Справа № П/811/2574/14
Суддя: Суховаров А.В.
Дата ухвалення: 2015-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" липня 2015 р. справа П/811/2574/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючий суддя Суховаров А.В. (доповідач)

судді Головко О.В. Ясенова Т.І.

розглянувши у письмовому провадженні в м.Дніпропетровську апеляційну скаргу УМВС України в Кіровоградській області на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 01.10.2014 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до УМВС України в Кіровоградській області про скасування висновку про анулювання дозволу на право зберігання і носіння пристрою «Фори-12РМ» та зобовязання поновити дозвіл

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 30.07.2014 звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до УМВС України в Кіровоградській області, в якому просить скасувати висновок С-3572 від 07.07.2014 про анулювання дозволу на право зберігання та носіння пристрою «Форт-12РМ»; зобовязати поновити дозвіл С-3572.

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 01.10.2014 позов задоволений частково. Скасований висновок УМВС України в Кіровоградській області С-3572 від 07.07.2014.

В апеляційній скарзі відповідач просить постанову суду скасувати т відмовити в задоволенні позовних вимог. Посилаються на те, що підставою для анулювання дозволу стало подання прокуратури Кіровоградської області.

Переглядаючи справу, колегія суддів виходить з наступного:

Виконуючим обовязки начальника МГБ УМВС у Кіровоградській області 07.07.2014 затверджено висновок С-3572 про анулювання дозволу на право зберігання, носіння пристрою вітчизняного виробництва «Форт 12 РМ» для відстрілу набоїв, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, виданого ОСОБА_1

Вирішуючи спір між сторонами та частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що законодавством визначено вичерпний перелік підстав для анулювання виданого дозволу, проте відповідачем анульовано дозвіл з інших підстав, які не передбачені законодавством, що є неправомірним. Відмовляючи в задоволенні решти позову, суд послався на те, що поновлення дозволу є дискреційними повноваженнями відповідача.

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Відповідно до абзацу 2 пункту 22 статті 11 Закону України «Про міліцію», міліції для виконання покладених на неї обов'язків надається право анулювати дозволи на придбання, зберігання і носіння зброї, спеціальних засобів індивідуального захисту та активної оборони, боєприпасів, видані громадянам, якщо вони порушують установлені правила, порядок їх зберігання чи використання, зловживають спиртними напоями, вживають наркотичні засоби без призначення лікаря, інші одурманюючі засоби, страждають на психічні розлади, та в інших передбачених законодавством випадках.

Абзацами 3, 6 пункту 4 Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом МВС №622 від 21.08.1998, передбачено, що згідно з пунктом 22 статті 11 Закону України «Про міліцію» органам внутрішніх справ надано право анулювати дозволи на придбання, зберігання і носіння зброї, основних частин зброї, пристроїв та боєприпасів, видані громадянам, які зловживають спиртними напоями, вживають наркотичні засоби без призначення лікаря, інші одурманюючі засоби, хворіють на психічні захворювання, та в інших випадках, передбачених законодавством; анулювати дозволи на придбання, зберігання та носіння зброї, основних частин зброї та пристроїв, видані громадянам, у випадках, передбачених пунктом 5.1 глави 5 цього розділу. Після анулювання дозволу на зберігання і носіння зброї та пристрою власник зобов'язаний здати зброю (за наявності основні частини зброї) чи пристрій, патрони і бойові припаси до них до органу внутрішніх справ та прийняти рішення щодо подальшого її переоформлення чи реалізації (пункт 12.21 глави 12 розділу II цієї Інструкції). У разі незгоди власника з рішенням органу внутрішніх справ про анулювання зазначеного дозволу матеріали передаються до суду для вирішення питання щодо примусового вилучення зброї, основних частин зброї, пристроїв, патронів і бойових припасів до них. При цьому відповідна інформація вноситься до Інтегрованої інформаційно-пошукової системи органів внутрішніх справ (далі - ІІПС ОВС)

Відповідно до абзацу 2 пункту 5.1 Інструкції, органи внутрішніх справ не мають права давати згоду керівникам підприємств, установ, організацій та суб'єктам господарювання на укладення трудових договорів на виконання таких робіт, а також видавати дозволи на придбання, зберігання та носіння вогнепальної зброї та бойових припасів до неї, пневматичної чи холодної зброї, пристроїв та патронів до них громадянам, а також проводити їх перереєстрацію в разі: наявності в особи медичних протипоказань до виконання вказаних функціональних обов'язків та володіння зброєю; наявності даних про систематичне (два чи більше разів) порушення такою особою громадського порядку, зловживання спиртними напоями, вживання наркотичних речовин без призначення лікаря, інших одурманюючих засобів, скоєння насильства в сімї, що підтверджується документально; пред'явлення такій особі обвинувачення у вчиненні злочину; наявності в особи судимості за злочин, яка не погашена або не знята в установленому порядку; відсутності довідки про вивчення матеріальної частини зброї, спеціальних засобів, правил поводження з ними та їх застосування; відсутності права, визначеного актами законодавства, на придбання, зберігання і носіння пристроїв.

Таким чином, законодавцем наведено вичерпний перелік підстав для заборони видачі дозволів та їх анулювання.

З матеріалів справи вбачається, що підставою для затвердження відповідачем оскаржуваного висновку стало подання прокуратури Кіровоградської області від 24.04.2014 про усунення порушень вимог чинного законодавства, в якому зазначено, що під час перевірки встановлено численні факти надання дозволів на придбання, носіння і зберігання пристроїв особам членам громадських формувань з охорони громадського порядку і державного кордону, у той час, коли вони взагалі не виконують, не мають намірів та і права без відповідної підготовки виконувати функції з охорони громадського порядку, що є порушенням вимог статей 4, 10 Закону України «Про міліцію». Відповідно до вказаного подання, під час прокурорської перевірки встановлено, що до списку членів громадського формування Івано-Благодатненської сільської ради Кіровоградського району внесено, зокрема, ОСОБА_1, який має дозвіл на зберігання, носіння пристрою для відстрілу патронів, споряджених гумовими кулями несмертельної дії, як член громадського формування. Проте, ОСОБА_1 на території сільської ради не проживає та у діяльності громадського формування спрямованій на забезпечення порядку на території сільської ради жодного разу не приймав.

Таким чином, підставою для анулювання дозволу стало те, що позивач зареєстрований та проживає в місті Кіровограді, а не на території Івано-Благодатненської сільської ради Кіровоградського району, де він є членом громадського формування щодо охорони громадського порядку та надання допомоги міліції.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що такої підстави для анулювання дозволу, законодавством не встановлено, що є підставою для скасування оскарженого висновку. Більш того, норми статей 4, 10 Закону України «Про міліцію» не можуть бути поширені на позивача, оскільки вказаними нормами права визначено правову основу діяльності міліції та основні обовязки міліції в той час, як позивач не є посадовою особою правоохоронних органів. Сама ж по собі реєстрація та проживання позивача на території міста Кіровограда не може свідчити про те, що він не приймав участі в охороні громадського порядку на території Івано-Благодатненської сільської ради Кіровоградського району, оскільки згідно графіку виходу на патрулювання громадського формування при Івано-Благодатненській сільській раді, час патрулювання є не цілодобовим.

Таким чином, суд першої інстанції обгрунтовано зазначив що ні матеріали прокурорської перевірки, ні висновок службової перевірки не містять доказів нездійснення позивачем обовязків з охорони громадського порядку.

Відповідно до частини 2 статті 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В порушення вказаної норми, відповідачем не доведено правомірність оскарженого висновку, у звязку з чим, його неможливо визнати таким, що відповідає критеріям правомірності, які предявляються до рішень субєктів владних повноважень та встановлені частиною 3 статті 2 КАС України.

Суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись пунктом 1 статті 198, статтями 200, 205, 206 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу УМВС України в Кіровоградській області залишити без задоволення, а постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 01.10.2014 без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: А.В. Суховаров

Суддя: О.В. Головко

Суддя: Т.І. Ясенова