Справа № 414/1201/15-а
Суддя: Геращенко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2015-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Ковальов В.М.
Суддя-доповідач - Геращенко І.В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2015 року справа №414/1201/15-а

84301, Донецька область, м. Краматорськ, вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: Геращенка І.В., Міронової Г.М., Чебанова О.О., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Кремінському районі Луганської області на постанову Кремінського районного суду Луганської області від 14 серпня 2015 року у справі № 414/1201/15-а за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Кремінському районі Луганської області про визнання незаконним та скасування рішення про відмову в призначені пенсії та зобов'язання призначити пенсію за вислугу років,-

ВСТАНОВИВ:

07 липня 2015 року ОСОБА_2 звернулась до Кремінського районного суду Луганської області з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Кремінському районі Луганської області про визнання незаконним рішення № 1 від 21.01.2015 року про відмову в призначенні пенсії за вислугу років та зобов'язання призначити пенсію за вислугу років на підставі ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ від 05.11.1991 року з 20.01.2015 року, зарахувавши до стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років 6 років 3 місяці 1день, з яких 5 років 1 місяць 3 дні період роботи на посадах державних службовців, які займають особи з вищою юридичною освітою, в тому числі: з 04.01.1994 року по 10.10.1994 року період роботи на посаді юрисконсульта Кремінського райвійськкомату (9 місяців 6 днів), з 11.10.1994 року по 09.01.1996 року період роботи на посаді провідного (ведучого) юриста Кремінської районної ради (1 рік 2 місяці 28 днів), з 10.01.1996 року по 09.02.1999 року період роботи на посаді головного спеціаліста (юрисконсульта) Кремінської райдержадміністрації (3 роки 29 днів) та 1 рік 4 місяці 28 днів - половину терміну навчання у Вороніжському юридичному технікумі. (а.с.2-5)

Постановою Кремінського районного суду Луганської області від 14 серпня 2015 року у справі № 414/1201/15-а позовні вимоги задоволено у повному обсязі. (а.с.71-72)

Не погоджуючись із вказаною постановою суду першої інстанції, УПФУ в Кремінському районі Луганської області звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції Кодексу адміністративного судочинства України щодо не вжиття заходів для винесення законного і обґрунтованого судового рішення.

В доводах апеляційної скарги апелянт вказує, що Вороніжський юридичний технікум відноситься до вищих юридичних навчальних закладів першого рівня акредитації, підготовка за освітньо - кваліфікаційним рівнем в якому відноситься до рівня молодшого спеціаліста, тому половину строку навчання в ньому неможливо зарахувати у стаж, який дає право на пенсію за вислугу років. Стосовно періодів роботи позивача в Кремінському райвійськкоматі, Кремінській районній раді та Кремінській райдержадміністрації зазначає, що до 22-річного стажу, який дає право на пенсію за вислугою років, включаються саме посади державних службовців, які займають особи з вищою юридичною освітою, а не робота на таких посадах. Тобто, обов'язковою ознакою для такого державного службовця є наявність у нього вищої юридичної освіти. Оскільки позивач на момент її роботи в зазначених установах вищої освіти не мала, то навіть будучи державним службовцем і виконуючи роботу, яка передбачала наявність вищої освіти, вона не може претендувати на включення зазначених періодів її роботи до стажу, який надає право на пенсію відповідно до Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ від 05.11.1991 року. (а.с.73-76)

Позивач у судове засідання не з'явилася, про розгляд справи була повідомлена належним чином, із заявою про участь у розгляді справи не зверталася.

Відповідач просить апеляційну скаргу задовольнити, зазначені доводи підтримує в повному обсязі, розгляд справи здійснити за його відсутністю.

За нормами ст. 197 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено наступне.

Позивач в період з 01.09.1991 року по 28.06.1993 року навчалась на денному відділенні у Вороніжському юридичному технікумі та 28 червня 1993 року отримала диплом за спеціальністю «Право та організація соціального забезпечення» і здобула кваліфікацію юриста. (а.с.12)

Відповідно до записів трудової книжки позивач з 04.01.1994 року по 10.10.1994 року працювала на посаді юрисконсульта Кремінського райвійськкомату, з 11.10.1994 року по 09.01.1996 року на посаді провідного (ведучого) юриста Кремінської районної ради, з 10.01.1996 року по 09.02.1999 року на посаді головного спеціаліста (юрисконсульта) Кремінської райдержадміністрації. (14-23)

З 10.02.1999 року позивач працює на різних посадах в органах прокуратури: стажистом слідчого прокуратури, помічником прокурора, прокурором прокуратури, старшим прокурором прокуратури, старшим прокурором відділу представництва інтересів громадян та держави в судах, управління представництва, захисту інтересів громадян та держави в суді, при цьому, стаж роботи в органах прокуратури на 20.01.2015 року становить 15 років 6 місяців 23 дні.

У 2001 році позивач закінчила Національну юридичну академію України імені Ярослава Мудрого і отримала повну вищу освіту за спеціальністю «Правознавство» та здобула кваліфікацію юриста. (а.с.13)

20 січня 2015 року позивач звернулась із заявою до Управління про призначення їй пенсії за вислугу років, відповідно до Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ від 05.11.1991 року.

Рішенням відповідача від 21.01.2015 року на підставі ч.5 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» ОСОБА_2 було відмовлено в призначенні пенсії за вислугу років згідно з Законом України «Про прокуратуру», оскільки позивачем не дотримано вимог норми ч.5 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру». (а.с.8-9)

Як вважає заявник апеляційної скарги, позивачу в призначені пенсії за вислугу років відмовлено, у зв'язку з відсутністю необхідного стажу роботи, згідно положень ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру».

Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги, вважає помилковим висновок суду першої інстанції про задоволення позову, з огляду на наступне.

Предметом спору у справі є право осіб, коло яких визначено ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», на пенсійне забезпечення за вислугою років.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Однак ч. 4 цієї ж статті передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності зазначеним Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

У законодавстві, що діяло раніше (до 1 січня 2004 року), зокрема у Законі України від 05 листопада 1991 року № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788-XII), йдеться про стаж роботи, що дає право на призначення трудових пенсій (загальний трудовий стаж).

Зміст поняття «загальний трудовий стаж» є ширшим, ніж поняття «стаж страховий», оскільки до першого включаються також періоди суспільно корисної діяльності, коли особа не підлягала загальнообов'язковому соціальному страхуванню.

Так, згідно зі ст. 56 Закону № 1788-XII до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Крім того, відповідно до частини третьої цієї ж статті до стажу роботи, що дає право на призначення трудових пенсій, зараховуються також періоди, коли особа не працювала, наприклад, у зв'язку з навчанням у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі; тимчасовою непрацездатністю, що почалася у період роботи; часом догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми, але не довше ніж до досягнення кожною дитиною 3-річного віку тощо.

Спеціальний стаж - це період роботи в певних умовах праці чи на посадах, з якими законодавець пов'язує пільгове (або за особливими правилами) пенсійне забезпечення.

Вислуга років є видом спеціального стажу. Це період виконання особливого роду трудової діяльності або державної служби, коли до особи, яка її здійснює, пред'являють особливі вікові, а також підвищені психічні та фізичні вимоги, при тривалому виконанні якої особа втрачає відповідну професійну працездатність.

Так, стаття 51 Закону № 1788-XII передбачає, що пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком.

Правом вислуги років користуються різні категорії осіб, у тому числі й прокурорсько-слідчі працівники на підставі Закону № 1789-XII.

У ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», - до вислуги років, що дає право на пенсію згідно з цією статтею, зараховується час роботи на прокурорських посадах, перелічених у статті 56 цього Закону, в тому числі у військовій прокуратурі, стажистами в органах прокуратури, слідчими, суддями, на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ, офіцерських посадах Служби безпеки України, посадах державних службовців, які займають особи з вищою юридичною освітою, в науково-навчальних закладах Генеральної прокуратури України працівникам, яким присвоєно класні чини, на виборних посадах у державних органах, на посадах в інших організаціях, якщо працівники, що мають класні чини, були направлені туди, а потім повернулися в прокуратуру, строкова військова служба, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах, частково оплачувана відпустка жінкам по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років, - уточнюючі слова «в тому числі» вказують, що обставини, викладені після них, мають таке значення, як і викладені до нього. Тобто, виходячи з синтаксичної структури речення, можна дійти висновку, що до вислуги років, що дає право на пенсію згідно з цією статтею, зараховується час роботи на прокурорських посадах, у тому числі і час навчання у вищих навчальних закладах та час роботи на посадах державних службовців, які займають особи з вищою юридичною освітою, якщо особа мала право працювати в органах прокуратури.

Аналізуючи встановлені обставини та норми законодавства, які врегульовують спірні правовідносини, колегія суддів погоджується з доводом апелянта, що позивач працювала в Кремінському райвійськкоматі, Кремінській районній раді та Кремінській райдержадміністрації не маючи вищої юридичної освіти.

Також, колегією суддів враховано зміни в законодавстві, зокрема, у Закон України «Про освіту», за приписами якого вищими навчальними закладами є: університет, академія, інститут, коледж.

Таким чином, законодавець привів вказаний Закон у відповідність до інших законів, тим самим усунув розбіжності у застосуванні його положень у системному зв'язку з іншими законами.

Проаналізувавши наведені норми матеріального права, колегія суддів дійшла висновку, що навчання в технікумі не зараховується до стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років, хоча який і був вищим навчальним закладом відповідно до Закону Української РСР «Про освіту» в редакції від 23 травня 1991 року, проте не є тим закладом, після якого особа могла працювати в органах прокуратури.

Включення цього періоду до вислуги років суперечить юридичній природі (сутності) цього виду спеціального стажу, оскільки, крім вищезазначеного, закон пов'язує встановлення особливих правил призначення пенсії за вислугу років саме з неможливістю продовжувати роботу чи службу на певних посадах або в певних умовах праці у зв'язку з втратою професійної працездатності особи або її придатності до настання пенсійного віку.

При цьому, щодо посилання суду першої інстанції на Угоду про співробітництво в галузі освіти (15.05.1992 рік, Ташкент), яка підписана Росією та Україною, то колегія суддів вважає що вона не стосується питання визначення стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років позивачу, оскільки відповідач погоджується з фактом навчання ОСОБА_2 у Вороніжському юридичному технікумі.

Що стосується позовних вимог в частині зарахування до стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугою років, а саме, періодів роботи у Кремінському райвійськкоматі - 9 місяців 6 днів, Кремінській районній раді - 1 рік 2 місяці 28 днів, Кремінській райдержадміністрації - 3 роки 29 днів задоволенню не підлягають, оскільки це не є роботою на посадах державних службовців, які займають особи з вищою юридичною освітою.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції задовольняючи позов ОСОБА_2 передчасно дійшов до висновку в частині зарахування позивачу стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років, часу її навчання на денному відділенні у Вороніжському юридичному технікумі, оскільки включення цього періоду до вислуги років суперечить юридичній природі (сутності) цього виду спеціального стажу, оскільки крім вищезазначеного закон пов'язує встановлення особливих правил призначення пенсії за вислугу років саме з неможливістю продовжувати роботу чи службу на певних посадах або в певних умовах праці у зв'язку з втратою професійної працездатності особи або її придатності до настання пенсійного віку.

Аналогічна позиція викладена у рішеннях Верховного Суду України, висловлену останнім, зокрема, в постановах від 05.11.2013р. (справа №21-289а13), 22.04.2014р. (справа №21-65а14) та від 25.11.2014р. (справа №21-464а14), яка підлягає обов'язковому застосуванню відповідно до абз. 2 частини 1 статті 244-2 КАС України в якій викладено, що висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Відповідно до приписів ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В ході судового розгляду відповідачем доведена правомірність свого рішення про відмову у призначені позивачу пенсії за вислугу років на підставі ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру».

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, постанова прийнята з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції, що є підставою для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду.

Керуючись ст.ст. 167, 195, 197, п. 3 ч. 1 ст. 198, п. 3, 4 ч. 1 ст. 202, 206, 211, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Кремінському районі Луганської області - задовольнити.

Постанову Кремінського районного суду Луганської області від 14 серпня 2015 року у справі № 414/1201/15-а за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Кремінському районі Луганської області про визнання незаконними та скасування рішення про відмову в призначені пенсії та зобов'язання призначити пенсію за вислугу років - скасувати.

Прийняти нову постанову.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Кремінському районі Луганської області про визнання незаконним рішення Управління Пенсійного фонду України в Кремінському районі Луганської області № 1 від 21.01.2015 року про відмову в призначені пенсії за вислугу років та зобов'язання призначити пенсію за вислугу років, зарахувавши до стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду в порядку письмового провадження набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів після набрання нею законної сили.

Головуючий суддя І.В. Геращенко

Судді Г.М. Міронова

О.О. Чебанов