Справа № 813/3924/15
Суддя: Сасевич Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2015-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 вересня 2015 року №813/3924/15

м.Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого-судді Сасевича О.М.,

за участю секретаря судового засідання Чижук М.М.,

представника позивача Голоюха С.В.,

представника відповідача Пастернак У.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Діагностичний лікувально-реабілітаційний курортний комплекс «Ріксос-Прикарпаття» до Дрогобицької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області про зобов'язання прийняти рішення про досягнення податкового компромісу,-

В С Т А Н О В И В :

27 липня 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Діагностичний лікувально-реабілітаційний курортний комплекс «Ріксос-Прикарпаття» звернулося до Львівського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Дрогобицької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Львівській області, в якій просить «зобов'язати відповідача прийняти рішення про досягнення податкового компромісу із Товариством з обмеженою відповідальністю «Діагностичний лікувально-реабілітаційний курортний комплекс «Ріксос-Прикарпаття» з податку на прибуток по операціях з ТзОВ «Радіум» у січні 2014 року».

Позивач зазначає, що відповідно до ПК України, подавши уточнюючий розрахунок, звернувся до ДПІ із заявою про погодження податкового компромісу. Однак, ДПІ було відмовлено у застосуванні вказаної процедури, у зв'язку з тим, що податковий компроміс не розповсюджується на факти заниження податкових зобов'язань, у зв'язку із завищенням витрат, що враховуються при призначенні об'єкта оподаткування по податковій декларації з податку на прибуток за 2014 рік, а також із відсутністю сплати податкових зобов'язань на суму 61 278,00 грн., а відтак, відсутні підстави для застосування податкового компромісу.

Окрім того, позивач вважає дії відповідача неправомірними, оскільки останній протягом 70 календарних днів після подачі уточнюючого розрахунку не здійснив жодних дій, спрямованих на досягнення податкового компромісу із платником податків на підставі його заяви.

Ухвалами судді від 29.07.2015 року у даній адміністративній справі відкрито провадження, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

У судовому засіданні, яке відбулося 16.09.2015 року судом за клопотанням представника відповідача було здійснено заміну відповідача - Дрогобицької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Львівській області на належного - Дрогобицьку об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Львівській області.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, надав пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, просив позов задовольнити повністю.

У судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечила, надала пояснення, аналогічні викладеним у запереченнях та просила суд у задоволенні позову відмовити повністю.

Заслухавши пояснення сторін, розглянувши і дослідивши, подані документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Із матеріалів справи вбачається, що на підставі внесених до ПК України правових норм позивачем 16.04.2015 року було подано відповідачу заяви про податковий компроміс, в яких містилося прохання розпочати процедуру досягнення податкового компромісу. Загалом, перелік (опис) операцій, щодо яких здійснено уточнення показників податкової декларації для застосування процедури досягнення податкового компромісу та щодо яких було допущено завищення податкового кредиту, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування стало наслідком заниження податкових зобов'язань з ПДВ та ПНП, у зв'язку із завищенням витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування по поданих уточнюючих розрахунках податкових зобов'язань з податку на додану вартість, з огляду на виправлення самостійно виявлених помилок за період березень 2012 року, грудень 2013 року, січень 2014 року, березень 2014 року та уточнюючих податкових декларацій з податку на прибуток підприємства за 2012 рік та 2014 рік.

Так, 07 січня 2015 року набрав чинності Закон України від 25.12.2014 №63-VІІІ «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо особливостей уточнення податкових зобов'язань з податку на прибуток підприємств та податку на додану вартість у разі застосування податкового компромісу» (далі - Закон №63), яким внесені зміни в Податковий кодекс України, а саме розділ XX «Перехідні положення» доповнено підрозділом 9-2 «Особливості уточнення податкових зобов'язань з податку на прибуток підприємств та податку на додану вартість під час застосування податкового компромісу».

Відповідно до п.1 Закону №63-VІІІ, податковий компроміс - це режим звільнення від юридичної відповідальності платників податків та/або їх посадових (службових) осіб за заниження податкових зобов'язань з податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість за будь-які податкові періоди до 1 квітня 2014 року з урахуванням строків давності, встановлених статтею 102 цього Кодексу.

Платник податків, який вирішив скористатися процедурою податкового компромісу, під час дії податкового компромісу за такі податкові періоди має право подати відповідні уточнюючі розрахунки податкових зобов'язань з податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість, в яких визначає суму завищення витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування податком на прибуток підприємств та/або суму завищення податкового кредиту з податку на додану вартість.

Уточнюючі розрахунки податкових зобов'язань з податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість подаються за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики. Разом з уточнюючим розрахунком подається перелік (опис) господарських операцій, щодо яких здійснено уточнення показників податкової декларації.

Згідно п.5 Закону №63-VІІІ, платник податків сплачує податкові зобов'язання, визначені в уточнюючому розрахунку та/або податковому повідомленні-рішенні, у розмірі, передбаченому пунктом 2 цього підрозділу, протягом 10 календарних днів з дня, наступного за днем узгодження. Днем узгодження вважається день отримання повідомлення контролюючого органу про відсутність необхідності проведення документальної позапланової перевірки, а в разі прийняття рішення про необхідність проведення документальної позапланової перевірки - день отримання довідки, що підтверджує правомірність визначення сум податкових зобов'язань в уточнюючому розрахунку, або день отримання податкового повідомлення-рішення, прийнятого за результатами такої перевірки.

При цьому, пунктом 8 підрозділу 9-2 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України визначено, що податковий компроміс вважається досягнутим після сплати платником податків узгоджених податкових зобов'язань, згідно із цим підрозділом.

Порядок дій контролюючих органів при виконанні підрозділу 9-2 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України визначено в Методичних рекомендаціях щодо особливостей уточнення податкових зобов'язань з податку на прибуток підприємств та податку на додану вартість у разі застосування податкового компромісу, затверджених наказом ДФС України від 17 січня 2015 року №13.

Відповідно до п.1.2 Методичних рекомендацій щодо особливостей уточнення податкових зобов'язань з податку на прибуток та податку на додану вартість у разі застосування податкового компромісу, затверджених наказом ДФС від 17.01.2015 №13, терміни у цих Методичних рекомендаціях вживаються у значенні, визначеному Кодексом та іншими нормативно-правовими актами.

Під заниженням податкових зобов'язань для цілей застосування Методичних рекомендацій слід розуміти неправомірне формування платником податків даних податкового обліку (формування податкового кредиту з податку на додану вартість або витрат з податку на прибуток) у податкових періодах до 1 квітня 2014 року, що призвело до заниження належних до сплати сум податкових зобов'язань.

Пунктом 33.1 ст.33 Податкового кодексу України визначено, що податковим періодом визнається встановлений цим Кодексом період часу, з урахуванням якого відбувається обчислення та сплата окремих видів податків та зборів.

Податковим періодом може бути: календарний рік; календарне півріччя; календарні три квартали; календарний квартал; календарний місяць та календарний день (п.34.1 ст.34 Податкового кодексу України).

Відповідно до п. 137.4 ст. 137 Податкового кодексу України, для платників податку на прибуток податковим (звітним) періодом є календарний рік з урахуванням положень, визначених пунктом 57.1 статті 57 цього Кодексу.

В редакції Податкового кодексу України до 01.01.2015 року (до набрання чинності Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28 грудня 2014 року №71-VII) визначено, що для цілей цього розділу використовуються такі податкові періоди: календарні квартал, півріччя, три квартали, рік. Базовим податковим (звітним) періодом для цілей цього розділу є календарний квартал або календарний рік для платників податків, визначених у пункті 57.1 статті 57 цього Кодексу (п.152.9 ст.152 Податкового кодексу України).

Процедура податкового компромісу поширюється на добровільне декларування заниження податкових зобов'язань з податку на прибуток у відповідних звітних періодах до 01.04.2014 року. Враховуючи, що звітний податковий період з податку на прибуток - рік, тому податковий компроміс не розповсюджується на факти заниження податкових зобов'язань, у зв'язку із завищенням витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування по податковій декларації з податку на прибуток підприємства за 2014 рік.

Як з'ясовано у судовому засіданні судом, волевиявлення позивача щодо податкового компромісу стосувалося податку на прибуток при здійсненні операцій із ТзОВ «Радіум», проведених у січні 2014 року.

При цьому, листом від 22.04.2015 року №844/10-15-00 Трускавецьке відділення Дрогобицької ОДПІ (отриманий уповноваженою особою позивача 22.04.2015 року) повідомило, що відповідно до підрозділу 9-2 розділу XX «Перехідних положень Податкового кодексу України, процедура податкового компромісу поширюється на випадки добровільного декларування платником податків занижених податкових зобов'язань з податку на додану вартість та податку на прибуток у відповідних податкових звітних періодах до 01.04.2014 року. Сама процедура досягнення податкового компромісу триває не більше 70 календарних днів з дня наступного за днем подання уточнюючого розрахунку.

Тож, матеріалами справи підтверджується, що розглянувши подані 16.04.2015 року, уточнюючі розрахунки податкових зобов'язань з податку на додану вартість та податку на прибуток, у зв'язку з виправленням помилок по вищевказаних податках, комісія Дрогобицької ОДПІ прийшла до висновку щодо відсутності необхідності проведення документальної позапланової перевірки.

При цьому, сплата податкових зобов'язань, визначених в уточнюючих розрахунках проводиться протягом 10 календарних днів з дня наступного за днем узгодження. Днем узгодження вважається день отримання даного повідомлення, тобто 22.04.2015 року.

Податковий компроміс вважається досягнутим після сплати узгоджених податкових зобов'язань.

По уточнюючій податковій декларації з податку на прибуток за 2014 рік по взаємовідносинах з ТзОВ «Радіум» за січень 2014 року сума завищених витрат склала 6 808 635, грн., сума заниження податку на прибуток - 1 225 554,00 грн. Водночас, сума податкового компромісу задекларована у декларації 61 278,00 грн.

Тож, після 22.04.2015 року податкові зобов'язання, визначені в уточнюючих розрахунках є узгоджені. Загалом, сплата по них проводиться протягом 10 календарних днів з дня наступного за днем узгодження. При цьому, як підтверджується матеріалами справи, позивачем не сплачено податок на прибуток у сумі 61 278,00 грн.

Більш того, оскільки податковий компроміс вважається досягнутим після сплати платником податків узгоджених податкових зобов'язань, моментом узгодження яких є момент звернення платника із заявою про ініціювання процедури податкового компромісу, то суд, за на ведених обставин, визнає, що самого лише факту звернення до фіскального органу із заявою про ініціювання процедури податкового компромісу не достатньо для узгодження грошового зобов'язання. В силу пунктів 7 та 8 підрозділу 9-2 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, податковий компроміс за заявою позивача не може вважатися досягнутим, оскільки останнім не здійснено сплату узгоджених податкових зобов'язань.

Окрім того, що стосується вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Діагностичний лікувально-реабілітаційний курортний комплекс «Ріксос-Прикарпаття» про зобов'язання Дрогобицької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області прийняти рішення про досягнення податкового компромісу з податку на прибуток підприємств, то суд зазначає, що вирішення зазначених вище питань є дискреційним повноваженням відповідача.

Як випливає зі змісту Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 року на 316-й нараді, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - ключовим завданням якого є здійснення правосуддя. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішення.

За наведених обставин, позовні вимоги позивача, в частині зобов'язання Дрогобицької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області прийняти рішення про досягнення податкового компромісу з податку на прибуток підприємств, є формою втручання в дискреційні повноваження відповідача та виходять за межі завдань адміністративного судочинства, а тому задоволенню не підлягають.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач, як суб'єкт владних повноважень, надав суду достатні та беззаперечні докази в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення і довів правомірність непогодження застосування процедури податкового компромісу. Більш того, суд вважає, що відповідачем у справі не було порушено прав позивача щодо непогодження застосування процедури податкового компромісу з урахуванням всіх критеріїв, визначених у ч.3 ст.2 КАС України, що виключає правові підстави для визнання протиправними дій відповідача щодо непогодження застосування процедури податкового компромісу.

Суд також констатує відсутність будь-яких можливих підстав для зобов'язання Дрогобицької ОДПІ повторно розглянути питання щодо застосування процедури податкового компромісу до позивача, оскільки факту порушеного права, що підлягає відновленню, в даному випадку, не встановлено.

Щодо тверджень представника позивача на формальності для відмови у досягненні податкового компромісу, то суд такі до уваги не приймає, адже наведене спростовується матеріалами справи і доводами представника відповідача.

Відтак, з урахуванням зазначеного, на підставі встановлених в судовому засіданні фактів та обставин, враховуючи, що докази, наведені позивачем під час розгляду адміністративної справи є недоведеними та безпідставними й не дають адміністративному суду підстав для постановлення висновків, які б спростовували правову позицію відповідача.

Відтак, зважаючи на всі наведені обставини в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню.

Ураховуючи відсутність підстав для задоволення позовних вимог, витрати пов'язані з розглядом справи, згідно положень ст.94 Кодексу адміністративного судочинства України, позивачу не відшкодовуються.

Керуючись ст.ст.2, 7-11, 18, 19, 69-72, 86, 87, 94, 143, 158, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі у відповідності до ч.3 ст.160 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішення за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Сасевич О.М.

Повний текст постанови виготовлений 28 вересня 2015 року.