Справа № 815/5084/15
Суддя: Іванов Е. А.
Дата ухвалення: 2015-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2015 року 12год.05 хв. м. Одеса Справа № 815/5084/15

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Іванова Е.А.

секретар Сакара М.М.

за участю представників: позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Одесі адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Омікрон плюс» до Одеської митниці Державної фіскальної служби про визнання протиправними та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю Омікрон плюс (далі - ТОВ Омікрон плюс) звернулося до суду з позовом до Одеської митниці Державної фіскальної служби (далі Одеська митниця ДФС), в якому просить суд визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці ДФС про корегування митної вартості товарів №500060001/2015/610095/2 від 23.07.2015року; визнати не чиною картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №500060001/2015/00205 від 24.07.2015 року.

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначив, що ТОВ «Омікрон плюс» взято на облік як особа, яка здійснює операції з товарами 03.07.2015 року, обліковий номер особи UA9, що підтверджується карткою обліку особи, яка здійснює операції з товарами № 100/2015/0003566, оформленої Київською міською митницею ДФС України. 13.07.2015 року між TOB «Омікрон плюс» (Покупець за контрактом) та Фірмою «TROPIX, INC» (Panama) (Продавець за контрактом) було укладено зовнішньоекономічний Контракт № ОМІКТ про поставку товару в асортименті, у кількості й за цінами, зазначеними в інвойсі до кожної партії товару. Згідно п. 3.1 Контракту та п. 1.1. Додаткової угоди №1 від 13.07.2015 року поставка товару здійснюється окремими партіями автотранспортом на умовах СІР Kiev, СРТ Kiev, морським транспортом на умовах: CIF ОСОБА_2, CIF Іллічівськ (відповідно до вимог ІНКОТЕРМС 2010 р.). Згідно умов п. 4.1. Контракту товар поставляється за цінами, зазначеними в Інвойсах до кожної партії товару. Згідно п. 4.2. Контракту та п. 1.2. Додаткової угоди №1 від 13.07.2015 року базис ціни товару встановлюється в доларах США як СІР Kiev, СРТ Kiev, CIF ОСОБА_2, CIF Іллічівськ. 18 липня 2015 року згідно Контракту на умовах CIF ОСОБА_2 морським транспортом було ввезено в Україну партію товару на загальну суму 39531,54 доларів США. Товар було ввезено в морському контейнері FSCU8747244 упакований в коробки (1236,000 кг) у кількості місць 1311, вагою нетто 22045,600 кг., вагою брутто 28281,600 кг. 18.07.2015 року було проведено фізичний огляд товару згідно Акту № б/н про проведення фізичного огляду товарів та інших предметів та складено Акт Б/н від 18.07.2015 року про невідповідність товарів відомостям, зазначеним для здійснення митного контролю документах, про пошкодження товарів чи їх упаковки або маркування, згідно якого виявлено невідповідність ваги брутто товару, зазначено в товаросупровідних документах наявній вазі бруто: зазначена в документах вага брутто 25997,14 кг., наявна вага брутто 28281,60 кг, різниця 2284,46 кг. З метою здійснення митного контролю та митного оформлення Товару декларантом TOB «Омікрон плюс» ОСОБА_3 було складено та подано головному інспектору м/п «Одеса-порт» ВМО-1 електронну митну декларацію №500060001/2015/013775 від 24.07.2015 року (далі ЕМД) та документи, необхідні для митного оформлення товару. Митна вартість товарів була визначена TOB «Омікрон плюс» за ціною Контракту щодо товарів, які імпортуються (вартість операції). 23 липня 2015 року інспектором ВМО-1 м/п «Одеса-порт» ОСОБА_4 винесено рішення про корегування митної вартості товарів №500060001/2015/610095/2 відповідно до якого митну вартість товарів самостійно визначено за резервним методом. 24 липня 2015 року інспектором м/п «Одеса-порт» ВМО-1 ОСОБА_4 складено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №500060001/2015/00205 за якою Позивачу відмовлено у митному оформлені (випуску) товарів на підставі частини 6 пункту 2 статті 54 Митного кодексу України оскільки прийнято рішення про корегування митної вартості №500060001/2015/610095/2 від 23 липня 2015 року та запропоновано подати нову в/м декларацію з врахуванням вимог рішення про корегування. Як зазначено у рішенні про коригування підставою для здійснення коригування митної вартості стало спрацюванням профілів ризику системи управління ризиками 105-2 та 106-2 щодо можливого заниження митної вартості та тим, що у поданих до митного оформлення документах містяться розбіжності та не міститься всіх відомостей, що підтверджують числових значень складових митної вартості товарів. Погодитись з законністю та обґрунтованістю зазначених вище рішень позивач не може, оскільки висновки фіскального органу не відповідають дійсності, а застосування другорядного методу визначення митної вартості є протиправним.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити з підстав викладених в позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав та надав до суду заперечення у письмову вигляді, які мотивовані тим, що 19.07.2015 декларантом позивача до Одеської митниці ДФС подано митну декларацію (МД) № 500060001/2015/0013314 для здійснення митного оформлення товарів: "бачки розширювальні", "фільтри цивільного призначення", "клапан запірний" та "крани кульові", митна вартість яких задекларовано із застосуванням першого методу визначення митної вартості (за ціною контракту щодо товарів, які імпортуються) в розмірі 39 531,54 доларів США. Для підтвердження заявленої митної вартості товару позивачем до Одеської митниці ДФС були подані наступні документи: зовнішньоекономічний договір (контракт) від 13.07.2015 №ОМІКТ, комерційний інвойс від 14.07.2015 №00066 та інші товарно-супровідні документи. Під час опрацювання наданих для здійснення митного оформлення документів зафіксовано спрацювання профілів ризику автоматизованої системи аналізу та управління ризиками щодо можливого заниження митної вартості товару 105-2 (вимагає здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів) та 106-2 (вимагає витребування документів, які підтверджують митну вартість товару). Крім того, за результатами візуальної перевірки наданих разом з МД документів та співставлення даних, поданих декларантом для здійснення митного контролю та оформлення, на етапі контролю митної вартості правильності визначення митної вартості товарів, задекларованих у МД від 19.07.2015 №500060001/2015/013314 встановлено, що подані документи містять розбіжності, а саме: у п. 4.2 наданого до митного оформлення зовнішньоекономічного контракту від 13.07.2015 № ОМІКТ встановлено базис ціни на умовах СРТ Київ, тоді як митне оформлення здійснюється на умовах CIF ОСОБА_2; в зовнішньоекономічному інвойсі від 14.07.2015 № 00066 відсутній підпис особи, яка створила даний документ. Також використано іншу печатку іноземного контрактотримача, ніж та що зазначена в зовнішньоекономічному контракті; в пакувальному листі від 14.07.2015 № 00066 відсутнє посилання на зовнішньоекономічний інвойс. Також разом з печаткою є підпис, якої особи не зазначено. Крім того, в додатково наданому висновку про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовленому спеціалізованими експертними організаціями, від 20.07.2015 №20-47/07-2015 встановлено вартість товару за одиницю виміру "кг", тоді як в зовнішньоекономічному інвойсі вартість визнана за одиницю виміру "шт.". Отже, враховуючи вказане, для підтвердження митної вартості товару, заявленої в МД №500060001/2015/013314, декларанта позивача зобов'язано на вимогу митниці протягом встановлених Митним кодексом України 10-ти календарних днів надати додаткові документи. Після усунення деяких виявлених розбіжностей, декларант надав лист б/н від 23.07.2015 про неможливість надання протягом 10 календарних днів всіх додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості, які вимагалися органом доходів і зборів. За результатами проведеної між митним органом та декларантом позивача консультації було обрано другорядний метод визначення митної вартості - резервний, про що наявні записи у спірному рішення про коригування митної вартості від 23.07.2015 № 500060001/2015/610095/2. Таким чином, у зв'язку з викладеним та у відповідності до положень ч. 2 ст. 55 Митного кодексу України, Одеською митницею ДФС прийнято спірне рішення про коригування митної вартості товарів від 23.07.20215 № 500060001/2015/610095/2. Оскільки митним органом винесено рішення про коригування митної вартості від 23.07.2015 № 500060001/2015/61095/2, враховуючи вищевикладені причини, та положення частини 6 статті 54 Митного кодексу України, Одеською митницею ДФС була видана Картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №500060001/2015/00205 та роз'яснено вимоги, виконання яких забезпечує можливість прийняття митної декларації, митного оформлення, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази по справі, суд прийшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що 19.07.2015 року декларантом позивача до Одеської митниці ДФС подано митну декларацію (МД) № 500060001/2015/0013314 для здійснення митного оформлення товарів: "бачки розширювальні", "фільтри цивільного призначення", "клапан запірний" та "крани кульові", митна вартість яких задекларовано із застосуванням першого методу визначення митної вартості (за ціною контракту щодо товарів, які імпортуються) в розмірі 39 531,54 доларів США.

Згідно з положеннями частини першої статті 51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Статтею 52 Митного кодексу України від передбачено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Пунктом 2 частини 2 статті 52 Митного кодексу України встановлено, що декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Частиною 1 статті 53 Митного кодексу України зазначено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів визначений у частині другій статті 53 Митного кодексу України.

Для підтвердження заявленої митної вартості товару позивачем до Одеської митниці ДФС були подані наступні документи: зовнішньоекономічний договір (контракт) від 13.07.2015 №ОМІКТ, комерційний інвойс від 14.07.2015 №00066 та інші товарно-супровідні документи.

Відповідно до частини першої статті 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Частиною першою статті 337 Митного кодексу України визначено, що перевірка документів та відомостей, які подаються органу доходів і зборів під час переміщення через митний кордон України, здійснюється візуально, із застосуванням інформаційних технологій (шляхом проведення формато-логічного контролю, контролю співставлення, контролю із застосуванням системи управління ризиками) та в інші способи, передбачені Кодексом.

Під час опрацювання наданих для здійснення митного оформлення документів зафіксовано спрацювання профілів ризику автоматизованої системи аналізу та управління ризиками щодо можливого заниження митної вартості товару 105-2 (вимагає здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів) та 106-2 (вимагає витребування документів, які підтверджують митну вартість товару).

Крім того, за результатами візуальної перевірки наданих разом з МД документів та співставлення даних, поданих декларантом для здійснення митного контролю та оформлення, на етапі контролю митної вартості правильності визначення митної вартості товарів, задекларованих у МД від 19.07.2015 №500060001/2015/013314 встановлено, що подані документи містять розбіжності, а саме:

- у п. 4.2 наданого до митного оформлення зовнішньоекономічного контракту від 13.07.2015 № ОМІКТ встановлено базис ціни на умовах СРТ Київ, тоді як митне оформлення здійснюється на умовах CIF ОСОБА_2;

- в зовнішньоекономічному інвойсі від 14.07.2015 № 00066 відсутній підпис особи, яка створила даний документ. Також використано іншу печатку іноземного контрактотримача, ніж та що зазначена в зовнішньоекономічному контракті;

- в пакувальному листі від 14.07.2015 № 00066 відсутнє посилання на зовнішньоекономічний інвойс. Також разом з печаткою є підпис, якої особи не зазначено.

Крім того, в додатково наданому висновку про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовленому спеціалізованими експертними організаціями, від 20.07.2015 №20-47/07-2015 встановлено вартість товару за одиницю виміру "кг", тоді як в зовнішньоекономічному інвойсі вартість визнана за одиницю виміру "шт.".

Вказані розбіжності можуть свідчити про наявні ознаки підробки поданих до митного оформлення документів та про можливу підміну документів з метою заниження заявленої митної вартості товарів.

Представник позивача в судовому засіданні не заперечував, що печатки вчиненні на зовнішньоекономічному інвойсі від 14.07.2015 № 00066 та зовнішньоекономічному контракті від 13.07.2015 № ОМІКТ відрізняються та це відбулось через зміну місцезнаходження контрагента.

Частиною 2 статті 52 Митного кодексу України встановлено, що декларант зобов'язаний подавати органу доходів і зборів достовірні відомості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних що піддаються обчисленню.

Частиною 3 статті 53 Митного кодексу України встановлено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, до яких, зокрема, відносяться виписка з бухгалтерської документації, каталоги, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару, висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями.

Крім того, частиною п'ятою статті 54 Митного кодексу України передбачено, що митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право:

- упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості;

- у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості;

- у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів.

Отже, враховуючи вказане, для підтвердження митної вартості товару, заявленої в МД №500060001/2015/013314, декларанта позивача зобов'язано на вимогу митниці протягом встановлених Митним кодексом України 10-ти календарних днів надати додаткові документи, а саме:

- договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

- рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

- виписку з бухгалтерської документації;

- каталоги, прейскуранти (прайс - листи) виробника товару;

- копію митної декларації країни відправлення;

- рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із

виконанням умов договору (угоди, контракту);

- ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів

та є умовою продажу оцінюваних товарів.

Крім того, декларанту повідомлено, що згідно з положеннями ч. 6 ст. 53 Митного кодексу України він або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товарів.

Після усунення деяких виявлених розбіжностей, декларант надав лист б/н від 23.07.2015 про неможливість надання протягом 10 календарних днів всіх додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості, які вимагалися органом доходів і зборів.

Частиною 1 статті 55 Митного кодексу України передбачено, що рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Пунктами 2, 3 частини 6 статті 54 Митного кодексу України встановлено, що митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обгрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

- неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

- невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу.

У зв'язку з вищевикладеним встановлені передбачені ч. 6 статті 54 Митного кодексу України підстави для прийняття відповідних рішень про коригування митної вартості товарів, а отже позивачеві було направлено електронним повідомлення про неможливість визнання заявленої ним митної вартості товару та обгрунтування щодо вибору методу визначення митної вартості.

За результатами проведеної між митним органом та декларантом позивача консультації було обрано другорядний метод визначення митної вартості - резервний, про що наявні записи у спірному рішення про коригування митної вартості від 23.07.2015 № 500060001/2015/610095/2.

Слід зауважити, що ч. 6 с. 55 Митного кодексу України встановлено, що на вимогу декларанта консультації проводяться у письмовому вигляді.

Однак, як встановлено судом, позивачем вимоги до митного органу щодо проведення з ним письмових консультацій не висувалися.

Відповідно до розділу 5 Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю правильності визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, які затверджені наказом Державної митної служби України від 13.07.2012 № 362 під час робіт з аналізу, виявлення та оцінки ризиків використовуються такі джерела інформації як спеціалізовані програмно-інформаційні комплекси Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби України (ЄАІС ДМСУ); інформація, отримана за результатами здійснення митного контролю та інші.

Відповідно до статті VII Генеральної угоди про тарифи й торгівлю, оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна ґрунтуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито, або подібного товару і не повинна ґрунтуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості.

Частиною першою статті 57 Митного кодексу України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;

б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);

ґ) резервний.

Відповідно до частин 2, 3 статті 57 Митного кодексу України основним методом мзначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Частиною дев'ятою статті 58 Митного кодексу України передбачено, що розрахунки при застосуванні методу визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), робляться лише на основі об'єктивних даних, що підтверджуються документально та піддаються обчисленню, а отже, враховуючи вищевикладені обставини не було можливим застосувати метод визначення митної вартості за ціною договору.

Метод визначення митної вартості за ціною угоди щодо ідентичних товарів (метод 2) у даному випадку, не може бути використаний, у зв'язку з відсутністю у митного органу інформації щодо вартості операцій з ідентичними товарами.

При застосуванні цього методу визначення митної вартості за основу береться вартість операції з ідентичними товарами з дотриманням умов, зазначених у цій статті (ст.59 Митного кодексу України). При цьому під ідентичними розуміються товари, однакові за всіма ознаками з оцінюваними товарами, у тому числі за такими, як:

- фізичні характеристики;

- якість та репутація на ринку;

- країна походження;

- виробник.

Метод визначення митної вартості за ціною угоди щодо подібних (аналогічних) товарів (метод 3) - у даному випадку, не може бути використаний, у зв'язку з відсутністю у митного органу інформації щодо вартості операцій з подібними (аналогічними) товарами.

Під подібними (аналогічними) розуміються товари, які хоч і не є однаковими за всіма ознаками, але мають схожі характеристики і складаються із схожих компонентів, завдяки чому виконують однакові функції порівняно з товарами, що оцінюються, та вважаються комерційно взаємозамінними (ст.60 Митного кодексу України).

Метод визначення митної вартості на основі віднімання вартості (метод 4), а так само й метод визначення митної вартості на основі додавання вартості (метод 5) не може бути використаний у зв'язку з відсутністю у митного органу інформації, необхідної для обчислення вартості на основі віднімання або додавання вартості.

Частинами 1, 2 ст. 64 Митного кодексу України, які встановлюють порядок визначення митної вартості з використанням резервного методу, передбачено, що у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT).

Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна грунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях.

Митна вартість оцінюваних товарів визначена з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі.

Отже, декларанту позивача було повідомлено, що для визначення митної вартості товарів було обрано резервний метод.

З метою забезпечення повноти оподаткування було проведено аналіз баз даних ПІК "Інспектор-2006" та ЄАІС ДФС та встановлено, що рівень митної вартості подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, є більшим:

- по товару № 1 (митна декларація від 08.05.2015 № 500040001/2015/005537) митну вартість визнано на рівні - 2,51 доларів США за 1 кг ваги нетто., в той час як декларантом митну вартість цього товару в МД заявлено на рівні 1,42 дол. СІЛА за кг нетто;

- по товару № 2(митна декларація від 22.07.2015 № 500060001/2015/013521) митну вартість визнано на рівні - 3,8 доларів США за 1 кг ваги нетто., в той час як декларантом митну вартість цього товару в МД заявлено на рівні 0,796 дол. США за кг нетто;

- по товару №3 (митна декларація від 19.16.2015 №/2015/009721) митну вартість визнано на рівні - 4,03 доларів США за 1 кг ваги нетто., в той час як декларантом митну вартість цього товару в МД заявлено на рівні 1,56 дол. США за кг нетто;

- по товару № 4 (митна декларація від 22.07.2015 № 500060001/2015/013521) митну вартість визнано на рівні - 3,52 доларів США за 1 кг ваги нетто., в той час як декларантом митну вартість цього товару в МД заявлено на рівні 1,5 дол. США за кг нетто.

Таким чином, у зв'язку з викладеним та у відповідності до положень ч. 2 ст. 55 Митного кодексу України, Одеською митницею ДФС прийнято рішення про коригування митної вартості товарів від 23.07.20215 № 500060001/2015/610095/2.

Частиною другою статті 55 Митного кодексу України встановлено, що прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, зокрема, обгрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Крім того, відповідно п.2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, які затверджені наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 598 у графі 33 рішення зазначаються обставини його прийняття та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості.

Суд вважає, що у спірному рішенні про коригування митної вартості наведено достатнє обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано.

Також у вказаному рішенні про коригування митної вартості визначено джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості. А саме: інформація, отримана за результатами здійснення митного контролю із зазначенням відповідних декларацій.

Додатково декларанту роз'яснені вимоги п. 2 ч. З статті 52 Митного кодексу України на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються:

- у разі визнання митним органом заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю;

- у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом;

- у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу.

Крім того, декларанту роз'яснено його право у відповідності до п. 4 ч. 3 ст. 52 Митного кодексу України оскаржувати у порядку, визначеному главою 4 цього Кодексу, рішення митного органу щодо коригування митної вартості оцінюваних товарів.

Отже, Одеською митницею ДФС правомірно, з дотриманням норм чинного законодавства та у межах своєї компетенції прийнято спірне рішення про коригування митної вартості товару від 23.07.2015 №500060001/2015/610095/2. При цьому прав та свобод позивача митницею порушено не було, а отже позовні вимоги щодо визнання протиправним та скасування вказаного рішення про коригування митної вартості задоволенню не підлягають.

Крім того, пунктами 2, 3 частини 6 статті 54 Митного кодексу України встановлено, що митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обгрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

- неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

- невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 Митного кодексу України відмова у митному оформленні - це письмове вмотивоване рішення органу доходів і зборів про неможливість здійснення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через невиконання декларантом або уповноваженою ним особою умов, визначених цим Кодексом.

Відповідно до п 7.1. наказу Міністерства фінансів України від 30.05.2012, № 631 "Про затвердження Порядку виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа" у всіх випадках відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення оформлюється картка відмови за формою, наведеною в додатку 2 до цього Порядку.

Оскільки митним органом винесено рішення про коригування митної вартості від 23.07.2015 № 500060001/2015/61095/2, враховуючи вищевикладені причини, та положення частини 6 статті 54 Митного кодексу України, Одеською митницею ДФС була видана Картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №500060001/2015/00205 та роз'яснено вимоги, виконання яких забезпечує можливість прийняття митної декларації, митного оформлення, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Частиною 7 статті 55 Митного кодексу України визначено, що у випадку незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів митний орган за зверненням декларанта або уповноваженої ним особи випускає товари, що декларуються, у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом, шляхом надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу. Строк дії таких гарантій не може перевищувати 90 календарних днів з дня випуску товарів.

Отже декларанту під підпис було роз'яснено права викладені у статті 55 Кодексу, то у разі незгоди з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів Кодексом декларанту або уповноваженій ним особі надане право отримати товари у вільний обіг (частина третя статті 52 Кодексу), а митному органу поставлено в обов'язок випустити товари, що декларуються, у вільний обіг (частина четверта статті 54 Кодексу), за умови сплати декларантом або уповноваженою ним особою митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X Кодексу.

Таким чином, спірну картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення митницею прийнято правомірно та у відповідності до чинного законодавства, права та законні інтереси позивача при цьому не порушувалися, а відтак позовні вимоги щодо визнання нечинною спірної Картки відмови задоволенню не підлягають.

Декларанту роз'яснено права викладені ст.55 Кодексу щодо випуску товарів у вільний обіг у разі незгоди з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої вартості товарів за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до ч. 7 ст. 55 Кодексу та на оскарження рішення про коригування заявленої митної вартості у органі доходів і зборів вищого рівня відповідно до глави 4 цього МКУ або до суду.

Суд зазначає, що вказані товари позивача випущено у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом, та сплатою різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною органом доходів і зборів, шляхом надання гарантій відповідно до розділу X Митного кодексу України за МД від 24.07.2015 № 500060001/2015/013775.

Сплату різниці митних платежів за митною вартістю, визначеною декларантом, та митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів, при митному оформленні товарів за вказаною МД забезпечено фінансовою гарантією у розмірі 315203,67 грн. шляхом внесення коштів на відповідний рахунок органу доходів і зборів.

У відповідності до положень ч. 8 ст. 55 Митного кодексу України протягом 80 днів з дня випуску товарів декларант або уповноважена ним особа може надати органу доходів і зборів додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, що декларуються.

З урахуванням положень ст. 55 Кодексу, після спливу 90-денного строку, встановленого п. 7 ст. 55 Кодексу, сума фінансової гарантії у розмірі 315203,67 грн. буде перерахована до Держбюджету відповідно до розділу X Кодексу.

Таким чином, Одеська митниця ДФС під час здійснення контролю митної вартості товарів позивача та прийняття спірних рішень діяла у відповідності до вимог законів та інших нормативно-правових актів України, не порушувала права та законні інтереси позивача, а тому вважаємо, що відсутні підстави для задоволення адміністративного позову.

Відповідно до ч.2 ст. 161 КАС України при виборі і застосуванні правової норми до спірних правовідносин суд враховує висновки Верховного Суду України, викладені у постановах, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 244-2 КАС України передбачено, що висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно правовий акт, що містить відповідну норму права.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій та бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Також відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють зокрема чи прийняті вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Враховуючи те, що Одеською митницею ДФС правомірно, з дотриманням норм чинного законодавства та у межах своєї компетенції прийнято спірне рішення про коригування митної вартості товару від 23.07.2015 №500060001/2015/610095/2 та видана картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №500060001/2015/00205, суд доходить висновку, що у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 158, 163, КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Омікрон плюс» до Одеської митниці Державної фіскальної служби про визнання протиправними та скасування рішення Одеської митниці Державної фіскальної служби про коригування митної вартості товарів від 23.07.2015р. та визнати не чинною картку про відмову в митному оформлені випуску товарів №500060001/2015/00205 від 24.07.2015р. відмовити.

Постанова набирає законної сили відповідно до ст.254 КАС України.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів після отримання копії постанови. Апеляційна скарга подається до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Одеського апеляційного адміністративного суду.

Повний текст постанови виготовлений 23 вересня 2015 року.

Суддя Е.А.Іванов

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Омікрон плюс» до Одеської митниці Державної фіскальної служби про визнання протиправними та скасування рішення Одеської митниці Державної фіскальної служби про коригування митної вартості товарів від 23.07.2015р. та визнати не чинною картку про відмову в митному оформлені випуску товарів №500060001/2015/00205 від 24.07.2015р. відмовити.

23 вересня 2015 року.