Справа № 2-а-925-1/09
Суддя: Ключкович В.Ю.
Дата ухвалення: 2011-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 2-а-925-1/09 Головуючий у 1-й інстанції: Мягкоход Ю.В.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"01" березня 2011 р. м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ключковича В.Ю.,

суддів Борисюк Л.П.,

ОСОБА_2,

при секретарі Черняк К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві апеляційну скаргу представника товариства з обмеженою відповідальністю «ТСЦ Поділля» на постанову Соломянського районного суду м. Києва від 15 вересня 2009 року у справі за адміністративним позовом Компанії «Ай.Ес.Еф. Консалтинг ЛТД Ко.»до комунального підприємства «Хмельницьке бюро технічної інвентарізації»про визнання незаконною бездіяльності та зобовязання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2009 року Компанія «Ай.Ес.Еф. Консалтинг ЛТД Ко»звернулася до суду з позовом про визнання протиправною бездіяльності комунального підприємства «Хмельницьке бюро технічної інвентарізації» щодо розгляду та ненадання відповіді на заяву про проведення державної реєстрації права власності на 3505 торгівельних павільйонів ТСЦ «Поділля»першої черги, що розташовані в районі автомобільної дороги Н-03 Житомир Чернівці 191 км + 520м праворуч на території Розсошанської сільської ради Хмельницького району та зобовязати відповідача здійснити державну реєстрацію права власності позивача на вказані павільйони.

Постановою Соломянського районного суду м. Києва від 15 вересня 2009 року позов задоволено.

Не погоджуючись з постановленим рішенням суду першої інстанції, ТОВ «ТСЦ Поділля» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції, як таку, що винесена з порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову повністю.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції скасуванню, з ухваленням нового рішення у справі з наступних підстав.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 198, пункту 4 частини 1 статті 202 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує її та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що оскільки рішення Господарського суду Донецької області від 22.02.2006 року є правовстановлюючим документом, що посвідчує право власності позивача на 3505 торгівельних павільйонів ТСЦ «Поділля», тому відповідач повинен здійснити реєстрацію права власності позивача на таке майно.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, рішенням Господарського суду Донецької області від 22.02.2006 року у справі за позовом ТОВ «Технопостаченерго»до ТОВ»Лінкос», Компанії «Ай.Ес.Еф. Консалтинг ЛТД Ко», «ОСОБА_3 ІНК.»про визнання договору недійсним за Компанією «Ай.Ес.Еф. Консалтинг ЛТД Ко» визнано право власності на частину обєктів інфраструктури ТСЦ «Поділля», а саме 3505 торгівельних павільйонів ТСЦ «Поділля»першої черги, розташованих на території Розсошанської сільської ради Хмельницької області.

20.07.2009 року позивач звернувся до відповідача із заявою про здійснення державної реєстрації права власності на вказані торгівельні павільйони. Однак відповіді не отримав.

Відносини, пов'язані з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно всіх форм власності, їх обмежень та правочинів щодо нерухомості, регулюються нормами Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень»від 01.07.2004 року № 1952-1V (далі - Закон №1952-ІV), Тимчасовим положенням про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, яке затверджено наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002р. N 7/5 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18.02.2002р. за N 157/6445 (надалі - Тимчасове положення), а також іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч.1 ст.2 вказаного Закону державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень.

Згідно із ч.1 ст.4 Закону №1952-ІV обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, що знаходиться на території України, фізичних та юридичних осіб, держави, територіальних громад, іноземців та осіб без громадянства, іноземних юридичних осіб, міжнародних організацій, іноземних держав, зокрема право власності на нерухоме майно.

У відповідності до п.п.1.3, 1.4 Тимчасового положення державну реєстрацію прав власності на нерухоме майно здійснюють підприємства бюро технічної інвентаризації у межах визначених адміністративно-територіальних одиниць. Державна реєстрація прав власності на нерухоме майно - це внесення запису до Реєстру прав власності на нерухоме майно у зв'язку з виникненням, існуванням або припиненням права власності на нерухоме майно, що здійснюється БТІ за місцезнаходженням об'єктів нерухомого майна на підставі правовстановлювальних документів коштом особи, що звернулася до БТІ.

Відповідно до п. п. 1.6, 1.7 Тимчасового положення - державній реєстрації підлягає право власності на закінчене будівництвом нерухоме майно, яке прийняте в експлуатацію у встановленому законодавством порядку.

Державна реєстрація прав проводиться реєстратором БТІ за наявності матеріалів технічної інвентаризації, підготовлених тим БТІ, реєстратор якого проводить державну реєстрацію прав на цей об'єкт.

Статтею19 Закону № 1952- ІV визначено, що підставою для державної реєстрації прав, що посвідчують виникнення, перехід, припинення речових прав на нерухоме майно, обмежень цих прав, є: державний акт про право власності на земельну ділянку; нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу, довічного утримання, дарування, міни земельної ділянки або іншого нерухомого майна; договір про приватизацію майна державних підприємств; договір купівлі-продажу нерухомого майна, зареєстрований на біржі в установленому порядку; нотаріально посвідчений договір про поділ, перерозподіл, об'єднання нерухомого майна; свідоцтво про право на спадщину; свідоцтво про право власності на частку в спільному майні подружжя; свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів; свідоцтво про право власності на будівлю (частину будівлі), споруду; рішення суду про право власності на об'єкт незавершеного будівництва; актиприйому нерухомого майна до експлуатації; договори про іпотеку, оренду строком більше одного року, інші визначені законом документи щодо речових прав на нерухоме майно; рішення суду стосовно речових прав на нерухоме майно, обмежень цих прав, що набрали законної сили; інші акти органів державної влади або органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, прийнятих у межах повноважень, визначених законом.

Згідно п.2.3. Тимчасового положення для здійснення реєстрації права власності на нерухоме майно власник (власники) або належним чином уповноважена ним (ними) особа подає заяву встановленої форми.

Заява про державну реєстрацію прав подається реєстратору того БТІ, яке здійснює свою діяльність відповідно до договору з Адміністратором Реєстру прав на території адміністративно-територіальної одиниці, на якій розташований об'єкт, права щодо якого підлягають державній реєстрації.

До заяви про державну реєстрацію прав додаються правовстановлюючі документи (додаток 2), їх нотаріально засвідчені копії, документи, що підтверджують оплату за проведення державної реєстрації прав та видачу витягу про державну реєстрацію прав, а також інші документи, визначені Положенням.

Позивачем до заяви про державну реєстрацію права власності окрім рішення Господарського суду Донецької області від 22.02.2006 року не було надано інших необхідних документів, зазначених у Тимчасовому положенні, зокрема документів, які б підтверджували те, що нерухоме майно прийняте в експлуатацію у встановленому законодавством порядку.

Колегія суддів також констатує, що позивачем не було надано жодних доказів подання до КП «Хмельницьке бюро технічної інвентарізації»заяви про реєстрацію права власності на нерухоме майно. Так, на заяві, яка міститься в матеріалах справи (а.с.5) відсутні будь-які відмітки реєстрації такої заяви відповідачем.

Відповідно до п. 3.3. Тимчасового положення у реєстрації прав на нерухоме майно може бути відмовлено, якщо подані документи не відповідають вимогам, установленим цим Положенням та іншими актами чинного законодавства України, або не дають змоги установити відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства.

Таким чином, підстави для зобовязання відповідача здійснити реєстрацію права власності позивача на вищезазначене нерухоме майно на підставі тільки рішення суду відсутні.

Крім цього, як вбачається з матеріалів справи, рішення Господарського суду Донецької області від 22.02.2006 року, копія якого не посвідчена належним чином (відсутня відмітка про набрання рішенням законної сили) не може вважатися правовстановлюючим документом для реєстрації права власності на нерухоме майно.

Також колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що відповідно до резолютивної частини рішення Господарського суду Донецької області від 22.02.2006 року було визнано право власності позивача на 3505 торгівельних павільонів ТСЦ «Поділля»першої черги, розташованих на території Розсошанської сільської ради Хмельницької області. Проте, відповідно до резолютивної частини постанови Соломянського районного суду м. Києва від 15 вересня 2009 року суд зобовязав КП «Хмельницьке БТІ»здійснити державну реєстрацію права власності на 3505 торгівельних павільонів ТСЦ «Поділля»першої черги, що розташовані за адресою: Хмельницька область, Хмельницький район в районі автомобільної дороги Н-03 Житомир Чернівці 191 км + 520м праворуч на території Розсошанської сільської ради Хмельницького району, що мають індивідуальні ознаки. Тобто зазначені рішення суду мають розбіжності щодо визначення нерухомого майна, право власності на яке позивач просив відповідача зареєструвати.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що оскільки позивачем не доведено факт отримання відповідачем відповідної заяви та повного пакету документів, необхідних для вирішення питання про державну реєстрацію права власності позивача на 3505 торгівельних павільйонів ТСЦ «Поділля»першої черги, що розташовані в районі автомобільної дороги Н-03 Житомир Чернівці 191 км + 520м праворуч на території Розсошанської сільської ради Хмельницького району, у відповідача не виникло зобовязання щодо вчинення дій з реєстрації права власності позивача, внаслідок чого відсутній і факт протиправної бездіяльності.

Тому, аналізуючи вищезазначене, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про задоволення позовних вимог.

Зважаючи на те, що суд першої інстанції не повно зясував обставини, що мають значення для справи, враховуючи невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів приходить до висновку про необхідність скасування постанови Соломянського районного суду м. Києва від 15 вересня 2009 року та задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника товариства з обмеженою відповідальністю «ТСЦ Поділля»задовольнити.

Постанову Соломянського районного суду м. Києва від 15 вересня 2009 року - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову Компанії «Ай.Ес.Еф. Консалтинг ЛТД Ко.»до комунального підприємства «Хмельницьке бюро технічної інвентарізації»про визнання незаконною бездіяльності та зобовязання вчинити дії відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів після набрання законної сили шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя: Ключкович В.Ю.

Судді: Борисюк Л.П.

ОСОБА_2

Повний текст постанови виготовлений 09.03.2011 року.