Справа № 819/961/13-а
Суддя: Баб'юк П.М.
Дата ухвалення: 2014-01-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 819/961/13-a

09 січня 2014 року

ОСОБА_1 окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Баб'юка П.М., розглянувши у письмовому провадженні в місті Тернополі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Тернопільській області до фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про підтвердження обгрунтованості адміністративного арешту майна, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 обєднана державна податкова інспекція Тернопільської області Державної податкової служби звернулась до суду з адміністративним позовом до фізичної особи підприємця ОСОБА_2, в якому просила умовний адміністративний арешт майна платника податків фізичної особи підприємця ОСОБА_2 застосований рішенням № 5706/7/17-20 від 07.03.2013 року визнати обґрунтованим.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду допущено заміну первинного позивача ОСОБА_1 ОДПІ Тернопільської області ДПС правонаступником ОСОБА_1 об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Тернопільській області (далі позивач, ОСОБА_1 ОДПІ).

Позовні вимоги обґрунтовані наступними обставинами.

07 березня 2013 року заступником начальника ОСОБА_1 ОДПІ прийнято рішення №5706/7/17-20 про застосування адміністративного арешту майна платника податків фізичної особи підприємця ОСОБА_2 у зв'язку з відмовою від допуску посадових осіб до проведення документальної позапланової виїзної перевірки.

В подальшому, позивач звернувся до Тернопільського окружного адміністративного суду в порядку статті 183-3 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) з поданням про підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту майна платника податків фізичної особи підприємця ОСОБА_2

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 13.03.2013 закрито провадження у справі №819/591/13-а, з підстав, передбачених пунктом 2 частини пятої статті 183-3 КАС України (наявний спір про право, оскільки позивач звернувся до суду із позовом про скасування рішення №5706/7/17-20). У звязку з цим позивач звернувся до суду з відповідною вимогою у загальному порядку позовного провадження.

Представник позивача в судове засідання не прибув, однак через канцелярію суду подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, в якому зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Відповідач у судове засідання не прибув, хоча у розумінні статей 33, 35 КАС України належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.54), причини неприбуття до суду не повідомив, заперечень проти позову не подав.

Керуючись ч.4 та ч.6 ст.128 КАС України суд вирішив справу за відсутності сторін на підставі наявних у ній доказів.

Розглянувши матеріали справи та зясувавши всі обставини справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення враховуючи наступне.

04 березня 2013 року начальником ОСОБА_1 ОДПІ прийнято наказ №727 про проведення документальної позапланової виїзної перевірки фізичної особи підприємця ОСОБА_2 по питанню правомірності формування податкового кредиту та податкового зобов'язання за період з 01.11.2012 по 30.11.2012 терміном п'ять робочих днів з 04.03.2013.

06 березня 2013 року державним податковим інспектором на підставі даного наказу та направлення №007984 від 04.03.2013 року на проведення перевірки здійснено вихід для проведення документальної позапланової виїзної перевірки платника податків фізичної особи підприємця ОСОБА_2 Підприємець копію наказу про проведення документальної позапланової виїзної перевірки отримав, проте до проведення перевірки не допустив. Вказаний факт задокументований у акті №55/17-20 від 06.03.2013 недопуску посадових осіб органу ДПС до проведення перевірки. (а.с.9).

07 березня 2013 року заступником начальника ОСОБА_1 ОДПІ прийнято рішення №5706/7/17-20 про застосування адміністративного арешту майна платника податків фізичної особи підприємця ОСОБА_2 у зв'язку з відмовою від допуску посадових осіб до проведення документальної позапланової виїзної перевірки.

В подальшому, позивач звернувся до Тернопільського окружного адміністративного суду в порядку статті 183-3 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) з поданням про підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту майна платника податків фізичної особи підприємця ОСОБА_2

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 13.03.2013 закрито провадження у справі №819/591/13-а, з підстав, передбачених пунктом 2 частини пятої статті 183-3 КАС України (наявний спір про право, оскільки позивач звернувся до суду (справа №819/596/13-а) із позовом про скасування рішення №5706/7/17-20). У звязку з цим позивач звернувся до суду з відповідною вимогою у загальному порядку позовного провадження.

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 28.03.2013 по справі №819/596/13-а (а.с.30-38), яка залишена в силі та набрала законної сили згідно ухвали Львівського апеляційного адміністративного суду від 12.11.2013 (а.с.49-52), фізичній особіпідприємцю ОСОБА_2 відмовлено в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_1 ОДПІ про скасування наказу №727 від 04.03.2013 про проведення перевірки, визнання незаконними дій посадових осіб по проведенню перевірки, визнання протиправними (скасування) рішення про застосування адміністративного арешту майна №5706/7/17-20 від 07.03.2013.

Відповідно до пункту 94.1 статті 94 Податкового кодексу України (далі ПК України) адміністративний арешт майна платника податків є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов'язків, визначених законом.

Адміністративний арешт майна платника податків припиняється у випадках, передбачених пунктом 94.19 статті 19 ПК України, зокрема, у зв'язку з: відсутністю протягом строку, зазначеного у пункті 94.10, рішення суду про визнання арешту обґрунтованим (підпункт 94.19.1); усуненням платником податків причин застосування адміністративного арешту (підпункт 94.19.3).

Відповідно до частини першої статті 183-3 КАС України провадження у справах за зверненням органів державної податкової служби при здійсненні ними передбачених законом повноважень здійснюється на підставі подання таких органів щодо підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків.

Відмова у прийнятті подання, зокрема у зв'язку із наявністю між сторонами спору про право, унеможливлює повторне звернення заявника з таким самим поданням. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами до суду в загальному порядку (частина шоста статті 183-3 КАС України).

Слід зауважити, що суд при розгляді вказаного подання здійснює функцію контролю за правомірністю дій податкового органу щодо застосування арешту, в той час як розглядаючи позовні вимоги податкового органу щодо підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків, суд розглядає публічно-правовий спір в загальному порядку.

Отже, логічним є висновок про існування двох способів перевірки обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків, а саме: в особливому терміновому порядку, передбаченому статтею 183-3 КАС України, за поданням контролюючого органу та в загальному порядку, визначеному КАС України, на підставі позовної заяви.

Виходячи з наведеного, положення статті 94 ПК України та частини восьмої статті 183-3 КАС України щодо необхідності перевірки обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків протягом 96 годин стосуються виключно особливого провадження за поданням податкового органу, в той час як перевірка обґрунтованості адміністративного арешту майна в порядку позовного провадження здійснюється в загальному порядку без обмеження вказаним строком та без можливості негайного виконання рішення суду у разі підтвердження обгрунтованості арешту до набрання рішенням законної сили у встановленому нормами КАС України порядку.

Таким чином, позовні вимоги податкового органу про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна підлягають розгляду судом незалежно від факту припинення такого арешту у зв'язку із відсутністю судового рішення про визнання арешту обґрунтованим протягом строку розгляду подання податкового органу.

При цьому перевірка обґрунтованості накладення адміністративного арешту передбачає встановлення судом наявності підстав для застосування адміністративного арешту, визначених пунктом 94.2 статті 94 ПК України.

Предметом перевірки є відповідність рішення керівника податкового органу (його заступника) про накладення адміністративного арешту на майно платника податків умовам, за яких таке рішення може бути ухвалено. Враховуючи положення пункт 94.10 статті 94 ПК України, така перевірка повинна завершуватися відповідним висновком суду, на підставі якого суд приймає рішення по суті порушеного питання щодо наявності або відсутності підстав для застосування адміністративного арешту майна платника податків.

У даному випадку, оцінка правомірності рішення про застосування адміністративного арешту майна №5706/7/17-20 від 07.03.2013 та наказу на проведення перевірки №727 від 04.03.2013, який був підставою для виникнення обставин для застосування адміністративного арешту, вже надана судом при розгляді справи №819/596/13-а (а.с.30-38) за позовом фізичної особи підприємця ОСОБА_2

Зазначеною постановою суду від 28.03.2013 встановлено, що наказ №727 від 04.03.2013 про проведення перевірки та рішення про застосування адміністративного арешту майна №5706/7/17-20 від 07.03.2013 винесені позивачем правомірно.

Відповідно до частини першої статті 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Враховуючи наведене, правомірність прийнятого позивачем наказу на проведення перевірки фізичної особи підприємця ОСОБА_2Я та рішення про застосування умовного адміністративного арешту майна платника податків не потребує доведення у даній справі.

З огляду на наявність законних підстав для проведення перевірки та доведеність факту недопуску податкового інспектора Тернопільської ОДПІ Тернопільської області ДПС до проведення перевірки, суд приходить до висновку про обґрунтованість адміністративного арешту майна фізичної особи підприємця ОСОБА_2Я застосованого рішенням №5706/7/17-20 від 07.03.2013.

Таким чином, заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись статтями 11, 86, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Підтвердити обґрунтованість умовного адміністративного арешту майна платника податків фізичної особи підприємця ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1), застосованого на підставі рішення ОСОБА_1 обєднаної державної податкової інспекції Тернопільської області Державної податкової служби №5706/7/17-20 від 07.03.2013 року «Про застосування адміністративного арешту майна платника податків».

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через ОСОБА_1 окружний адміністративний суд в порядку і строки, передбачені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України та набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Баб'юк П.М.

копія вірна

Суддя Баб'юк П.М.