особою містить обовязковий пункт 3 щодо оплати праці працівника, в якому повинен бути визначений розмір заробітної плати працівника за місяць.

При підписанні трудового договору між позивачем та найманим працівником було досягнуто згоди щодо істотної умови договору - оплати праці, у звязку з чим ОСОБА_4 була встановлена щомісячна заробітна плата в розмірі 600,00 грн.

Згідно п. 2.3.2 Інструкції зі статистики заробітної плати, затверджена наказом Державного комітету статистики України від 13.01.2004 року № 5, до інших заохочувальних та компенсаційних виплат, що належать до фонду оплати праці, відносяться винагороди та заохочення, що здійснюються раз на рік або мають одноразовий характер, а саме: винагороди за підсумками роботи за рік, щорічні винагороди за вислугу років (стаж роботи); премії, що виплачуються у встановленому порядку за спеціальними системами преміювання, виплачені відповідно до рішень уряду; премії за сприяння винахідництву та раціоналізації, створення, освоєння та впровадження нової техніки і технології, уведення в дію в строк і достроково виробничих потужностей й об'єктів будівництва, своєчасну поставку продукції на експорт та інші; премії за виконання важливих та особливо важливих завдань; одноразові заохочення, не пов'язані з конкретними результатами праці (наприклад, до ювілейних та пам'ятних дат, як у грошовій, так і натуральній формі); грошова винагорода державним службовцям за сумлінну безперервну працю в органах державної влади, зразкове виконання трудових обов'язків; вартість безкоштовно наданих працівникам акцій; кошти, спрямовані на викуп майна працівниками з моменту їх персоніфікації, а також суми вартості майна, яке розподіляється між членами колективу в разі ліквідації (реорганізації, перепрофілювання) підприємства (крім випадків розподілу майна між засновниками підприємства).

Незалежно від того, якого виду премія видається, вона включається до фонду оплати праці або як додаткова заробітна плата, або як інші заохочувальні та компенсаційні виплати.

Разом з тим, п. 1.2 вищевказаної Інструкції визначено, що відповідно до положень Закону України «Про оплату праці»заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому вираженні, яку за трудовим договором власник або вповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Відтак, премія, як складова частина заробітної плати, може бути включена до виплат, які враховуються при визначенні розміру середньої заробітної плати для розрахунку допомоги по вагітності та пологах, за умови наявності такої виплати у трудовому чи колективному договорі (у Положенні про преміювання).

Оскільки премія є складовою заробітної плати, то вона підлягає врегулюванню сторонами при укладенні трудового договору, в ньому повинен бути визначений її чіткий конкретний розмір. Регулювання оплати праці суб'єктами підприємницької діяльності, шляхом видання наказів, положень та інших документів чинним законодавством не передбачено.

Натомість, як встановлено судом першої інстанції та не спростовано під час апеляційного провадження виплата одноразової премії ОСОБА_4 не передбачена трудовим договором з нею.

Згідно ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі і в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень суд перевіряє чи вчинені вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначений Конституцією і законами України.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні позову до Виконавчої дирекції Чернігівського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, оскільки остання діяла в межах повноважень та у спосіб передбачений законом, та права позивача не порушувала.

Згідно зі ст.159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Виходячи з наведеного, судова колегія вважає що позовні вимоги ОСОБА_2 профспілки працівників сфери бухгалтерського обліку та аудиту не підлягають задоволенню.

При цьому апеляційна скарга не містить посилання на обставини, передбачені статтями 202 - 204 Кодексу адміністративного судочинства України, за яких рішення суду підлягає скасуванню.

Доводи, викладені заявником в апеляційній скарзі були предметом дослідження суду першої інстанції і не знайшли свого належного підтвердження.

Вказані в апеляційній скарзі процесуальні порушення не призвели до неправильного вирішення справи і не є підставою для скасування судового рішення.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, в зв'язку з чим апеляційна скарга залишається без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.4, 8-11, 160, 196, 198, 200, 205, 207, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 профспілки працівників сфери бухгалтерського обліку та аудиту в інтересах фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2010 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів із дня складання у повному обсязі, тобто з 09 березня 2011 року шляхом подачі касаційної скарги до Вищого адміністративного суду України у порядку ст.212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: Г.В.Земляна

Судді: А.Б.Парінов

ОСОБА_10