Справа № 2а-0770/3418/11
Суддя: Большакова О.О.
Дата ухвалення: 2012-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Cправа № 2a-0770/3418/11
Ряд стат. звіту № 8.2.1
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 січня 2012 року 16год.54хв. м. Ужгород

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі :

головуючої - судді Большакової О.О..Ю., з участю:

секретаря судового засідання Кречко Л.В., представника позивача ОСОБА_1; представника відповідача ОСОБА_2;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ужгороді адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Державної податкової інспекції у Іршавському районі Закарпатської області про скасування податкового повідомлення -рішення, -

ВСТАНОВИВ:

17 жовтня 2011 року фізична особа-підприємець ОСОБА_3 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Державної податкової інспекції у Іршавському районі Закарпатської області про скасування податкового повідомлення - рішення № НОМЕР_1 від 4 жовтня 2011 року.

Як вбачається з позовної заяви, позивач вважає висновки Державної податкової інспекції в Іршавському районі Закарпатської області, що викладені в акті, складеному за наслідками камеральної перевірки позивача з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на розрахунковий рахунок за серпень 2011 року щодо порушення позивачем вимог статті 198 пункту 198.1 підпункту "а" та пункту 200.1 статті 200 ПК України неправомірними. А тому, позивач не погоджується з прийнятим е відповідачем за наслідками перевірки податковим повідомленням-рішенням від 4 жовтня 2011 року № НОМЕР_1, яким зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість в сумі 343808 гривень та застосовано штрафні санкції в сумі 171904 гривні й зазначає, що таке є протиправним .

Державна податкова інспекція в Іршавському районі подала письмові заперечення проти позову, відповідно до яких повністю заперечує щодо поданого ОСОБА_3 адміністративного позову. Згідно цього документу відповідач, зокрема, вказав на те, що за результатами камеральної перевірки з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на розрахунковий рахунок за серпень 2011 року суб'єкта господарювання - фізичної особи ОСОБА_3 складено акт №827/17-50/НОМЕР_2 від 4 жовтня 2011 року. Згідно цього акту перевіркою було встановлено порушення позивачем вимог статті 187 ПК України щодо формування податкового кредиту. Так, для операцій із ввезення на митну територію України товарів та з постачання послуг нерезидентом на митній території України датою виникнення права на віднесення сум податку до податкового кредиту є дата сплати податку за податковими зобов'язаннями згідно з пунктом 187.8 статті 187 ПК України. Перевіркою встановлено, що в періоді, що перевіряється, суб'єктом господарювання в розділі II податкової декларації з ПДВ відображено операцію з придбання вантажного автомобіля, двох напівпричепів бортових тентованих, та інше. Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 від контрагента -ТОВ з іноземними інвестиціям "Вольво Україна" у серпні 2011 року було придбано сідельний тягач у сплачено суму ПДВ 250823 гривні 49 копійок. Суб'єкт господарювання - фізична особа ОСОБА_3 до декларації по ПДВ за серпень 2011 року до податкового кредиту включив дві ВМД №002523 від 7 липня 2011 року та № 002521 є від 8 липня 2011 року по придбанню двох напівпричепів для перевезення вантажів. Фактурна вартість придбаного товару становить 464922 гривні, а сумарна сума ПДВ включена до податкового кредиту становить 92984 гривні 59 копійок. Отже загальна сума ПДВ ключена ОСОБА_3 до податкового кредиту за липень 2011 року по придбаним основним засобам складає 343808 гривень 08 копійок. Постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 року №1388 "Про затвердження Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів*', із змінами і доповненнями від 23 грудня 2009 року № 1371, затверджені єдині правила, якими встановлюється єдиний на території України порядок державної реєстрації автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів та видачі реєстраційних документів і номерних знаків. Пунктом 6 Порядку встановлено, що транспортні засоби, що належать фізичним особам-підприємцям, реєструються за ними як за фізичними особами. Придбання або виготовлення передбачає набуття права власності. Згідно із статтею 325 ЦК України, суб'єктами права приватної власності є фізичні та юридичні особи. Отже, транспортні засоби не можуть бути у приватній власності суб'єкта господарювання -фізичної особи. При відсутності переходу права власності на основні фонди (транспортні засоби) -відсутні підстави для включення сум ПДВ до податкового кредиту, що в свою чергу призвело до порушення підпункту "а"пункту 198.1. статті 198 ПК України. Отже, суб'єктом господарювання -фізичною особою ОСОБА_3 завищено податковий кредит на загальну суму 343808 гривень, а включати даний ПДВ позивач не мав, оскільки всі транспортні засоби та причепи зареєстровані на власника фізичну особу ОСОБА_3, а не на фізичну особу-підприємця..

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю з мотивів, що викладені у позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_2просив суд відмовити позивачеві у задоволенні адміністративного позову з мотивів, що наведені в письмовому запереченні.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що фізична особа-підприємець ОСОБА_3 здійснює підприємницьку діяльність з надання послуг з внутрішніх та міжнародних перевезень вантажів автомобільним транспортом.

Державною податковою інспекцією Іршавському районі Закарпатської області було проведено перевірку суб'єкта господарювання -фізичної особи ОСОБА_3, з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на розрахунковий рахунок за серпень 2011 року.

Актом за № 827/17-50X від 4 жовтня 2011 року "Про результати камеральної перевірки суб'єкта господарювання -фізичної особи ОСОБА_3, реєстраційний номер картки платника податку - НОМЕР_2 з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на розрахунковий рахунок за вересень 2011 року" було встановлено порушення позивачем вимог статті 198 пункту 198.1 підпункту "а"та пункту 200.1 статті 200 ПК України.

Так, відповідач в акті зазначив , що придбання або виготовлення товарів передбачає набуття права власності на такі товари. Оскільки фізична особа-підприємець не набув права власності на транспортні засоби, податок на додану вартіст за які було включено до податкового кредиту й ці транспортні засоби зареєстровані за ОСОБА_3 як за фізичною особою, відсутні підстави для включення сум ПДВ до податкового кредиту.

На підставі вказаного акту перевірки 4 жовтня 2011 року Державною податковою інспекцією в Іршавському районі було прийнято податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1, відповідно до якого, зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 343808 гривень, а також застосовано штрафні (фінансові) санкції відповідно у розмірі 171904 гривні.

Суд вважає зменшення позивачу податкового кредиту неправомірним з таких мотивів.

Як встановлено в судовому засіданні, 04 травня 2011 року між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 (Покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Вольво Україна"(Продавець) був укладений договір купівлі-продажу товару в кредит з відстроченням платежу.

Відповідно до пункту 1.1 статті 1 вказаного договору Продавець зобов'язаний передати у власність Покупця, а Покупець зобов'язаний прийняти та сплатити грошову суму у строки та на умовах відстрочення платежу за 6 одиниць нових сідельних тягачів Уоіуо РН 4x2.

01 червня 2011 року між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 (Покупець) та фірмою НОСН8ТАРРЬ ОтЬН, Австрія (Продавець) був укладений контракт № 3, відповідно до якого Продавець продає, а Покупець купує напівпричіпи бортові нові, марки КОЕОЕЬ тип §N-24, шасі №/ҐКО1487, 2011 року випуску, виробництво Німеччини; шасі №/ҐКО1488, 2011 року випуску, виробництво Німеччини .

Згідно видаткової накладної від 7 липня 2011 року № УЬМ)00000048 позивач придбав основні засоби -сідельний тягач Уоіуо РН 4x2.

Згідно отриманої податкової накладної №198 від 7 липня 2011 року позивач придбав та отримав сідельний тягач на загальну суму 1504940 гривні 93 копійки, в тому числі податок на додану вартість в сумі 250823 гривні 49 копійок.

Відповідно до ВМД від 7 липня 2011 року № 002523 та від 8 липня 2011 року № 002521 позивачем було придбано напівпричепи марки КОЕОЕЬ тип 8И-24. Фактурна вартість цього товару становить 464922 гривні 94 копійки. Сума сплаченого митним органам податку на додану вартість становить 92984 гривні 59 копійок.

Факт придбання сідельного тягача та напівпричепів та сплати прозивачем податку на додану вартість за цей товар сторонами визнано.

13 липня 2011 року вказані вище транспортні засоби були зареєстровані органами ДАІ, про що свідчать копії свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів .

У свідоцтвах про реєстрацію транспортних засобів вказано їх власника ОСОБА_3.

Відповідно до пункту 6 "Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів", що затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року за № 1388 транспортні засоби реєструються за юридичними та фізичними особами. Транспортні засоби, що належать фізичним особам - підприємцям, реєструються за ними як за фізичними особами.

Відповідно до статті 325 частини 1 ЦК України суб'єктами права приватної власності є юридичні та фізичні особи.

Відповідно до підпункту 14.1.139 пункту 14.1 статті 14 ПК України термін "особа"для цілей розділу V Кодексу, зокрема, вживається в такому значенні: фізична особа (громадянин України, іноземець та особа без громадянства), яка здійснює діяльність, що належить згідно із законодавством до підприємницької (крім фізичних осіб, що знаходяться на спрощеній системі оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва відповідно до законодавства), та/або ввозить товари на митну територію України.

Позивач у даному випадку є фізичною особою, яка здійснює діяльність, віднесену законодавством до підприємницької, є платником ПДВ у розумінні статей 14 та 180 ПК України, зареєстрований у встановленому порядку платником ПДВ, тому на нього повною мірою поширюються правові норми, які визначають порядок обчисленні і сплати ПДВ.

Відповідно до пункту 185.1 статті 185 ПК України об'єктом оподаткування є операції платників податку з: а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу; в) ввезення товарів (супутніх послуг) на митну територію України в митному режимі імпорту або реімпорту (далі -імпорт);

Відповідно до пункту 200.1. статті 200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Згідно із підпунктом "а"пункту 198.1. статті 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій, зокрема з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Відповідно до пункту 198.2. статті 198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту є дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Для операцій із ввезення на митну територію України товарів датою виникнення права на віднесення сум податку до податкового кредиту є дата сплати (нарахування) податку за податковими зобов'язаннями згідно з пунктом 187.8 статті 187 цього Кодексу, а для операцій з постачання послуг нерезидентом на митній території України - дата сплати (нарахування) податку за податковими зобов'язаннями, що були включені отримувачем таких послуг до податкової декларації попереднього періоду.

Отже, позивач у встановленому законом порядку при придбанні транспортних засобів з метою їх використання у власній господарській діяльності у повній відповідності до вказаних норм податкового законодавства отримав право на віднесення сум ПДВ до податкового кредиту. Всі суми податкового кредиту підтверджені належним чином оформленими податковими накладними та вантажними митними деклараціями.

Норми податкового законодавства України не обмежують право платника податку на податковий кредит залежно від суб'єктного складу сторін у правовідносинах за договорами на придбання товарів (робіт, послуг), в т.ч. і транспортних засобів та визначають одинакові права та обов'язки як для юридичних, так і для фізичних осіб, платників податку (в тому числі, і фізичних осіб-підприємців).

Постанова Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року №1388, на яку посилається відповідач, не регулює податкові відносини по сплаті податку на додану вартість , а регламентує виключно порядок реєстрації трансртнх засобів.

А так, позиція відповідача, відповідно до якої позивач як фізична особа -підприємець не набуває права власності на майно є хибною , оскільки ОСОБА_3 як фізична особа і як фізична особа-підприємець є одним і тим самим суб'єктом цивільних та податкових правовідносин.

Також позивачем надано докази використання даних вантажних транспортних засобів у підприємницькій діяльності, зокрема подорожні листи , СМК .

Таким чином, висновки податкового органу, що позивач, як фізична особа-підприємець, не має права на формування податкового кредиту за рахунок сум податку сплаченого в ціні придбаних вантажних автомобілів, що використовуються в його господарській діяльності, є неправильними, не ґрунтуються на нормах діючого на момент виникнення спірних правовідносин законодавства України, а тому оскаржуване податкове повідомлення-рішення є протиправним і підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Таким чином, на користь позивача слід стягнути із державного бюджету понесені витрати по сплаті судового збору в сумі 28 гривень 23 копійки.

Керуючись статтями 11, 70, 71, 86, 94, 160-163 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Державної податкової інспекції у Іршавському районі Закарпатської області про скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Іршавському районі Закарпатської області від 4 жовтня 2011 року № НОМЕР_1.

Стягнути із Державного бюджету на користь позивача фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 понесені ним витрати по сплаті судового збору в сумі 28 гривень 23 копійки.

Відповідно до статті 186 КАС України апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова відповідно до ч. 1 ст.254 КАС України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги , встановленого цим Кодексом, якщо таку не було подано.

Суддя Большакова О.О.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 24 січня 2012 року .