Справа № 803/2599/15
Суддя: Александрова Марія Ананіївна
Дата ухвалення: 2015-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2015 року Справа № 803/2599/15

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Александрової М.А.,

розглянувши в місті Луцьку в порядку скороченого провадження адміністративну справу за позовом Головного управління ДФС у Волинській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення штрафних (фінансових) санкцій,

ВСТАНОВИВ:

Головне управління ДФС у Волинській області (ГУ ДФС у Волинській області) звернулося з адміністративним позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення фінансових санкцій в розмірі 4 500 грн., застосованих згідно з рішенням № від 13 березня 2015 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 27 січня 2015 року працівниками Головного управління Міндоходів у Волинській області було проведено фактичну перевірку магазину "Максі", який знаходиться за адресою: Волинська область, місто Ківерці, вулиця Комунальна, будинок 14, де здійснює підприємницьку діяльність фізична особа-підприємець ОСОБА_1 За результатами перевірки складено акт № 3114/03/20/22/НОМЕР_1 від 28 січня 2015 року, яким зафіксовано факт роздрібної торгівлі алкогольними напоями за цінами, нижчими від розміру мінімальних роздрібних цін на такі напої, що є порушенням вимог постанови Кабінету Міністрів України № 957 від 30 жовтня 2008 року "Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв".

У звязку із виявленням вказаного порушення контролюючим органом прийнято рішення № від 13 березня 2015 року про застосування фінансових санкцій у вигляді штрафу в розмірі 5 000 грн.

Визначену суму фінансових санкцій відповідачем самостійно сплачено частково в розмірі 500 грн., рішення про застосування фінансових санкцій є чинним, тому позивач просив суму штрафу в розмірі 4 500 грн. стягнути в судовому порядку на підставі пункту 10 Порядку застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів".

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 31 серпня 2015 року відкрито скорочене провадження в даній адміністративній справі на підставі статті 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), яку сторонам надіслано рекомендованим листом з повідомленням про вручення (а.с. 1, 26).

08 вересня 2015 року відповідачу вручено ухвалу судді від 31 серпня 2015 про відкриття скороченого провадження в адміністративній справі, що стверджується поштовим повідомленням (а.с. 27).

Відповідно до частини третьої статті 183-2 КАС України, відповідач у десятиденний строк з дня отримання ухвали судді про відкриття скороченого провадження та копій документів може подати заперечення проти позову та необхідні документи або заяву про визнання позову.

Заперечень проти адміністративного позову від фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 протягом семи днів з дня закінчення строку, передбаченого частиною третьою статті 183-2 КАС України, до суду не надійшло. Також відповідачем не надано заяви про визнання позовних вимог, додаткових доказів.

Отже, відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи в порядку скороченого провадження та про наслідки неподання заперечень проти позову.

Суд, оцінивши повідомлені позивачем, відповідачем обставини, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що в задоволенні адміністративного позову слід відмовити з таких підстав.

Судом встановлено, що 25 квітня 2014 року ОСОБА_1 зареєстрований як субєкт господарювання, місце проживання якого: 45200, АДРЕСА_1, що стверджується спеціальним витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців № 21092313 від 31 серпня 2015 року (а.с. 25); перебуває на податковому обліку в контролюючих органах за своїм місцем проживання.

Відповідно до наказу "Про проведення фактичної перевірки" № 55 від 17 січня 2015 року, направлень на проведення фактичної перевірки від 26 січня 2015 року № 000007, № 000008 (а.с. 5 зворот, 10) посадовими особами ГУ ДФС у Волинській області 27 січня 2015 року проведено фактичну перевірку дотримання вимог чинного законодавства щодо обігу алкогольних напоїв та тютюнових виробів господарської одиниці магазину "Максі", розташованого за адресою: Волинська область, місто Ківерці, вулиця Комунальна, будинок 14, де здійснює підприємницьку діяльність фізична особа-підприємець ОСОБА_1

За наслідками вказаної перевірки складено акт № 3114/03/20/22/НОМЕР_1 від 28 січня 2015 року про результати фактичної перевірки з питань додержання субєктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обовязковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами (а.с. 8-9). Вказаним актом перевірки зафіксовано порушення вимог постанови Кабінету Міністрів України № 957 від 30 жовтня 2008 року "Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв" - роздрібна торгівля вином та горілкою за цінами, нижчими від розміру мінімальних роздрібних цін на такі напої.

13 березня 2015 року на підставі акта перевірки № 3114/03/20/22/НОМЕР_1 від 28 січня 2015 року ГУ ДФС у Волинській області прийнято рішення № про застосування до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 фінансової санкції у вигляді штрафу в розмірі 5 000 грн. відповідно до абзацу тринадцятого частини другої статті 17 Закону № 481/95-ВР (а.с. 14).

Вказане рішення позивачем 16 березня 2015 року надіслано відповідачу та вручено останньому 21 березня 2015 року (а.с. 12, зворот).

Визначену суму фінансових санкцій відповідачем сплачено частково в розмірі 500 грн. (а.с. 16 зворот), несплаченою є сума 4 500 грн., яку позивач просив стягнути з підприємця ОСОБА_1 в судовому порядку.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини четвертої статті 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" визначено компетенцію органів, уповноважених застосовувати штрафні санкції за порушення норм цього Закону. Рішення про стягнення штрафів, передбачених частиною другою статті 17 Закону, приймаються органами доходів і зборів та/або органом, який видав ліцензію на право виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями і тютюновими виробами, та іншими органами виконавчої влади у межах їх компетенції, визначеної законами України.

При цьому, приписи статті 17 зазначеної норми не встановлюють форми та вимог до рішень про застосування санкцій за порушення законодавства, яке регулює обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Однак, такі норми містить Порядок застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 02 червня 2003 року № 790. Зокрема, додатком до цього Порядку визначено форму рішення про застосування фінансових санкцій, яке виноситься в разі виявлення порушення вимог законодавства, що регулює обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Як визначено пунктом 10 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України "Перехідні положення" нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України, Державної податкової адміністрації України та інших центральних органів виконавчої влади, прийняті до набрання чинності цим Кодексом на виконання законів з питань оподаткування, та нормативно-правові акти, які використовуються при застосуванні норм законів про оподаткування (в тому числі акти законодавства СРСР), застосовуються в частині, що не суперечить цьому Кодексу, до прийняття відповідних актів згідно з вимогами цього Кодексу.

Аналізуючи вищенаведені норми законодавства, суд дійшов висновку, що будь-які норми, які прийняті до набрання чинності Податковим кодексом України або одночасно з ним, можуть застосовуватися лише в частині, що не суперечить нормам цього Кодексу. Наведене стосується також і норм, які регулюють повноваження контролюючих органів у розумінні Податкового кодексу України.

Відповідно до підпункту 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України грошове зобов'язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Отже, поняття грошового зобов'язання охоплює всі суми коштів, які підлягають сплаті як штрафні санкції за порушення вимог законодавства, дотримання якого контролюють контролюючі органи. Не є винятком і штрафні санкції за порушення законодавства, яке регулює обіг спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Пунктом 58.1 статті 58 ПК України передбачено, що у разі, коли сума грошового зобов'язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян), або у разі, коли за результатами перевірки контролюючий орган встановлює факт невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, або зменшує розмір задекларованого від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованого платником податків відповідно до розділу V цього Кодексу, такий контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення.

Отже, коли контролюючий орган діє на підставі статті 54 цього Кодексу (тобто коли він зобов'язаний визначити, зокрема, суму штрафу за порушення вимог законодавства, дотримання якого ним контролюється), такий орган приймає податкове повідомлення-рішення.

При цьому в пункті 58.1 статті 58 ПК України безпосередньо зазначено, що податкове повідомлення-рішення приймається в разі визначення суми грошового зобов'язання, у тому числі за порушення норм іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на відповідні органи.

Зазначене цілком стосується органів ДФС України, які контролюють дотримання вимог законодавства щодо обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

З огляду на аналіз викладених законодавчих приписів, контролюючий орган у разі виявлення порушення вимог законодавства, яке регулює обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, якщо таке порушення тягне за собою визначення грошових зобов'язань у вигляді адміністративно-господарських санкцій, зобов'язаний прийняти податкове повідомлення-рішення.

Тому з 1 січня 2011 року (від часу набрання чинності Податковим кодексом України) у контролюючих органів в розумінні Податкового кодексу України відсутні повноваження щодо прийняття інших рішень, крім податкових повідомлень-рішень, якими можуть бути визначені грошові зобов'язання.

Однак, окремі дефекти форми рішення контролюючого органу не повинні сприйматися як безумовні підстави для висновку щодо протиправності спірного рішення і, як наслідок, про його скасування. Якщо спірне рішення прийняте контролюючим органом у межах своєї компетенції та з його змісту можна чітко встановити зміст цього рішення (зокрема, порушення законодавства, за які застосовуються відповідні санкції, та розмір останніх), таке рішення може бути визнане судом правомірним навіть у разі, коли не дотримано окремих елементів форми спірного рішення.

Приписи частини п'ятої статті 17 Закону, згідно з якими в судовому порядку стягуються не виконані суб'єктом господарювання рішення органів, уповноважених застосовувати санкції за порушення законодавства щодо обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, можуть застосуватися лише в частині, що не суперечить Податковому кодексу України. Отже, ця норма не стосується податкових повідомлень-рішень, прийнятих контролюючими органами в розумінні Податкового кодексу України.

Тому й передбачені відповідними рішеннями суми грошових зобов'язань підлягають узгодженню в порядку, встановленому Податковим кодексом України для узгодження грошових зобов'язань, визначених контролюючим органом. У свою чергу визначені такими рішеннями суми грошових зобов'язань підлягають сплаті як грошові зобов'язання в розумінні Податкового кодексу України, а своєчасно несплачені суми повинні стягуватися в порядку, передбаченому для стягнення податкового боргу (тобто з обов'язковим направленням платникові податків податкової вимоги).

Пунктом 95.2 статті 95 ПК України стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Як встановлено судом, суб'єктом владних повноважень - ГУ ДФС у Волинській області не дотримано вимог пункту 95.2 ст. 95 ПК України, доказів скерування відповідачу податкової вимоги не надано, а отже, права на стягнення спірного податкового боргу у позивача не виникло.

За правилами частини першої статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Керуючись наведеним, суд вважає, що позивачем не доведено виникнення у нього права на стягнення фінансових санкцій в розмірі 4 500 грн., застосованих згідно з рішенням № від 13 березня 2015 року, а отже, в задоволенні заявленого позову слід відмовити у зв'язку із безпідставністю.

Керуючись статтями 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", Податкового кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову Головного управління ДФС у Волинській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення штрафних (фінансових) санкцій відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з моменту отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Суддя М.А. Александрова