Справа № 2а-1870/5557/11
Суддя: В.О. Павлічек
Дата ухвалення: 2015-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2015 р. Справа №2a-1870/5557/11

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Павлічек В.О.,

за участю секретаря судового засідання - Кохан Т.І.,

позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

представника відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, Управління Пенсійного фонду України в м. Сумах, Головного управління державного казначейства України в Сумській області про зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернулась до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (далі відповідач 1), управління Пенсійного фонду України в м. Сумах (відповідач 2) про зобов'язання вчинити дії щодо повернення коштів в сумі 1760,00грн., сплачених як збір на обовязкове пенсійне страхування при купівлі квартири.

В обґрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що за договором купівлі - продажу квартири від 29.03.2011року вона придбала квартиру АДРЕСА_1 Чеснова в м. Суми. При нотаріальному оформленні даного договору нею було сплачено 1% збору на обовязкове державне пенсійне страхування від вартості придбаного нерухомого майна в сумі 1760,00грн. ОСОБА_1 сплату вказаного збору вважає незаконною, оскільки придбала житло вперше, а тому, відповідно до пункту 9 статті 1 Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування», відповідач повинен був повернути їй безпідставно сплачений збір. Проте заява з цього питання ОСОБА_4 управлінням ПФУ в Сумській області була залишена без задоволення з підстав відсутності доказів придбання житла вперше.

Відповідач 1 та відповідач 2 проти позову заперечували, посилаючись на Порядок сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.11.1998р. №1740 та п. 9 ч. 1. ст. 1 Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування», зазначили, що оскільки позивач не надає доказів того, що вона є сільськогосподарським товаровиробником, а право власності не отримано позивачем в результаті його приватизації, відповідно до Закону Украй «Про приватизацію державного житлового фонду», - підстави для несплати позивачем збору на обов'язкове державне пенсійне страхування у розмірі 1% вартості квартири з огляду на норми вказаних нормативно-правових актів не вбачаються. Крім того, зважаючи на той факт, що ні відповідач, ні суд не володіють інформацією відносно прав власності на нерухомість, вважають, що факт купівлі житла вперше може бути підтверджений лише відповідними документами, виданими уповноваженим органом, до компетенції якого відносяться ці питання. Враховуючи, що в даний час такого органу не існує, особою, що придбаває житло вперше, громадянин може бути визнаний в судовому порядку. За відсутності вказаного підтвердження, відповідач вважає, надані позивачем довідка з БТІ і Витяг з реєстру правочинів не є належними і достатніми доказами купівлі житла вперше, а отже доводи позивача є необґрунтованими і врахуванню не підлягають.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити.

Представники відповідача 1 та відповідача 2 проти позову заперечували та просили у задоволенні позовних вимог відмовити.

Судом було залучено до участі у розгляді справи в якості відповідача ОСОБА_4 управління Державного казначейства України у Сумській області (далі відповідач 3, ГУДКУ у Сумській області).

Представник відповідача 3 в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, надіслав суду відзив на адміністративний позов, в якому зазначив, що компетенція Головного управління Державної казначейської служби визначена Бюджетним кодексом України та Положенням про головні управління Державної казначейської служби України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 12.10.2011 №1280 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 27.10.2011 за № 1236/19974 (далі - Положення). Згідно зі ст. 45 Бюджетного кодексу України та п. 4 Положення ОСОБА_4 управління здійснює повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету, за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету.

Пунктом 5 Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 03.09.2013 №787 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25.09.2013 №1650/24182 (далі - Порядок) визначено, що повернення помилково або надмірно зарахованих до бюджету податків, зборів, платежів та інших доходів бюджетів здійсню за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету. Станом момент порушення провадження у справі ОСОБА_4 управління як самостійний суб'єкт правовідносин не має жодного грошового зобовязання перед Позивачем.

Суд, заслухавши пояснення позивача, представників відповідача 1 та відповідача 2, перевіривши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, вважає необхідним позовні вимоги задовольнити, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що позивач за договором купівлі - продажу від 29.03.2011року придбала квартиру АДРЕСА_1 Чеснова в м. Суми, загальною вартістю 176000,00 грн. (а.с.5-8). При купівлі квартири обов'язковою вимогою, необхідною для нотаріального оформлення договору купівлі-продажу була сплата 1% збору на державне пенсійне страхування від вартості придбаного нерухомого майна, що становить 1760,00 грн. На виконання даної вимоги (відповідно до квитанції №2444_3_29 від 29.03.2011 року) позивачем на рахунок Головного управління Державного казначейства України у Сумській області було сплачено 1760,00грн. (а.с.10).

ОСОБА_1 звернулась до Головного управління ПФУ в Сумській області з заявою про повернення коштів, які були сплачені в розмірі 1% збору на обов'язкове державне пенсійне страхування від вартості придбаного нерухомого майна. Однак, враховуючи, що Пенсійний фонд України не володіє інформацією відносно прав власності на нерухоме майно, а позивачкою не надано документів, які б підтверджували факт придбання житла вперше, відповідачем листом від 30.05.2011р. за №502/Б-11 (а.с.11) було відмовлено у звільненні від сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування при купівлі квартири. Таку ж позицію підтримує і УПФУ в м. Сумах, як зазначив, представник відповідача.

Задовольняючи позовні вимоги суд виходить з наступного.

Пунктом 9 частини 1 статті 1 Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» від 26.06.1997 року, № 400/97-ВР (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), встановлено, що платниками збору на обов'язкове державне пенсійне страхування є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та фізичні особи, які придбавають нерухоме майно, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.

Таким чином, із загального правила про обовязковість сплати збору при придбанні нерухомого майна законодавцем встановлено два винятки (що могло в даному випадку стосуватись позивача) - громадяни, які придбавають житло і перебувають на черзі на одержання житла або придбавають житло вперше

Згідно обліку технічної інвентаризації в м. Суми позивач є власником квартири АДРЕСА_1 Чеснова в м. Суми, що підтверджується витягом про державну реєстрацію прав власності від 31.03.2011р. та довідкою комунального підприємства Сумського міського бюро технічної інвентаризації від 17.06.2011р. за №350873 (а.с.9,12). З даних доказів вбачається, що за позивачкою не зареєстровано іншого нерухомого майна.

Із витягу з Державного реєстру правочинів від 06.06.2011року (а.с.13) вбачається, що позивач ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер -НОМЕР_1) укладала лише один договір купівлі-продажу 29.03.2011 року, на підставі якого придбала квартиру АДРЕСА_1 Чеснова в м. Суми.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позивачка, придбавши квартиру вперше, не є платником збору на загальнообовязкове державне пенсійне страхування при придбанні нерухомого майна, згідно пункту 9 частини 1 статті 1 Закону України «Про збір на обовязкове державне пенсійне страхування».

Суд не приймає до уваги посилання відповідачів щодо відсутності в матеріалах справи доказів придбання позивачем житла вперше, оскільки в матеріалах справи міститься витяг з Державного реєстру правочинів, виданого приватним нотаріусом ОСОБА_5 від 06.06.2011року (а.с.13), яким підтверджено придбання ОСОБА_1 квартири уперше, що є підставою для звільнення позивача від сплати збору.

При цьому, суд зазначає, що станом на час придбання ОСОБА_1 нерухомості, як і станом на час розгляду справи, в Україні відсутній механізм перевірки інформації про те, чи вперше особа придбала нерухомість.

Вказане питання було предметом звернення Пенсійного фонду України до Конституційного Суду України з проханням дати тлумачення терміна «придбавають житло вперше», що міститься у п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про збір на загальнообовязкове державне пенсійне страхування», визначивши коло осіб, яких необхідно вважати такими, що придбавають житло вперше.

Ухвалою Конституційного Суду України від 23.03.00р. № 29-у/2000 відмовлено у відкритті конституційного провадження у справі через відсутність у голови правління Пенсійного фонду України встановленого Конституцією України, Законом України «Про Конституційний Суд України» права на конституційне подання та непідвідомчість Конституційному Суду України питання, порушеного у поданні.

За відсутності відповідного правового механізму перевірки інформації про факт придбання нерухомості вперше, на переконання суду, саме держава в особі Пенсійного фонду України як уповноваженого субєкта владних повноважень зобовязана доводити той факт, що у кожному конкретному випадку особа, що зобовязана сплачувати збір на загальнообовязкове державне пенсійне страхування, придбала житло не вперше.

Держава, запроваджуючи певний механізм правового регулювання відносин, зобовязана забезпечити його реалізацію. В протилежному випадку всі негативні наслідки відсутності належного правового регулювання покладаються саме на державу. Позбавлення можливості Пенсійного фонду України та його територіальних відділень можливості встановити придбання квартир конкретною особою вперше, не може ставитись в провину особі, оскільки не визначення порядку виконання законодавчо закріплених норм не може впливати на порушення прав громадян, які наділені такими правами.

Оскільки з позовом до суду звернулась гр. ОСОБА_1, як фізична особа, то обовязок доказування правомірності дій, у відповідності до ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, покладається на відповідачів, а не на позивача. За таких обставин, на переконання суду, саме органи Пенсійного фонду України зобовязані довести, що позивач придбав житло згідно договору від 29.03.2011року не вперше. Враховуючи, що вказаного обовязку відповідачами не виконано, доказів правомірності своїх дій, які виразилися у відмові вчинити дії щодо повернення помилково сплачених коштів відповідачами суду не надано, а позивачем подано докази які доводять наявність у неї права на звільнення від сплати збору, ОСОБА_1 має право на повернення суми сплаченого збору, як помилково сплаченого, за відсутності обовязку здійснювати такий платіж.

При цьому суд зазначає, що статтею 3 Закону України «Про збір на обовязкове державне пенсійне страхування» визначено, що платники збору, визначені пунктами 6, 7, 9 і 10 статті 1 цього Закону, збір на обов'язкове державне пенсійне страхування сплачують на рахунки з обліку коштів спеціального фонду державного бюджету, відкриті в управліннях Державного казначейства в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі. Ці кошти в установленому порядку зараховуються до спеціального фонду державного бюджету і використовуються згідно із законом про Державний бюджет України.

Пунктом 9 статті 4 Закону України «Про Державний бюджет України на 2011рік» від 23.12.2010р. за №2857-VІ, передбачено, що збори на обов'язкове державне пенсійне страхування, що відповідно до закону сплачуються при торгівлі ювелірними виробами із золота (крім обручок), платини і дорогоцінного каміння та при відчуженні легкових автомобілів, з операцій придбавання (купівлі-продажу) нерухомого майна, з користування та надання послуг стільникового рухомого зв'язку (додаткові збори на виплату пенсій) у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, є джерелами формування спеціального фонду Державного бюджету України на 2011 рік у частині доходів.

Механізм повернення коштів, помилково зарахованих до державного бюджету, закріплено у Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженому наказом Державного казначейства України від 10 грудня 2002 року № 226 (чинному на час виникнення спірних правовідносин), пунктами 3, 5 якого передбачено, що повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету платежів у національній валюті здійснюється органами Державного казначейства України з відповідних рахунків, відкритих в цих органах, за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету або поданням платника податків, зборів (обовязкових платежів).

Частиною 2 статті 72 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-ІV закріплено правило, згідно з яким кошти Пенсійного фонду України не включаються до складу Державного бюджету України та використовуються відповідно до частини першої статті 73 цього Закону на виплату пенсій, надання соціальних послуг, передбачених цим Законом; фінансування адміністративних витрат, повязаних з виконанням функцій, покладених на органи Пенсійного фонду України; оплату послуг з виплати та доставки пенсій; формування резерву коштів Пенсійного фонду України.

На підставі викладеного, суд вважає, що збір, помилково зарахований до спеціального фонду державного бюджету внаслідок сплати особою, яка не є субєктом цього збору, не підлягає стягненню із контролюючого органу - Пенсійного фонду України, оскільки такий спосіб відновлення порушеного права суперечить встановленому законодавством порядку повернення помилково сплачених чи зарахованих до бюджету обовязкових платежів, так як така виплата проводиться з Державного бюджету України через територіальні управління Державного казначейства України.

Зі змісту статті 52 Кодексу адміністративного судочинства України вбачається, що суд першої інстанції, встановивши, що з адміністративним позовом звернулася не та особа, якій належить право вимоги, або не до тієї особи, яка повинна відповідати за адміністративним позовом, може за згодою позивача допустити заміну первинного позивача або відповідача належним позивачем або відповідачем, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Якщо позивач не згоден на заміну відповідача іншою особою, суд може залучити цю особу як другого відповідача.

В звязку з тим, що в судовому засіданні позивач заперечувала проти заміни органів Пенсійного фонду на належного відповідача, судом було залучено до участі у розгляді справи в якості відповідача 3 ОСОБА_4 управління Державного казначейства України у Сумській області

З огляду на зазначене, сума збору на обовязкове державне пенсійне страхування у розмірі 1760,00 грн., сплату якого підтверджено наявними в матеріалах справи документами (а.с.10), є складовою частиною формування коштів спеціального фонду державного бюджету та підлягає поверненню з Державного бюджету України через органи Державного казначейства України.

Таким чином, з огляду на встановлені в судовому засіданні обставини справи та досліджені докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

При цьому, приймаючи до уваги, що повернення помилково сплачених чи зарахованих до бюджету обовязкових платежів проводиться з Державного бюджету України через територіальні управління Державного казначейства України, суд, враховуючи ст. 11 КАС України вважає необхідним вийти за межі позовних вимог та застосувати той спосіб захисту порушеного права позивача, який відповідає фактичним обставинам справи і відновлює порушено право особи, а саме для повного захисту прав позивача вбачає необхідним зобовязати саме ОСОБА_4 управління Державного казначейства України у Сумській області вчинити дії щодо повернення помилково сплачених коштів.

Керуючись ст. ст. 86, 94, 98, 158-163, 167, 186, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, Управління Пенсійного фонду України в м. Сумах, Головного управління державного казначейства України в Сумській області про зобов'язання вчинити певні дії задовольнити.

Зобов"язати ОСОБА_4 управління Державного казначейства України у Сумській області вчинити дії щодо повернення ОСОБА_1 коштів в сумі 1760,00 грн., сплачених нею як збір на обов"язкове пенсійне страхування при купівлі-продажу квартири згідно квитанції №2444_3_29 від 29.03.2011 року.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови складено 21.09.2015 року.

Суддя (підпис) В.О. Павлічек

З оригіналом згідно

Суддя В.О. Павлічек