Справа № П/811/2958/15
Суддя: Л.І. Хилько
Дата ухвалення: 2015-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД -------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 вересня 2015 року Справа № П/811/2958/15

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Хилько Л.І., розглянувши у порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області про скасування рішення, визнання діяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить: 1) визнати протиправною діяльності ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області в частині порушення Закону України "Про звернення громадян", ст.ст.118, 121 Земельного кодексу України; 2) скасування рішення ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області про відмову щодо надання земельної ділянки до 2 га для ведення особистого селянського господарства; 3) зобов'язання ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області прийняти нове рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки загальною площею до 2 га для ведення особистого селянського господарства на території Туріянської сільради Новомиргородського району Кіровоградської області.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивачу відмовлено у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки з підстав передачі у майбутньому земельної ділянки для учасників АТО.

Відповідач заперечуючи позов, надав заперечення в яких зазначив, що наказом Головного управління №11-1064/21-15-СГ від 07.08.2015 року було надано дозвіл на розроблення документації із землеустрою гр. ОСОБА_2 на території Туріянської сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області.

У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги та заявив клопотання про подальший розгляд справи у порядку письмового провадження.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав та заявив клопотання про подальший розгляд справи у порядку письмового провадження.

На підставі усної ухвали, прийнятої в судовому засіданні 24.09.2015 р. та занесеної до журналу судового засідання (а.с.34-36), подальший розгляд справи проведено в порядку письмового провадження у відповідності до ч.4 ст.122 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків.

ОСОБА_1 звернувся до ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області через центр адміністративних послуг із заявою від 24.11.2014 р. про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою, додавши до неї копію паспорту, копію ідентифікаційного коду та графічні матеріали (а.с.5,21).

Розглянувши заяву позивача від 24.11.2014 р., ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області листом від 02.06.2015 року за вих. №ДС-31-11-0.21-313/22-15 відмовило у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства на території Туріянської сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області, оскільки запропонована позивачем земельна ділянка віднесена до земельного масиву передбаченого для подальшої передачі у власність учасникам антитерористичної операції (далі оскаржуване рішення, а.с.6).

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.9 ст.118 Земельного кодексу України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обовязкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Тобто на ОСОБА_3 управління Держгеокадастру у Кіровоградській області (як на правонаступника ГУ Держземагенства у Кіровоградській області) покладено обовязок у двотижневий строк розглянути заяву ОСОБА_1 та додані до неї матеріали та за наслідками такого розгляду прийняти рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Разом з тим, у контексті спірних правовідносин, суд розглядає положення ч.9 ст.118 Земельного кодексу України у контексті з нормами Закону України "Про адміністративні послуги" від 06.09.2012 р. № 5203-VI (далі за текстом Закон).

Так, згідно з п.1 ст.1 Закону адміністративна послуга визначається як результат здійснення владних повноважень субєктом надання адміністративних послуг за заявою фізичної або юридичної особи, спрямований на набуття, зміну чи припинення прав та/або обовязків такої особи відповідно до закону.

Відповідно до п.3 ст.1 Закону субєктами надання відповідних послуг є орган виконавчої влади, інший державний орган, орган влади Автономної Республіки Крим, орган місцевого самоврядування, їх посадові особи, уповноважені відповідно до закону надавати адміністративні послуги.

З огляду на ч.1 ст.13 Закону субєкт звернення для отримання адміністративної послуги в центрі надання адміністративних послуг звертається до адміністратора посадової особи органу, що утворив центр надання адміністративних послуг, яка організовує надання адміністративних послуг шляхом взаємодії з субєктами надання адміністративних послуг.

При цьому відповідно до п.3 ч.1 ст.14 Закону організація забезпечення надання адміністративних послуг здійснюється шляхом забезпечення надання адміністративних послуг субєктам звернень у строки, встановлені законом, на підставі відповідних документів, одержаних від адміністраторів.

Згідно з ч.1 ст.10 Закону граничний строк надання адміністративної послуги визначається законом.

У відповідності до ч.5 ст.10 Закону адміністративна послуга вважається наданою з моменту отримання її субєктом звернення особисто або направлення поштою (рекомендованим листом з повідомленням про вручення) листа з повідомленням про можливість отримання такої послуги на адресу субєкта звернення. У випадках, передбачених законодавством, відповідний документ може бути надісланий поштою (рекомендованим листом з повідомленням про вручення) або за допомогою засобів телекомунікаційного звязку. При цьому строк доставки поштової кореспонденції не зараховується до строку надання адміністративної послуги..

Наказом Головного управління Держземагенства у Кіровоградській області від 29 грудня 2014 року №136 встановлено, що з 01 січня 2015 року послуги щодо видачі рішення про передачу у власність земельних ділянок сільськогосподарського призначення, що перебувають у державній власності, надаються ОСОБА_3 управлінням Держземагенства у Кіровоградській області та його територіальними органами у районах Кіровоградської області виключно через центри надання адміністративних послуг, утворені при місцевих державних адміністраціях та органах місцевого самоврядування.

У свою чергу, Додаток 2 до наказу Головного управління Держземагенства у Кіровоградській області від 20 вересня 2014 року № 83 визначає, що адміністративна послуга з прийняття рішення щодо передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності надається протягом 14 днів. Разом з тим, згідно відповідної технологічної картки адміністративної послуги, перебіг строку починається з реєстрації документації із землеустрою, поданої субєктом звернення, спеціалістом Центру надання адміністративних послуг.

Із аналізу вказаних положень у їх системному звязку вбачається, що перебіг двотижневого терміну, відведеного Земельним кодексом України для прийняття відповідачем рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність розпочинається з дня надходження (подання) документації із землеустрою до відповідного центру надання адміністративних послуг.

Заява ОСОБА_1 разом із відповідним пакетом документів була зареєстрована у Центрі надання адміністративних послуг Новомиргородської райдержадміністрації 24.11.2014 року (а.с.5).

Відтак, з 24 листопада 2014 року для відповідача розпочався перебіг двотижневого строку, встановленого статтею 118 Земельного кодексу України, для розгляду заяви про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою, поданого ОСОБА_1

Однак, в порушення вимог закону, відповідач у двотижневий термін не прийняв рішення стосовно затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність ОСОБА_1

Водночас суд враховує, що на час розгляду справи заява позивача від 24.11.2014р. відповідачем розглянута та надано відповідь листом від 02.06.2015 р. №ДС-31-11-0.21-313/22-15 (а.с.6).

На підставі викладеного суд дійшов висновку, що позовна вимога про визнання протиправною діяльності Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області в частині порушення Закону України "Про звернення громадян" та ст.118,121 Земельного кодексу України, що виявилось в не розгляді заяви ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки загальною площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства та не надання відповіді у встановлені законом строки підлягає задоволенню в частині визнання протиправною бездіяльність Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області стосовно не розгляду впродовж законодавчо встановленого строку заяви позивача про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки загальною площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства на території Туріянської сільської ради Новомиргородського району Кіровоградського району, зареєстрованої Центром надання адміністративних послуг Новомиргородської райдержадмінстрації 24.11.2014 року за №243/11/2014.

Відповідно до частини 6 статті 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

Суб'єктам владних повноважень, які передають земельній ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 Земельного кодексу України заборонено вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Як визначено у пункті 7 статті 118 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Отже, законодавством встановлено виключні підстави, за наявності яких заявникові може бути відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

У такому випадку відмова може бути визнана обґрунтованою лише тоді, коли компетентним суб'єктом владних повноважень встановлюється невідповідність місця розташування об'єкта вимогам зазначеним у Земельному кодексі документів, які повинні бути затверджені у встановленому законом порядку або вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Згідно пункту б частини 1 статті 121 Земельного кодексу України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства не більше 2,0 гектара.

Заявлений позивачем розмір земельної ділянки 2,00 га, відповідає нормам, подані документи за змістом так кількістю відповідають переліку, наведеному у статті 118 Земельного Кодексу України.

Так, ГУ Держземагенства у Кіровоградській області, відмовляючи у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою зазначило, що визначена земельна ділянка позивачем віднесена до земельного масиву "для подальшої передачі у власність учасникам АТО".

Водночас, на законодавчому рівні взагалі відсутня таке визначення, як формування земельної ділянки для подальшої передачі у власність учасникам АТО.

При цьому суду не надано жодного рішення уповноваженого органу щодо виділення/формування земельного масиву для подальшої передачі у власність учасникам АТО. Отже, станом на день розгляду справи в суді, запитувана земельна ділянка є землею сільськогосподарського призначення.

Більш того, Земельний Кодекс України містить вичерпний перелік цільового використання земельних ділянок, в якому відсутнє визначення цільового призначення земельної ділянки - для подальшої передачі у власність учасникам АТО.

Сам факт наявності на веб-сайті ГУ Держгеокадастру (http://gudko.net/329-informatsiya-pro-vilni-zemelni-uchastki-dlya-uchasnikiv-ato.html) інформації про розмір земельних ділянок визначених для передачі учасникам АТО, як на думку суду, не може бути підставою для відмови позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою, оскільки кожен державний орган повинен діяти лише в межах повноважень визначених законодавством. Однак, в жодному нормативно - правовому акті, станом на день виникнення правовідносин, не закріплено такого та порядку виділення земельної ділянки для подальшої передачі у власність учасникам АТО.

Під час розгляду справи по суті встановлено, що відповідно до наказу Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області від 07.08.2015 року №11-1064/21-15-СГ (а.с.22), ОСОБА_2, згідно поданих ним документів, надано дозвіл на розроблення документації із землеустрою на території Туріянської сільської ради Новомиргородського району, орієнтовний розмір виділеної земельної ділянки - 2,00 га (а.с.22-28).

Більш того, проаналізувавши надані відповідачем документи, судом встановлено, що у період після звернення позивача ОСОБА_3 управління Держгеокадастру у Кіровоградській області видало ОСОБА_2 (заява про надання дозволу датована 09.09.2015 р.) дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, розташованої на території Туріянської сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області, при цьому розмір земельної ділянки складав 2,00 га. (а.с.22,24).

Відведення земельної ділянки відбувається за відповідним рішення уповноваженого органу із розробленням проекту землеустрою та із формуванням такої земельної ділянки у земельному кадастрі.

Враховуючи дані висновку, суд відхиляє доводи відповідача про те, що запитувана земельна ділянка відведена для подальшої передачі у власність учасникам АТО.

На законодавчому рівні визначено право розпорядженням землями сільськогосподарського призначення виключено на підставі норм Земельного Кодексу України, а тому відповідач не мав право перебирати на себе функції законотворця щодо розпорядження землею без законодавчого врегулювання питання про надання земельних ділянок для учасників АТО.

Отже, позивач правомірно очікував на розгляд його заяви від 01.10.2014 р. про надання дозволу на розробку проекту землеустрою в порядку черговості, та отримання позитивного рішення на свою заяву.

Судовому захисту підлягає не лише порушене право, а й порушений інтерес, при цьому інтересом юридичної особи у сфері публічно-правових відносин слід розуміти не будь-який інтерес, а правовий, тобто такий, що може бути обєктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення потреб юридичних особи, які не суперечать Конституції та законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності ті іншим загальноправовим засадам.

Згідно рішення Конституційного Суду України від 01 грудня 2004 р., поняття "охоронюваний законом інтерес", що вживається в частині першій статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (1501-06) та інших законах України у логічно-смисловому зв'язку з поняттям "права", треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об'єктивного і прямо не опосередкований у суб'єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції (254к/96-ВР) і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Поняття "охоронюваний законом інтерес", означає правовий феномен, який: а) виходить за межі змісту суб'єктивного права; б) є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції (254к/96-ВР) і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб'єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним.

Відповідно до частини 2 статті 17 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

На підставі викладеного суд дійшов висновку, що відмовляючи позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у розмірі 2,00 га для ведення особистого селянського відповідач діяв не у межах повноважень та не у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, не обґрунтовано, не пропорційно та без дотримання принципу рівності перед законом.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Із аналізу наведеного, суд дійшов висновку, що відмова відповідача у наданні дозволу позивачу на розробку проекту землеустрою, викладена у листі №ДС-31-11-0.21-313/22-15 від 02.06.2015 року не ґрунтується на вимогах законодавства, а також повно та всебічно встановлених обставинах, які мали значення для прийняття такого рішення. Відтак позовні вимоги щодо скасування рішення Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою, що викладено листом № ДС-31-11-0.21-313/22-15 від 02.06.2015 року підлягають задоволенню.

Стосовно позовної вимоги про зобов'язання ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області прийняти нове рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки загальною площею до 2 га для ведення особистого селянського господарства на території Туріянської сільради Новомиргородського району Кіровоградської області, суд зазначає наступне.

Вирішення питань щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою належить до виключної компетенції відповідача та не належить до компетенції адміністративного суду, а відтак суд не повноважний перебирати функції іншого суб'єкта владних повноважень в реалізації відповідних управлінських функцій і вирішенні питань, віднесених до виключної компетенції такого суб'єкта та зобов'язувати його приймати рішення, які входять до його компетенції чи до компетенції іншого органу.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не може втручатися у дискрецію суб'єкта владних повноважень в межах такої перевірки.

У відповідності з Рекомендаціями № R (80) 2 Комітету ОСОБА_4 Європи державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11.03.1980 р. під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду України від 21.05.2013р. №21-87а13, а згідно з статтею 244-2 КАС України суд зобов'язаний привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в частини зобовязання надати дозвіл на розробку проекту землеустрою.

Разом з тим, суд вважає за необхідне, зобовязати відповідача повторно розглянути заяву позивача від 24.11.14 р. та прийняти рішення щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою, з огляду на наступне.

Засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. Так, при розгляді справи було б неприйнятно враховувати право на ефективний засіб захисту, а саме, запобігання порушенню або припиненню порушення з боку субєкта владних повноважень, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права, без його практичного застосування.

Таким чином, обов'язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Відповідно до частини 2 статті 11 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Оскільки є заява позивача від 01.10.2014 р. про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, а тому відповідач зобовязаний знову розглянути дану заяву.

Враховуючи вищеописане, суд дійшов висновку, що належним захистом порушеного права позивача є зобовязання відповідача повторно розглянути заяву позивача від 24.11.2014 р., оскільки саме по собі судове рішення про визнання відмови у наданні дозволу протиправною не відновлює порушеного права позивача на прийняття останнім вмотивованого рішення щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою.

При цьому суд зазначає, що при прийнятті в подальшому відповідачем рішення, останній не вправі відмовляти позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою з тих самих підстав, за яких судом визнані протиправними дії відповідача.

Встановлені судом обставини справи та наведені норми чинного законодавства свідчать про те, що відповідачем, при вчиненні оскаржуваних дій, не дотримано зазначених принципів, зокрема, останнім відмовлено позивачу без урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття правомірного рішення.

Водночас, позовна вимоги позивача щодо зобовязання відповідача затвердити проект землеустрою не підлягає задоволенню через передчасність, оскільки станом на день розгляду справи в суді проект землеустрою не розроблений та не поданий на погодження відповідача, а тому відсутній взагалі спір щодо затвердження проекту землеустрою.

Отже, підсумовуючи вищеописане, суд дійшов висновку про часткове задоволення адміністративного позову.

Відповідно до ч.3 ст.94 КАС України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

З огляду на викладене, ОСОБА_1 підлягає присудженню з Державного бюджету України сплачений ним судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 86, 94, 159-163, 167 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області про скасування рішення, визнання діяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області стосовно не розгляду впродовж законодавчо встановленого строку заяви ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки загальною площею до 2 га для ведення особистого селянського господарства на території Туріянської сільради Новомиргородського району Кіровоградської області.

Скасувати рішення Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою, викладену в листі від від 02.06.2015 року за вих. №ДС-31-11-0.21-313/22-15.

Зобов'язати ОСОБА_3 управління Держгеокадастру у Кіровоградській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 24.11.2014 р. про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки та прийняти відповідне рішення.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Присудити ОСОБА_1 з Державного бюджету України судовий збір у розмірі 146 (сто сорок шість) грн. 16 коп.

Постанова суду набирає законної сили в порядку, встановленому ст.254 КАС України.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Кіровоградський окружний адміністративний суд шляхом подання в 10-денний строк з дня її проголошення, а у разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги, копія якої одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Кіровоградського окружного

адміністративного суду ОСОБА_5