Справа № 2а-9802/08/1570
Суддя: Іванов Е. А.
Дата ухвалення: 2010-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 9802/08
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2010 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Іванова Е.А.

при секретарі Мезнер О.Е.

за участю представників позивача: ОСОБА_1

ОСОБА_2

представника відповідача: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в м. Одесі справу за адміністративним позовом фізичної особи підприємця ОСОБА_4 до Державної податкової інспекції у Болградському районі Одеської області про визнання податкового повідомлення-рішення недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Болградському районі Одеської області в якому просив скасувати рішення відповідача від 24.07.2008р. № та зобовязати винести нове рішення виходячи з реального залишку у касі у розмірі 135,51грн. В подальшому представник позивача уточнив позовні вимоги та просить суд визнати податкове повідомлення-рішення про застосування штрафних санкцій № від 24.07.2008р. на загальну суму 4202,25грн. недійсним.

Представники позивача у судовому засіданні уточненні позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили суд задовольнити їх з підстав викладених у уточненнях та пояснили, що 10.07.2008р. була проведена перевірка позивача, щодо виконання Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»за результатами якої складено акт №0000980 з зазначенням порушень п.1, 13 вищезазначеного Закону. 24.07.2008р. на підставі зазначеного акта відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення про застосування штрафних санкцій до позивача № на загальну суму 4202,25грн. Однак позивач вважає вищезазначене податкове повідомлення-рішення незаконним та таким що підлягає скасуванню, оскільки перевірка ФОП ОСОБА_4 була проведена з грубими порушеннями діючого законодавства України, а саме: ст.11-1 Закону України «Про Державну податкову службу України», ст.5 Закону України «Про основи державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», ст. 5 Закону України «Про оперативно-розшукну діяльність».

Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав у повному обсязі, просив суд відмовити в його задоволенні з підстав викладених у відзиві на позовну заяву та пояснив, що оскаржуване позивачем податкове повідомлення-рішення винесене у відповідності з діючим законодавством та у межах компетенції.

Вислухавши пояснення представників позивача, представника відповідача дослідивши матеріали справи суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_4 є фізичною особою - підприємцем, знаходиться на спрощеній системі оподаткування та як платник податків знаходиться на обліку в Державній податковій інспекції у Болградському районі Одеської області. Під час здійснення підприємницької діяльності працює без реєстратора розрахункових операцій, з використанням книги обліку доходів.

10 липня 2008 року працівники Державної податкової адміністрації в Одеській області на підставі плану графіка перевірок на липень 2008 р. затвердженого головою ДПА в Одеській області та направлень: №11011-23-7017 та 11010-23-7017 від 03.07.2008 року (а.с.69,70) здійснили перевірку магазину в якому позивач орендує частину приміщення та який належить його дружині в м. Болград, щодо виконання вимог законодавства: Закону України „Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг №265 від 06.1995р, „Про патентування деяких видів підприємницької діяльності від 23.03.1996р. від 19.12.1995 року №481 „Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

За наслідками перевірки був складений акт №0000980 від 10.07.2008 року з яким був ознайомлений продавець ОСОБА_5С.Р. яка на час відсутності позивача виконувала функції його продавця (а.с.4-5). На підставі вказаного акту 24.07.2008 року ДПІ у Болградському районі Одеської області прийняла рішення № про застосування до позивача за порушення п.1, п.13 ст.3 Закону України „Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг штрафних санкцій на суму 4202,25грн.(а.с.6).

Підставою для прийняття оскаржуваного рішення були наступні порушення встановлені перевіряючими: реалізація товару, що належав позивачу - 4 бут. пива, вартістю по 10грн. кожна на суму 40грн., без застосування розрахункової книжки, та видачі розрахункового документа. Загальна сума готівкових коштів на місці проведення розрахунків склала 855,25грн., до яких увійшла сума покупки, про що свідчить опис наявних готівкових коштів (а.с.80) який заповнювала продавець, тоді як згідно розрахункових квитанцій оприбутковано -14,80грн., тобто невідповідність коштів склала 800,45грн.

Згідно з пунктом 9 статті 14 Закону України "Про захист прав споживачів" під час продажу товару продавець зобов'язаний видати споживачеві квитанцію, товарний або касовий чек чи інший письмовий документ, який підтверджує факт купівлі.

Стаття 3 Закону України „Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг №265 визначає, що суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язані: проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок та забезпечувати відповідність сум готівкових коштів на місці проведення розрахунків сумі коштів, яка зазначена в денному звіті реєстратора розрахункових операцій, а у випадку використання розрахункової книжки - загальній сумі продажу за розрахунковими квитанціями, виданими з початку робочого дня.

Згідно ст. 22 Закону України „Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг від 06.07.1995 року №265 у разі невідповідності суми готівкових коштів на місці проведення розрахунків сумі коштів, яка зазначена в денному звіті, а у випадку використання розрахункової книжки - загальній сумі продажу за розрахунковими квитанціями, виданими з початку робочого дня, до суб'єктів підприємницької діяльності застосовується фінансова санкція у п'ятикратному розмірі суми, на яку виявлено невідповідність.

Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України №265 за порушення вимог цього Закону до суб'єктів підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням відповідних органів державної податкової служби України застосовуються фінансові санкції у п'ятикратному розмірі вартості проданих товарів (наданих послуг), на які виявлено невідповідність, - у разі проведення розрахункових операцій на неповну суму вартості проданих товарів (наданих - послуг), у разі не проведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій, у разі не роздрукування відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції, або проведення її без використання розрахункової книжки.

Тому суд погоджується з розрахунком відповідача згідно якого до позивача застосовані штрафні санкції на суму 4202,25грн. з яких 40грн.х5=200грн.; 800,45грн.х5=4002,25грн.

Згідно п.4.1 Постанови Правління Національного банку України від 15 грудня 2004 року N 637 „Про затвердження Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 13 січня 2005 р. за N 40/10320) зберігання в касі готівки та інших цінностей, що не належать цьому підприємству(підприємцю) забороняється.

Згідно п.1.2 вказаного Положення каса - це приміщення або місце здійснення готівкових розрахунків, а також приймання, видачі, зберігання готівкових коштів, інших цінностей, касових документів.

Судом встановлено, що кошти, які були внесені в опис, знаходились під час їх предявлення перевіряючим в одному місці під прилавком, де продавець ОСОБА_5, яка отримувала кошти за пиво від перевіряючих, проводила розрахунок з ними, та під час складення опису не зазначала, про те, що якісь з цих коштів не є виручкою позивача, та включила їх усі в опис.

Суд критично ставиться до аргументів представників позивача про те, що кошти, які перевищували суму зазначену в квитанціях належали дружині позивача ОСОБА_2, яка працює в цьому приміщенні. Так як згідно абз.6 п.22 Постанови Кабінету міністрів України від 8 лютого 1995 р. N 108 „Порядок заняття торговельною діяльністю і правила торговельного обслуговування населення забороняється зберігання в касі (грошовому ящику, сейфі) грошей готівкою, які не належать підприємству, а також особистих речей касира чи інших працівників підприємства, та з показань свідків ОСОБА_5, та ОСОБА_6 вбачається, що продавець під час перевірки не казала про те, що кошти перераховані нею та надані перевіряючим належать, не позивачу.

Посилання позивача на відсутність законних підстав для проведення перевірки у звязку з тим, що позивачем не отримувалось повідомлення про проведення перевірки за 10 днів до дня проведення зазначеної перевірки, не є обставиною, що свідчить про порушення порядку проведення перевірки та не може бути доказом нечинності спірного рішення виходячи з наступного.

У межах повноважень, визначених Законом України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" органи Державної податкової служби проводять перевірки згідно з затвердженими керівником податкових органів планами-графіками.

Відповідно до п. 3.1 Методичних рекомендацій, щодо порядку взаємодії між підрозділами органів державної податкової служби України при організації та проведенні перевірок платників податків, затверджених Наказом ДПА України від 27.05.2008р. № 355 передбачено, що працівниками органів ДПС здійснюються відповідно до щомісячних планів органу ДПС планові перевірки щодо контролю за здійсненням суб'єктами господарювання розрахункових операцій у готівковій та/або безготівковій формі, а також операцій купівлі-продажу іноземної валюти та касових операцій, а також наявністю свідоцтв про державну реєстрацію, патентів і ліцензій та позапланові перевірки у випадках, передбачених законодавством.

З направленнями на перевірку ознайомлено продавця, про що свідчить акт відмови від підпису та підтверджується поясненнями свідка ОСОБА_6

Визначені ст.11-1 Закону України „Про Державну податкову службу в Україні" підстави проведення планових та позапланових виїзних перевірок стосуються саме перевірки фінансово-господарської діяльності платника податків. Зі змісту передбачених підстав вбачаються недоліки саме при веденні фінансово-господарської діяльності, пов'язаної зі сплатою податків і зборів (обов'язкових платежів) до бюджету та державних цільових фондів, податкового обліку та фінансової звітності, які жодним чином не можуть застосовуватись відносно сфери готівкового обігу, правил торгівлі та патентування, до них не застосовуються відповідні положення щодо підстав проведення, зокрема, планових чи позапланових виїзних перевірок, передбачених ст. 11-1 Закону України «Про Державну податкову службу в Україні».

Законом України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»передбачена відповідальність суб'єктів підприємницької діяльності за порушення норм цього закону (розділ 5 закону). За такі порушення за рішенням відповідних органів державної податкової служби України до суб'єктів підприємницької діяльності застосовуються фінансові санкції у встановлених цим Законом розмірах.

Виходячи з викладеного, заявлені позовні вимоги у даній справі зобовязують суд здійснити розгляд по суті виявлених порушень у сфері застосування реєстраторів розрахункових операцій при здійсненні розрахунків, за наявністю яких відповідним органом податкової служби в силу закону («Про державну податкову службу в Україні») застосовані штрафні санкції.

Також суд враховує, що фактично перевіряючі були допущені до проведення перевірки, а тому формальні порушення на які посилається позивач щодо початку перевірки не заслуговують на увагу, так як є підставами саме для недопущення перевіряючих до проведення перевірки.

У зв'язку з чим суд вважає за доцільне здійснити аналіз наявності чи відсутності порушень з боку позивача норм Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

З урахуванням приписів зазначених норм, виходячи з принципу законності, як принципу здійснення правосуддя в адміністративних справах, що зазначений у статті 7 та частині 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає, що посадові особи відповідача при здійсненні перевірки діяли на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Законом України «Про державну податкову службу в Україні», Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

Суд не приймає посилання позивача на те, що продавець ФОП ОСОБА_2 не мала відповідних повноважень на отримання направлень на перевірку ФОП ОСОБА_4, у звязку з чим податковий орган не мав права розпочинати перевірку, оскільки продавець ОСОБА_5 знаходилася на місце проведення розрахунків та є особою, яка здійснювала розрахункові операції з перевіряючими. Під час проведення перевірки продавець надавала пояснення щодо встановлених порушень, склала опис наявних готівкових коштів тощо.

Крім того, як свідчать матеріали справи, та пояснення свідків під час проведення перевірки був присутній позивач, що відображено в акті відмови від підписання матеріалів перевірки (а.с.81). Однак, позивач відмовився від надання пояснень перевіряючим щодо суті порушень.

Крім того, ані позивач ані продавець не скористались своїм правом надати зауваження на акт перевірки, проте повідомили перевіряючих про те, що відмовляються від підписання акту, про що також відображено в акті перевірки та акті відмови від підписання матеріалів перевірки та підтвердила свідок ОСОБА_6

Як свідчать матеріали справи, позивач та продавець відмовились від підписання матеріалів перевірки, саме акту, про що перевіряючими був складений акт № 43 відмови від підписання матеріалів перевірки від 10 липня 2008 року (а.с.81).

Будучи допитаними в якості свідків ОСОБА_6 ОСОБА_4 та ОСОБА_5 повідомили про обставини проведення перевірки та їх показання не суперечать доказам, наявним в матеріалах справи.

Представник позивача ОСОБА_2, в судовому засіданні також пояснила, що кошти підприємця ОСОБА_2 та позивача знаходились в одному місці, та були помилково перемішені продавцем, та відокремити їх було не можливо.

Беручи до уваги зазначені докази, пояснення свідків, суд знаходить твердження ФОП ОСОБА_4, стосовно того, що він не порушував порядок проведення розрахункових операцій щодо невідповідності суми коштів на місці проведення розрахунку необґрунтованими та вважає ці твердження обраним позивачем способом захисту з метою уникнення відповідальності за допущене порушення.

Щодо твердження позивача про незаконність проведення контрольної закупівлі при здійсненні перевірки, то суд погоджується з тим, що відповідно до статті 8 Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність»18 лютого 1992 року № 2135-XII право проводити контрольну та оперативну закупівлю та постачання товарів, предметів та речовин, у тому числі заборонених для обігу, у фізичних та юридичних осіб незалежно від форм власності з метою виявлення та документування фактів протиправних діянь надано лише оперативним підрозділам для виконання завдань оперативно-розшукової діяльності при наявності передбачених статтею 6 цього Закону підстав.

У цьому контексті, суд звертає увагу, що відповідно до статті 15 Закону № 265/95-ВР контроль за додержанням субєктами підприємницької діяльності порядку проведення розрахунків за товари (послуги), інших вимог цього Закону покладено на органи державної податкової служби.

Це положення узгоджується із статтею 11 Закону України «Про державну податкову службу в Україні»відповідно до пункту другого частини першої якої органи державної податкової служби здійснюють контроль за додержанням порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги) у встановленому законом порядку.

Методика такого контролю законодавством не визначена.

Разом з тим, суд вважає, що відсутність згаданої методики не є перешкодою для здійснення зазначеного контролю безпосередньо в момент проведення розрахункових операцій шляхом проведення контрольних розрахункових операцій.

Враховуючи вищезазначене та оцінюючи надані докази в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги ФОП ОСОБА_4 до Державної податкової інспекції у Болградському районі Одеської області не обґрунтовані, не відповідають вимогам чинного законодавства, у зв'язку з чим не підлягають задоволенню повністю.

Керуючись ст.ст.2,7-9,158,160,163КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову фізичної особи підприємця ОСОБА_4 до Державної податкової інспекції у Болградському районі Одеської області про визнання податкового повідомлення-рішення про застосування штрафних санкцій № від 24.07.2008 року недійсним -відмовити.

Заяву про апеляційне оскарження постанови може бути подано протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст.160 цього Кодексу з дня складення в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Одеського адміністративного апеляційного суду.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний суддею 02.03.2010 року.

Суддя Е.А.Іванов

У задоволенні позову фізичної особи підприємця ОСОБА_4 до Державної податкової інспекції у Болградському районі Одеської області про визнання податкового повідомлення-рішення про застосування штрафних санкцій № від 24.07.2008 року недійсним -відмовити.

Заяву про апеляційне оскарження постанови може бути подано протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст.160 цього Кодексу з дня складення в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Одеського адміністративного апеляційного суду

02 березня 2010 року