Справа № 825/1922/15-а
Суддя: Глущенко Я.Б.
Дата ухвалення: 2015-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 825/1922/15-а Головуючий у 1-й інстанції: Непочатих В.О. Суддя-доповідач: Глущенко Я.Б.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 вересня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Глущенко Я.Б.,

суддів Пилипенко О.Є., Романчук О.М.,

розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 до Головного управління ДФС у Чернігівській області про визнання протиправними та скасування наказу і направлень, за апеляційною скаргою Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 16 липня 2015 року,

В С Т А Н О В И В :

ФОП ОСОБА_2 звернувся у суд із позовом до Головного управління ДФС у Чернігівській області, в якому просив визнати протиправними та скасувати наказ №161 від 07.05.2015 про проведення фактичної перевірки та направлення №121 і №122 від 07.05.2015 на цю перевірку.

Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 16 липня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із постановою суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду - без змін, з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що у відповідача були наявні підстави для прийняття спірного наказу й складання направлень щодо проведення фактичної перевірки позивача, а також, що ці документи відповідають вимогам податкового законодавства.

З таким висновком суду не можна не погодитись.

Колегією суддів установлено, що позивач є суб'єктом підприємницької діяльності та має ліцензію на право здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями.

Відповідачем, на підставі службової записки начальника ОУ ДФС у Чернігівській області Бойправа П.Ф. від 06.05.2015 № 416/07-05, винесено наказ від 07.05.2015 № 161 про проведення фактичної перевірки деяких суб'єктів господарської діяльності, в тому числі позивача, з питань дотримання вимог чинного законодавства, яке регулює виробництво і обіг алкогольних напоїв та тютюнових виробів щодо наявності ліцензії, та видано головним державним ревізорам-інспекторам відділу контролю за обігом та оподаткуванням підакцизних товарів Головного управління ДФС України у Чернігівській області ОСОБА_4 і ОСОБА_5 направлення на перевірку від 07.05.2015 № 121, № 122.

Однак, як свідчать матеріали справи, перевіряючі особи не були допущені позивачем до проведення фактичної податкової перевірки та до обстеження приміщень магазину, що належить останньому, про що складено акт №4/21/НОМЕР_1 від 13.05.2015.

Уважаючи, що вищезгадані наказ про проведення фактичної перевірки та направлення на таку є протиправними, позивач звернувся у суд.

На обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що спірні документи підписані виконуючим обов'язки начальника контролюючого органу, службова записка не є належною підставою для прийняття наказу про призначення фактичної податкової перевірки, і що в силу пункту 3 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28.12.2014 №71-VIII у контролюючого органу не було підстав для призначення податкової перевірки щодо нього.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам апелянта, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Підстави та порядок проведення камеральних, документальних та фактичних перевірок визначені статтями 75 - 80 Податкового кодексу України.

Згідно підпункту 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 вказаного Кодексу фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об'єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Порядок проведення фактичної перевірки регулюється статтею 80 цього Кодексу.

Згідно пунктів 80.1, 80.2 цієї норми фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи). Така перевірка може проводитися на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з обставин, визначених підпунктами 80.2.1 - 80.2.7 норми цього Кодексу.

Підпунктом 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 цього Кодексу встановлено, що фактична перевірка може проводитись у разі отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, нафтопродуктів, палива моторного альтернативного, скрапленого газу.

Як убачається із матеріалів справи, підставою для прийняття спірного наказу була службова записка начальника ОУ ДФС у Чернігівській області Бойправа П.Ф. від 06.05.2015 № 416/07-05, з якої слідує, що співробітниками оперативного управління, на виконання розпорядження ДФС України від 10.04.2015 №94-р «Про проведення операції «Акциз-2015», проведено візуальний огляд торгівельних об'єктів деяких суб'єктів господарювання, в тому числі магазину за адресою: м. Прилуки, вул. Київська, 234, що належить позивачу, в результаті чого встановлено, що вони здійснюють реалізацію алкогольної та тютюнової продукції без наявності відповідних ліцензій та марковану марками акцизного податку з візуальними ознаками підробки.

Проаналізувавши зміст вказаної службової записки, колегія суддів дійшла висновку, що вона може слугувати підставою для призначення фактичної перевірки щодо позивача, адже відповідає інформації, про яку йдеться у підпункті 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України.

Положеннями пунктів 81.1 та 81.2 статті 81 Податкового кодексу України передбачено, що посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

- направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника, що скріплений печаткою контролюючого органу;

- копії наказу про проведення перевірки;

- службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Отже, податковим кодексом передбачено, що направлення на проведення фактичної перевірки є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника, що скріплений печаткою контролюючого органу.

Зі змісту спірних наказу і направлень слідує, що вони підписані в. о. начальника Головного управління ДФС у Чернігівській області ОСОБА_6, який, за офіційними даними, що міститься на Інтернет-сторінці Територіальних органів ДФС у Чернігівській області в розділі керівництво, займає посаду першого заступника начальника Головного управління ДФС у Чернігівській області, і скріплені печатками контролюючого органу.

Таким чином, спірні документи складені та підписані у спосіб, встановлений податковим законодавством.

Пунктом 3 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» встановлено, що у 2015 та 2016 роках перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб-підприємців з обсягом доходу до 20 мільйонів гривень за попередній календарний рік контролюючими органами здійснюються виключно з дозволу Кабінету Міністрів України, за заявкою суб'єкта господарювання щодо його перевірки, згідно з рішенням суду або вимогами Кримінального процесуального кодексу України.

Разом з тим, цієї нормою передбачено, що встановлені нею обмеження не поширюються на перевірки суб'єктів господарювання, що ввозять на митну територію України та/або виробляють та/або реалізують підакцизні товари, а також на перевірки дотримання норм законодавства з питань наявності ліцензій, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб, єдиного соціального внеску, відшкодування податку на додану вартість.

Зважаючи на те, що спірний наказ про проведення фактичної перевірки виданий з метою здійснення контролю за наявністю ліцензій на провадження діяльності, в тому числі з реалізації підакцизних товарів (алкогольної та тютюнової продукції), встановлені вищенаведеними нормами обмеження на таку перевірку не поширюються.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що спірні наказ і направлення видані на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені чинним законодавством, а доводи позивача не спростовують правомірності дій контролюючого органу при їх прийнятті й складанні.

Отже, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення даного позову.

Доводи апеляційної скарги не свідчать про порушення судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до неправильного вирішення справи, а тому скарга задоволенню не підлягає, а судове рішення слід залишити без змін.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 1, 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 16 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддяЯ.Б. Глущенко
суддя О.Є. Пилипенко
суддяО.М. Романчук

.

Головуючий суддя Глущенко Я.Б.

Судді: Пилипенко О.Є.

Романчук О.М.