Справа № 818/2556/14
Суддя: Рецебуринський Ю.Й.
Дата ухвалення: 2015-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 вересня 2015 року м. Київ К/800/67226/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Суддів Рецебуринського Ю.Й. (доповідача),

Ємельянової В.І.,

Стародуба О.П.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Арбітражного керуючого ОСОБА_3 до Міністерства юстиції України про скасування наказів,

за касаційною скаргою Міністерства юстиції України на постанову Сумського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2014 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 9 грудня 2014 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з адміністративним позовом, в подальшому уточненим, в якому просив: визнати протиправним та скасувати пункт 1 наказу Міністерства юстиції України №1360/5 від 15 серпня 2014 року в частині накладення дисциплінарного стягнення у вигляді попередження на арбітражного керуючого ОСОБА_3; визнати протиправним та скасувати пункт 1 наказу відповідача №1441/5 від 29 серпня 2014 року «Про анулювання свідоцтв про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), виданих ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6.» в частині анулювання свідоцтва про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) №273 від 26 лютого 2013 року, видане ОСОБА_3

Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 9 грудня 2014 року, позов задоволено.

Задовольняючи позовні вимоги, суди попередніх інстанцій виходили з того, що відповідач, прийняв оскаржувані рішення без врахування ступеня вини арбітражного керуючого, обставин та тяжкості вчиненого порушення, що не дає підстав кваліфікувати правопорушення як грубе порушення ним законодавства під час виконання повноважень, що призвело до грубого порушення прав та законних інтересів боржника та (або) кредиторів боржника (банкрута), наслідком вчинення якого є накладення дисциплінарного стягнення у вигляді позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора).

У касаційній скарзі Міністерство юстиції України, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, просить скасувати ухвалені ними судові рішення та постановити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

З'ясувавши обставини справи, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права згідно статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів приходить до висновку про відмову у задоволенні касаційної скарги.

Судами встановлено, що 15 серпня 2014 року Міністерством юстиції України було прийнято наказ №1360/5 «Про накладення на арбітражних керуючих дисциплінарного стягнення у вигляді попередження» та 29 серпня 2014 року було прийнято наказ №1441/5 «Про анулювання свідоцтв про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), виданих ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6.».

Вказані накази відповідач прийняв розглянувши подання Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих №165 від 23 червня 2014 року щодо застосування до арбітражного керуючого ОСОБА_3 дисциплінарного стягнення у вигляді попередження та №166 від 25 червня 2014 року щодо застосування до арбітражного керуючого ОСОБА_3 дисциплінарного стягнення у вигляді позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого.

Стверджуючи про обґрунтованість наказу №1360/5 від 15 серпня 2014 року в частині накладення на позивача дисциплінарного стягнення у вигляді попередження, відповідач зазначає на наявність підстав для застосування дисциплінарного стягнення через невиконання розпорядження №2 від 14 лютого 2014 року про усунення порушень, зокрема не забезпечення продажу металобрухту чорних металів масою 19,420 т. та іншого зібраного на ПАТ «Центроліт» металобрухту у порядку, передбаченому Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» від 14 травня 1992 року №2343-XII (далі - Закон №2343-XII).

Обґрунтовуючи правомірність наказу №1441/5 від 29 серпня 2014 року, відповідач зазначає на вчинення позивачем грубого порушення частин 1, 2 статті 42 і підпункту 14 пункту 2 статті 41 Закону №2343-XII, що призвело до грубого порушення прав та законних інтересів боржника і кредиторів, зокрема не включенні до складу ліквідаційної маси ПАТ «Центроліт» зібраного металобрухту в кількості 19,420 т. та не забезпеченні продажу всього металобрухту у порядку, передбаченому Законом №2343-XII.

Прийняттю вказаних рішень передували: проведення 5 лютого 2014 року Головним управлінням юстиції у Сумській області позапланової невиїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого ОСОБА_3 під час виконання ним повноважень ліквідатора ПАТ «Центроліт»; прийняття довідки №4 від 5 лютого 2014 року про встановлені порушення з боку позивача; прийняття акта №4 від 13 лютого 2014 року; винесення Головним управлінням юстиції у Сумській області припису від 14 лютого 2014 року №3 про усунення порушень; проведення Головним управлінням юстиції у Сумській області з 27 по 29 травня 2014 року позапланової невиїзної перевірки виконання позивачем розпорядження про усунення порушень від 14 лютого 2014 року; прийняття довідки №28 від 29 травня 2014 року; прийняття акта №29 від 10 червня 2014 року.

Повноваження ліквідатора у справі про банкрутство (його права та обов'язки), порядок формування ліквідаційної маси банкрута, а також порядок продажу майна в ліквідаційній процедурі, визначаються Законом №2343-XII.

Відповідно до частини 2 статті 41 вказаного Закону ліквідатор з дня свого призначення, окрім іншого, здійснює такі повноваження: приймає до свого відання майно боржника, забезпечує його збереження; виконує функції з управління та розпорядження майном банкрута; проводить інвентаризацію та оцінку майна банкрута; виконує повноваження керівника (органів управління) банкрута; очолює ліквідаційну комісію та формує ліквідаційну масу; продає майно банкрута для задоволення вимог, внесених до реєстру вимог кредиторів, у порядку, передбаченому цим Законом.

Порядок формування ліквідаційної маси банкрута встановлений статтею 42 Закону №2343-XII, згідно якої усі види майнових активів (майно та майнові права) банкрута, які належать йому на праві власності або господарського відання на дату відкриття ліквідаційної процедури та виявлені в ході ліквідаційної процедури, включаються до складу ліквідаційної маси. Також, до складу ліквідаційної маси включається майно, визначене родовими ознаками, що належить банкруту на праві володіння або користування.

Не може бути включеним до складу ліквідаційної маси банкрута індивідуально визначене майно, що належить банкруту на підставі речових прав, крім права власності і господарського відання; майно, що є предметом забезпечення та активи, включені до складу іпотечного покриття.

Порядок продажу майна банкрута в ліквідаційній процедурі, встановлений статтею 44 Закону №2343-XII.

Так, після проведення інвентаризації та оцінки майна ліквідатор здійснює продаж майна банкрута такими способами: проведення аукціону; продаж безпосередньо юридичній або фізичній особі.

Вибір способів продажу активів здійснюється ліквідатором з метою забезпечення його відчуження за найвищою ціною.

На аукціоні можуть продаватися: основні засоби (нерухомість, незавершене будівництво, транспортні засоби, будівельні матеріали тощо); відокремлений структурний підрозділ банкрута як частина цілісного майнового комплексу; необоротні активи банкрута; дебіторська заборгованість на умовах договору про відступлення права вимоги банкрута.

Ліквідатор має право самостійно проводити торги на аукціоні відповідно до законодавства або залучити на підставі договору організатора аукціону - юридичну особу, яка відповідно до установчих документів має право проводити торги. Організатор аукціону не може бути заінтересованою особою стосовно кредитора чи боржника.

Ліквідатор здійснює продаж майна боржника у вигляді цілісного майнового комплексу.

У разі якщо продати майно боржника у вигляді цілісного майнового комплексу не вдалося, ліквідатор здійснює продаж майна боржника частинами.

Зі змісту вказаних норм вбачається, що чітких вимог до документального оформлення факту включення чи не включення активів до складу ліквідаційної маси Закон не містить.

Процедура організації та проведення перевірок діяльності арбітражних керуючих, повноваження осіб, які здійснюють перевірки, права й обов'язки арбітражних керуючих, порядок оформлення результатів перевірки та порядок підготовки за результатами перевірки подання на Дисциплінарну комісію арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) про застосування до арбітражного керуючого дисциплінарного стягнення встановлюються Порядком контролю за діяльністю арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), затверджених наказом Міністерства юстиції України №1284/5 від 27 червня 2013 року, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 3 липня 2013 року за №1113/23645 (далі - Порядок).

Відповідно до пункту 2.3 зазначеного Порядку здійснення контролю за діяльністю арбітражних керуючих складається з таких етапів: проведення перевірки, складання довідки про результати перевірки діяльності арбітражного керуючого; надання арбітражним керуючим комісії заперечень щодо Довідки та (або) усунення зазначених у Довідці порушень; складення акта перевірки з урахуванням Довідки, заперечень та усунутих арбітражним керуючим порушень.

На виконання пунктів 5.4, 6.1, 6.3, 6.4, 6.9 Порядку контролю за діяльністю арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), Довідка за результатами перевірки складається з вступної, описової та резолютивної частин.

Арбітражний керуючий має право протягом п'яти робочих днів після складення Довідки надати в письмовій формі свої пояснення, зауваження, заперечення до неї разом з необхідними документами або усунути виявлені під час перевірки порушення та надати інформацію про це комісії.

Орган контролю зобов'язаний протягом двох робочих днів після завершення строку на надання арбітражним керуючим заперечень щодо Довідки опрацювати надані арбітражним керуючим пояснення, зауваження, заперечення і документи та скласти акт перевірки. Акт перевірки складається з вступної, описової та резолютивної частин.

У резолютивній частині акта перевірки окремо зазначаються порушення, щодо яких органом контролю буде винесено розпорядження про усунення порушень, та порушення, щодо яких буде винесено припис про недопущення повторних порушень.

Арбітражний керуючий зобов'язаний до закінчення строку, зазначеного в розпорядженні, усунути виявлені порушення та надати інформацію про це разом з відповідними документами до органу контролю, який виніс розпорядження.

У разі якщо подані документи підтверджують виконання розпорядження, орган контролю складає про це акт, який долучається до акта перевірки, а у разі якщо подані документи не підтверджують виконання розпорядження, орган контролю для перевірки виконання розпорядження призначає позапланову перевірку.

Дисциплінарними стягненнями, що накладаються на арбітражного керуючого, є: попередження; позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) (пункт 7.4 Порядку).

Пунктом 7.6 Порядку контролю за діяльністю арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що під час визначення виду дисциплінарного стягнення Дисциплінарною комісією враховуються ступінь вини арбітражного керуючого, обставини вчинення порушення, тяжкість вчиненого ним проступку, а також факти притягнення арбітражного керуючого до дисциплінарної відповідальності в минулому.

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що довідка та акт, складені за результатами перевірки, повинні містити детальний опис дослідження предмета перевірки і чітко визначати в чому саме полягають порушення допущені арбітражним керуючим, з посиланням на конкретні обставини, встановлені під час перевірки, та норми, які були порушені. При цьому, вирішуючи питання щодо застосування дисциплінарного стягнення, необхідно дотримуватись принципу пропорційності між допущеними порушеннями та видом дисциплінарного стягнення (попередження чи позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого), зокрема повинен дотримуватись необхідний баланс між наслідками до яких призвели порушення та суворістю застосованого стягнення.

Зі змісту довідки №4 від 5 лютого 2014 року та акту №4 від 13 лютого 2014 року вбачається, що предметом перевірки є дотримання арбітражним керуючим ОСОБА_3 вимог законодавства з питань банкрутства під час виконання обов'язків ліквідатора ПАТ «Центроліт» за обставинами, викладеними у зверненні громадянина ОСОБА_7 від 20 листопада 2013 року, який скаржився на невиплату заборгованості по заробітній платі. При цьому, питання реалізації зібраного металобрухту, в тому числі і металобрухту в кількості 19,420 т., під час перевірки Головним управлінням юстиції у Сумській області не досліджувалось, про таку реалізацію ні в довідці, ні в акті перевірки не зазначено. Висновків про порушення частини 2 статті 41 Закону №2343-XII в частині незабезпечення реалізації майна банкрута у порядку, передбаченому Законом, комісія дійшла через ненадходження документів, які б підтверджували вжиття позивачем заходів, направлених на реалізацію майна ПАТ «Центроліт».

Тобто, розпорядження №2 від 14 лютого 2014 року про усунення порушень частини 2 статті 41 Закону №2343-XII, шляхом вжиття заходів щодо забезпечення реалізації майна у встановленому порядку, прийняте за наслідками вказаної перевірки, не могло стосуватись дій ліквідатора по реалізації зібраного металобрухту, в тому числі і металобрухту в кількості 19,420 т., оскільки це питання під час перевірки Головним управлінням юстиції у Сумській області не досліджувалось.

Здійснюючи перевірку виконання зазначеного розпорядження, Головне управління юстиції у Сумській області згідно з довідкою №28 від 29 травня 2014 року та акту №29 від 10 червня 2014 року дійшло висновку про його невиконання в частині забезпечення реалізації майна ПАТ «Центроліт» в порядку, передбаченому Законом №2343-XII, через наявність інформації про неправомірну реалізацію арбітражним керуючим металобрухту, отриманої від прокуратури м. Суми.

Суди попередніх інстанцій правильно зазначили, що вказані висновки є необґрунтованими, оскільки реалізації металобрухту згадане розпорядження не стосувалось, а наявні в матеріалах справи документи, які також надавались Головному управлінню юстиції у Сумській області під час перевірок, свідчать про вжиття позивачем заходів направлених на реалізацію майна ПАТ «Центроліт», як того вимагають норми Закону №2343-XII, спочатку цілісним майновим комплексом, а потім (з лютого 2014 року) окремими частинами.

У зв'язку з цим, суди прийшли до обґрунтованого висновку, що застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді попередження за невиконання розпорядження №2 від 14 лютого 2014 року є неправомірним.

В свою чергу, інформація про неправомірну реалізацію арбітражним керуючим металобрухту, викладена в листі прокуратури м. Суми від 6 травня 2014 року, яка стала підставою для висновків про невиконання розпорядження №2 від 14 лютого 2014 року, була предметом позапланової виїзної перевірки, за результатами якої складені довідка №29 від 2 червня 2014 року та акт №30 від 12 червня 2014 року.

Зі змісту зазначених документів вбачається, що Головне управління юстиції у Сумській області дійшло висновку про порушення позивачем частин 1, 2 статті 42 та підпункту 14 пункту 2 статті 41 Закону №2343-XII через невключення до складу ліквідаційної маси зібраного металобрухту в кількості 19,420 т. та реалізацію металобрухту не у спосіб, передбачений Законом. На думку відповідача вказані порушення є грубими порушеннями, що спричинили грубе порушення прав і законних інтересів боржника та (або) кредиторів і є достатніми для застосування дисциплінарного стягнення у вигляді позбавлення права на здійснення діяльності арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів).

Проте ні в довідці №29 від 2 червня 2014 року, ні в акті №30 від 12 червня 2014 року не зазначено чиї саме права або законні інтереси (боржника чи кредиторів) грубо порушив арбітражний керуючий, реалізуючи металобрухт, в чому конкретно полягає це порушення та до яких негативних наслідків воно призвело.

Натомість, наявні в матеріалах справи документи, а саме: наказ про забезпечення проведення ліквідаційної процедури, акт про оприбуткування металобрухту, договір купівлі-продажу металобрухту, виписки банку про надходження коштів та платіжні відомості про виплату поточної заробітної плати свідчать про оприбуткування зібраного на території ПАТ «Центроліт» металобрухту (тобто фактично включення його до складу ліквідаційної маси), отримання коштів від реалізації цього металобрухту на основний рахунок банкрута, який використовується для проведення ліквідаційної процедури, та направлення цих коштів для погашення поточної заробітної плати.

У зв'язку з цим, суди прийшли до обґрунтованого висновку, що застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого за реалізацію металобрухту є неправомірним.

Посилання відповідача на те, що позивач протиправно не заявляв вимоги про скасування протоколу засідання та подань Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих №№72, 73 від 5 серпня 2014 року, які стали підставою для прийняття оскаржуваних наказів, колегія суддів вважає безпідставним, оскільки вказані накази Міністерства юстиції України є остаточними рішеннями у вирішенні питання щодо позбавлення права арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) на здійснення діяльності арбітражного керуючого.

Суди першої та апеляційної інстанцій повно і всебічно встановили обставини справи, дали їм належну юридичну оцінку, правильно застосували норми матеріального і процесуального права, тому відсутні підстави для скасування або зміни прийнятих ними рішень.

Керуючись статтями 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

У Х В А Л И ЛА:

Касаційну скаргу Міністерства юстиції України залишити без задоволення.

Постанову Сумського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2014 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 9 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та оскарженню не підлягає.

Судді Ю.Й. Рецебуринський

В.І. Ємельянова

О.П. Стародуб