Справа № 826/10965/15
Суддя: Добрянська Я.І.
Дата ухвалення: 2015-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

11 серпня 2015 року 10:53 год. № 826/10965/15

Окружний адміністративний суд м. Києва у складі судді Добрянської Я.І., при секретарі судового засідання Корніюк А.В., розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу:

за позовом Київського міського відділення Фонду соціального захисту інвалідів
до відповідача ТОВ «НВП «Енергія-2000»
простягнення адміністративно-господарської санкції в розмірі 19 641,67 грн. та пені в розмірі 982,00 грн.

За участю представників сторін:

представник позивача, Малієнко Т.О., довіреність № 1/6-391/04, від 01.04.2015, ;

представник відповідача, Збіглей І.В., довіреність № б/н, від 10.06.2015.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач Київське міське відділення Фонду соціального захисту інвалідів звернулось в Окружний адміністративний суд міста Києва з позовом до відповідача ТОВ «НВП «Енергія-2000» про стягнення адміністративно-господарської санкції в розмірі 19 641,67 грн. та пені в розмірі 982,00 грн.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 10.11.2014 суддею Добрянською Я.І. відкрито провадження в адміністративній справі та призначено справу до судового розгляду.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 09.06.2015 відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 183-2 КАС України суддею Добрянською Я.І. відкрито скорочене провадження в адміністративній справі та запропоновано відповідачу у строк до 23.06.2015 року або у десятиденний строк з дня одержання копії ухвали про відкриття скороченого провадження, надати суду письмові заперечення проти позову та всі докази на їх підтвердження, які наявні у відповідача.

Водночас 22.06.2015 відповідачем до канцелярії суду подано письмові заперечення на позовну заяву, в яких йдеться про безпідставність та невмотивованість заявлених позовних вимог УПФ.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 15.07.2015 призначено судове засідання.

В судовому засіданні представник позивача надав довідку про підтвердження наявності заборгованості у відповідача та просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача підтримав заперечення проти адміністративного позову та просив суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Отже, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно із Звіту про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2014 рік (форма 10-ПІ) поданого до Київського міського відділення Фонду соціального захисту інвалідів відповідачем, середньооблікова кількість штатних працівників становила 36 осіб. Норматив робочих місць для забезпечення працевлаштування інвалідів повинен складати 1 особу.

У зв'язку із чим позивач і звернувся до суду для стягнення адміністративно-господарської санкції в розмірі 19 641,67 грн. та пені в розмірі 982,00 грн.

Дослідивши наявні у справі докази, проаналізувавши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог позивача, зважаючи зокрема на наступне.

Відповідно до статті 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності в Україні» (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) (далі - Закон) для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування інвалідів відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті, і забезпечують працевлаштування інвалідів. При розрахунках кількість робочих місць округлюється до цілого значення.

Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно здійснюють працевлаштування інвалідів у рахунок нормативів робочих місць виходячи з вимог статті 18 цього Закону.

Порядок реєстрації у Фонді соціального захисту інвалідів, його відділеннях, строки подання йому звітів про зайнятість та працевлаштування інвалідів, зарахування кількості робочих місць для працевлаштування інвалідів, контролю за виконанням нормативів робочих місць та перевірки підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, щодо їх реєстрації у Фонді соціального захисту інвалідів, його відділеннях, подачі щорічного звіту та сплати ними адміністративно-господарських санкцій, а також надання державній службі зайнятості інформації, необхідної для організації працевлаштування інвалідів, визначаються Кабінетом Міністрів України.

Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, в яких за основним місцем роботи працює 8 і більше осіб, реєструються у відповідних відділеннях Фонду соціального захисту інвалідів за своїм місцезнаходженням і щороку подають цим відділенням звіт про зайнятість та працевлаштування інвалідів.

Керівники підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, у разі незабезпечення виконання нормативів робочих місць для працевлаштування інвалідів, неподання Фонду соціального захисту інвалідів звіту про зайнятість та працевлаштування інвалідів несуть відповідальність у встановленому законом порядку.

Згідно зі статтею 20 Закону підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом. Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, на яких працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, у фізичної особи, яка використовує найману працю.

Позивач вважаючи, що відповідачем порушено нормативи працевлаштування інвалідів просить стягнути з відповідача адміністративно-господарської санкції в розмірі 19 641,67 грн. та пені в розмірі 982,00 грн.

Проте відповідно до ст. 18№ Закону інвалід, який не досяг пенсійного віку, не працює, але бажає працювати, має право бути зареєстрованим у державній службі зайнятості як безробітний.

Державна служба зайнятості здійснює пошук підходящої роботи відповідно до рекомендацій МСЕК, наявних у інваліда кваліфікації та знань, з урахуванням його побажань.

Відповідно до змісту положень, закріплених в Порядку подання підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами, що використовують найману працю, звітів про зайнятість і працевлаштування інвалідів та інформації, необхідної для організації їх працевлаштування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 31.01.2007 №70, роботодавці подають центру зайнятості звіти про зайнятість і працевлаштування інвалідів відділенням Фонду соціального захисту інвалідів та інформацію про наявність вільних робочих місць (вакантних посад) для працевлаштування інвалідів.

Аналіз наведених норм свідчать про наявність у роботодавця обов'язку виділяти та створювати робочі місця для інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця, а також щодо повідомлення підприємствами, установами та організаціями уповноважених органів про наявність вакансій (форма 3-ПН), за наслідками розгляду яких компетентні органи направляють на підприємство для працевлаштування інвалідів.

У своєму відзиві на адміністративний позов відповідач заперечує проти позовних вимог та просить відмовити у задоволенні позову посилаючись зокрема на те, що до квітня 2014 року відповідачем до позивача не подавались звіти про наявність вакансій для інвалідів за формою 3-ПН, оскільки на підприємстві працював інвалід ОСОБА_4, який звільнився за власним бажанням з 01.04.2014, проте починаючи з квітня 2014 року відповідач подав кожен місяць протягом 2014 звіти по формі 3-ПН до Шевченківського РЦЗ, в яких зазначав про наявність 2-х вакансій для інвалідів, підтвердженням чого є копії звітів за формою 3-ПН ,які наявні в матеріалах справи.

Також наявними матеріалами справи підтверджується те, що у відповідача до 01.04.2015 року працював на підприємстві інвалід третьої групи ОСОБА_4.

Статтею 218 Господарського кодексу України визначено, що підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання (частина перша); учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення (частина друга).

Виходячи з зазначеного суд приходить до висновку, про безпідставність заявлених вимог позивача, зважаючи на те, що відповідач доклав всіх зусиль для працевлаштування інвалідів, а саме подавав звіт про наявність вільних вакансій, а також створив необхідну кількість робочих місць для інвалідів, а тому в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 31.01.2011 року у справі за позовом Запорізького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до виробничого кооперативу "Переможець" про стягнення адміністративно-господарських санкцій; від 04.07.2011 року у справі за позовом прокурора Замостянського району м. Вінниці в інтересах держави в особі Вінницького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до сільськогосподарського відкритого акціонерного товариства "Поділля" про зобов'язання вчинити дії; від 20.06.2011 року у справі за позовом Тернопільського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до приватного підприємства "Продекспорт" про стягнення адміністративно-господарських санкцій; від 02.04.2013 року у справі за позовом Луганського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до дочірнього підприємства комунального підприємства "Теплогорець" "Теплогірськ-Жилсервіс" про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладене оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд прийшов до висновку про відсутнітсь підстав для задоволення позовних вимог та керуючись ст.ст. 2, 71, 86, 94, 97, 158-163 КАС України, Окружний адміністративний суд м. Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позовних вимог відмовити повністю

Строк і порядок набрання судовим рішенням законної сили встановлені у статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України.

Суддя Я.І.Добрянська

Дата складання та підписання постанови в повному обсязі - 11.08.2015