Справа № 820/7989/15
Суддя: Спірідонов М.О.
Дата ухвалення: 2015-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

29 вересня 2015 р. № 820/7989/15

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Спірідонов М.О. розглянувши у порядку скороченого провадження адміністративну справу за адміністративним позовом

Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття в особі Харківського міського центру зайнятості
до ОСОБА_1
про стягнення суми,

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Фонд загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття в особі Харківського міського центру зайнятості, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просить суд стягнути з Відповідача, ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1, 61000) вартість матеріального забезпечення на випадок безробіття у сумі 4353 грн. 59 коп. (шість тисяч триста п'ятдесят три грн. 59 коп.) на користь Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття в особі Харківського міського центру зайнятості.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що громадянин ОСОБА_1 зареєстрований в Харківському міському центрі зайнятості з відкриттям персональної картки №400021. Відповідачу наданий статус безробітного з призначенням допомоги по безробіттю. У зв'язку із працевлаштуванням, відповідач знятий з обліку 09.11.2012 року. Відповідно до п. 5 Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення безробітним, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України, наказом Державної податкової адміністрації України від 13.02.2009 року № 60/62, Харківським міським центром зайнятості встановлено, що отримання матеріального забезпечення ОСОБА_1 в період перебування на обліку в центрі зайнятості було незаконним, оскільки відповідач був зареєстрований як фізична особа-підприємець, про що своєчасно не повідомив про це позивача, як про обставини, які впливають на умови виплати. Таким чином відповідачу виплачені службою зайнятості кошти в сумі 4353,59 грн. підлягають поверненню.

Копія ухвали про відкриття скороченого провадження була надіслана відповідачу 11 серпня 2015 року та повернулась на адресу суду 15 вересня 2015 року з відміткою за закінченням терміну зберігання.

Відповідно до ч. 8, 11 ст. 35 КАС України вважається, що повістку вручено юридичній особі, якщо вона доставлена за адресою, внесеною до відповідного державного реєстру, або за адресою, яка зазначена її представником, і це підтверджується підписом відповідної службової особи. Розписку про одержання повістки (повістку у разі неможливості вручити її адресату чи відмови адресата її одержати) належить негайно повернути до адміністративного суду. У разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином.

Відповідач у десятиденний строк з дня одержання ухвали про відкриття скороченого провадження жодної заяви на адресу суду не надав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 24.04.2012 року звернулась до Харківського міського центру зайнятості за сприянням у працевлаштуванні, де був зареєстрований як такий, що шукає роботу з відкриттям персональної картки №400021.

09.11.2012 року відповідача було знято з обліку у зв'язку з відмовою від послуг центру зайнятості.

У зв'язку з набранням чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення процедури державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичних осіб-підприємців за заявницьким принципом» від 13 травня 2014 року за № 1258-VII, Харківським міським центром зайнятості опрацьовано інформацію яка надійшла з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців стосовно фізичних осіб - підприємців, які припинили підприємницьку діяльність»

Таким чином позивачем було встановлено факт реєстрації ОСОБА_1 як фізичної особи - підприємця з 30.07.2004 року, що підтверджується даними з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, отриманих через Державне підприємство «Інформаційно - ресурсний центр».

Для підтвердження даного факту Харківським міським центром зайнятості відповідно до п.2.1 Порядку надання відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 14.12.2012р. № 1846/5, направлений запит до Державної реєстраційної служби, з метою отримання витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, для з'ясування факту реєстрації ОСОБА_1 як фізичної особи - підприємця.

30.03.2015 року Харківським міським центром зайнятості був отриманий Витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців за № 20126875, який підтвердив, що ОСОБА_1 був зареєстрований як фізична особа - підприємець з 30.07.2004 року.

29.01.2015 року було внесено запис щодо проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності ОСОБА_1.

03.06.2015 року Харківським міським центром зайнятості виданий наказ за № 726 «Про повернення коштів, виплачених як допомога по безробіттю ОСОБА_1» за період з 01.05.2012 року по 07.11.2012 року у сумі 4353,59 коп.

На виконання п.7 Порядку, 05.06.2015 року відповідачу було направлено лист - претензію № ХМЦЗ-02-7394-26/15 разом з наказом про повернення коштів та актом розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» з пропозицією повернути кошти протягом 15 календарних днів з дня отримання претензії у добровільному порядку.

Однак на момент розгляду справи незаконно отриману допомогу по безробіттю у сумі 4353, 59 грн. відповідачем не повернуто.

По суті заявлених вимог суд зазначає наступне.

Згідно ч.1 ст.7 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" від 02.03.2000р. №1533-III (в редакції чинній на момемент призначення допомоги по безробіттю, далі за текстом - Закон №1533), одним із видів забезпечення на випадок безробіття є допомога по безробіттю, у тому числі одноразова її виплата для організації безробітним підприємницької діяльності.

Відповідно до ч.2 та ч.4 ст.22 Закону №1533, застраховані особи, визнані в установленому порядку безробітними, які протягом 12 місяців, що передували реєстрації особи як безробітної, за даними Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування мають страховий стаж менше шести місяців або звільнені з останнього місця роботи з підстав, передбачених статтею 37, пунктами 3, 4, 7 і 8 статті 40, статтями 41 і 45 Кодексу законів про працю України, особи, зазначені у частині другій статті 6 цього Закону, особи, зазначені в абзаці третьому частини четвертої статті 7 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб", мають право на допомогу по безробіттю у мінімальному розмірі. Загальна тривалість виплати допомоги по безробіттю не може перевищувати 360 календарних днів протягом двох років, а для осіб, зазначених у частині другій статті 6 цього Закону та абзаці третьому частини четвертої статті 7 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб", - 180 календарних днів.

Згідно положень п.п.2.7 розділу 2 "Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності", затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 20.11.2000р. №307 (далі за текстом Порядку №307), без урахування страхового стажу в розмірі, установленому законодавством, визначається допомога по безробіттю для таких категорій безробітних: 1) особам, звільненим з останнього місця роботи з підстав, передбачених пунктами 3, 4, 7, 8 статті 40, статтями 41 і 45 Кодексу законів про працю України, військовослужбовцям, зазначеним у пункті 2.1 цього Порядку, та іншим особам, звільненим з останнього місця роботи (служби) у зв'язку із застосуванням до них заходів дисциплінарного впливу, - виплата починається з 91 календарного дня; 2) особам, які протягом 12 місяців, що передували початку безробіття, працювали менше 26 календарних тижнів; 3) особам, які бажають відновити трудову діяльність після тривалої (більше 6 місяців) перерви; 4) особам, які брали участь у загальнообов'язковому державному соціальному страхуванні на випадок безробіття на добровільних засадах та протягом 12 місяців, що передували початку безробіття, працювали або займались підприємницькою діяльністю і сплачували страхові внески до Фонду та/або єдиний внесок менше 26 календарних тижнів; 5) категоріям осіб, зазначеним у пункті 2.5 Порядку, які працювали або займались підприємницькою діяльністю і не сплачували страхові внески до Фонду та/або єдиний внесок, але мали раніше набутий трудовий, що прирівнюється до страхового, або страховий стаж.

Згідно п.2.9 розділу 2 Порядку №307, загальна тривалість виплати допомоги по безробіттю для осіб, зазначених у цьому розділі, не може перевищувати 360 календарних днів протягом двох років з дня призначення допомоги по безробіттю. Для осіб передпенсійного віку (за 2 роки до настання права на пенсію) тривалість виплати допомоги по безробіттю не може перевищувати 720 календарних днів. Для зазначених осіб передпенсійний вік визначається на день їх реєстрації як безробітних у державній службі зайнятості.

Відповідно до положень ч.2 ст.36 Закону, застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг.

Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг (ч.3 ст.36 Закону).

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем порушено умови по отриманню забезпечення на випадок безробіття, а саме на момент отримання допомоги по безробіттю відповідач був зареєстрований як фізична особа - підприємець. Відповідач самостійно та на свій розсуд ніс відповідальність за державну реєстрацію себе, як фізичної особи-підприємця та повинен був повідомити службу зайнятості про свої дії. Проте, відповідачем був проігнорований обов'язок надання інформації, що спричинило незаконне отримання коштів як допомога по безробіттю у сумі 4353,59 грн.

Відповідно до положень ч.3 ст.1 Закону України "Про зайнятість населення" №804-ХІІ від 01.03.1991р. (який діяв на момент призначення та виплати допомоги по безробіттю) в Україні до зайнятого населення належать громадяни, що проживають на території держави на законних підставах, зокрема, громадяни, які самостійно забезпечують себе роботою, включаючи підприємців.

Суд наголошує, що ОСОБА_1 в період перебування в центрі зайнятості була зареєстрована як фізична особа-підприємець з 30.07.2004 року.

Даний факт підтверджує отриманий витяг з Єдиного державного реєстру, в якому міститься інформація щодо припинення підприємницької діяльності відповідача за власним рішенням від 29.01.2015 року.

Зазначені обставини підтверджені актом розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення №172 ФОП від 03.06.2015 року, що складений відповідно до Порядку розслідування страхових випадків та виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України №60/62 від 13.02.2009 року (далі за текстом Порядку №60/62).

Згідно п.7 Порядку №60/62, рішення про повернення коштів особою чи роботодавцем оформлюється наказом. Протягом двох робочих днів після прийняття рішення центр зайнятості надсилає особі чи роботодавцю рекомендованим листом повідомлення про необхідність протягом 15 календарних днів з дня отримання повідомлення повернути незаконно виплачені кошти.

Сума виплаченої допомога по безробіттю у розмірі 4353,59 грн. підтверджується довідкою про виконані платежі, що міститься в матеріалах справи.

Таким чином, позивачем підтверджено існування у відповідача заборгованості по поверненню коштів, виплачених як допомога по безробіттю, у розмірі 4353,59 грн., з огляду на що, позовні вимоги про стягнення з відповідача суми заборгованості у розмірі 4353,59 грн. є обґрунтованими.

Керуючись ст. ст. 2, 8-14, 71, 160-163, 167, 186 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття в особі Харківського міського центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення суми - задовольнити у повному обсязі.

Стягнути зВишнякова ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, вартість матеріального забезпечення на випадок безробіття у сумі 4353 (чотири тисячі триста п'ятдесят три) грн. 59 коп. на користь Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття в особі Харківського міського центру зайнятості.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня її проголошення та з дня отримання копії постанови, у разі проголошення постанови суду, яка містить вступну та резолютивну частини, а також прийняття постанови у письмовому провадженні.

Якщо субєкта владних повноважень, у випадках та порядку, передбаченому частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення пятиденного строку з моменту отримання субєктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Спірідонов М.О.