Справа № 2а-6338/10/2670
Суддя: Пащенко К.С.
Дата ухвалення: 2010-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

м. Київ

14.06.2010.№ 2а-6338/10/2670
Cуддя Окружного адміністративного суду міста Києва Пащенко К.С., розглянувши позовну заяву і додані до неї матеріали

ОСОБА_1

до Костопільської міжрайонної державної податкової інспекції

про визнання нечинними податкових повідомлень-рішень

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 23.04.2010 залишено позовну заяву без руху у зв'язку з відсутністю у доданих до позовної заяви матеріалах оригіналу документу про сплату судового збору і ненаданням доказів на підтвердження місця проживання (перебування) позивача та встановлено позивачу строк до 07.06.2010 для усунення недоліків.

На виконання вказаної ухвали позивачем було подано клопотання про долучення до позовних матеріалів платіжного доручення про сплату судового судового збору № 231 від 21.04.2010, а також договір оренди нежитлового приміщення за адресою м. Київ, вул. Андрющенко, 7/19, оф. 21 від 02.03.2009.

Відповідно до ч. 3 ст. 106 КАС України до позовної заяви додаються її копії та копії всіх документів, що приєднуються до неї, відповідно до кількості відповідачів, документ про сплату судового збору, крім випадків, коли його не належить сплачувати.

Згідно з п. 3 Прикінцевих та перехідних положень КАС України до набрання чинності законом, який регулює порядок сплати і розміри судового збору, зокрема, судовий збір при зверненні до адміністративного суду сплачується у порядку, встановленому законодавством для державного мита.

Відповідно до п. 14 Інструкції про порядок обчислення та справляння державного мита, затвердженої наказом Головної державної податкової інспекції України № 15 від 22.04.1993, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 19.05.1993 р. за № 50, при сплаті державного мита готівкою до документа, щодо якого вчиняється відповідна дія, додається оригінал квитанції кредитної установи, яка прийняла платіж, а при перерахуванні мита з рахунку платника - останній примірник платіжного доручення з написом (поміткою) кредитної установи такого змісту "Зараховано в дохід бюджету ___ грн. (дата)". Цей напис скріплюється першим і другим підписами посадових осіб і відтиском печатки кредитної установи з відміткою дати виконання платіжного доручення.

Як встановлено судом, на примірнику платіжного доручення, який наданий позивачем як доказ сплати судового збору, відсутня відмітка кредитної установи про зарахування державного мита в державний бюджет, а тому зазначене платіжне доручення не може вважатись належним доказом оплати судового збору.

Відповідно до ч. 3 ст. 108 КАС України суддя, встановивши, що позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху постановляє ухвалу про повернення позовної заяви позивачеві.

Крім того, згідно з ч. 2 ст. 19 КАС України адміністративні справи з приводу оскарження правових актів індивідуальної дії, а також дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, які стосуються інтересів конкретної особи, вирішуються адміністративними судами за місцем проживання (перебування, знаходження) позивача, крім справ з приводу оскарження актів індивідуальної дії, а також дій чи бездіяльності Верховної Ради України, Президента України, Вищої ради юстиції, які стосуються інтересів конкретної особи.

Згідно з ст. 3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір проживання в Україні" місцем проживання фізичної особи вважається адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік, а місцем перебування - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік.

Відповідно до змісту ст. 1 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців" місцем проживання фізичної особи-підприємця є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому, у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово, що знаходиться за певною адресою, за якою здійснюється зв'язок із фізичною особою - підприємцем.

Як видно з наданого позивачем договору оренди нежитлового приміщення за адресою м. Київ, вул. Андрющенко, 7/19, оф. 21 від 02.03.2009, вказане приміщення було передане позивачу не для проживання, а для здійснення підприємницької діяльності, а тому вказаний договір не може вважатись належним доказом проживання (перебування) позивача у м. Києві в розумінні положень ст. 3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір проживання в Україні" та ст. 1 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців".

Водночас, відповідно до абз. 4 п. 4 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 2 від 06.03.2008 "Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ" виходячи із завдань та принципів адміністративного судочинства для визначення територіальної підсудності спору під місцем перебування позивача слід розуміти також його фактичне перебування в межах адміністративно-територіальної одиниці, де виникли спірні правовідносини у зв'язку з цим перебуванням. Тому такий позивач має право звернутися до суду, територіальна юрисдикція якого поширюється на ту адміністративно-територіальну одиницю, у межах якої виникли спірні правовідносини та де перебуває позивач, що не виключає його права звернення до суду за місцем проживання (перебування).

Як видно з позовних матеріалів, позивач знаходиться на податковому обліку у Костопільській міжрайонній державній податковій інспекції Рівненської області, а спір між позивачем та вказаним податковим органом виник за результатами проведеної з 22.09.2009 по 05.10.2009 документальної планової виїзної перевірки.

За таких умов, суд приходить до висновку, що спірні правовідносини виникли у Костопільському районі Рівненської області, доказів проживання (перебування) у місті Києві в розумінні ст. 3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір проживання в Україні" та ст. 1 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців" позивачем суду не надано, а відтак дана адміністративна справа не підсудна Окружному адміністративному суду міста Києва.

Згідно з п. 6 ч. 3 ст. 108 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві, якщо справа не підсудна цьому адміністративному суду.

Керуючись п. 6 ч. 3 ст. 108 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву повернути.

2. Ухвалу про повернення позовної заяви надіслати позивачу негайно.

3. Попередити позивача, що позовні матеріали будуть йому повернуті супровідним листом рекомендованим поштовим відправленням із зворотною розпискою про їх одержання після спливу терміну для оскарження ухвали про повернення позовної заяви.

4. У випадку оскарження ухвали позовні матеріли будуть скеровані до апеляційної інстанції разом з апеляційною скаргою.

Ухвала відповідно до ч. 1 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано.

Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом пяти днів з дня її отримання особою, яка оскаржує ухвалу, за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання через суд першої інстанції заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом десяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження

Суддя Пащенко К.С.