Справа № 2а-1941/11/2670
Суддя: Добрівська Н.А.
Дата ухвалення: 2011-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

04 березня 2011 року № 2а-1941/11/2670

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Добрівська Н.А., ознайомившись з позовною заявою та доданими до неї матеріалами

за позовомОСОБА_1
до Держави Україна в особі Кабінету Міністрів України,
Генеральної прокуратури України,
третя особа:Державне казначейство України
про визнання бездіяльності протиправною, зобовязання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

10 лютого 2011 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Держави Україна, яка полягає у невиконанні її органами та посадовими особами ухваленого її імям рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 01.07.2003 року у справі № 2-785/5 про перерахунок пенсії та зобовязати Державу Україна в особі ВДВС Головного управління юстиції у місті Києві виконати вищезазначене рішення, здійснивши перерахунок пенсії;

- визнати бездіяльність Генеральної прокуратури України, яка полягає у незабезпеченні обєктивної перевірки заяв та скарг позивача про порушення його прав органами ВДВС, ПФУ під час виконання судового рішення, не притягнення відповідальних за таку бездіяльність осіб до відповідальності та не проведення повної, обєктивної та неупередженої перевірки по його зверненням від 08.11.2010р., 13.12.2010р., 20.12.2010р., не надання відповідей на питання, порушені в зверненнях;

- відшкодувати заподіяну моральну шкоду з відповідачів солідарно в сумі 100 000,00 грн.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 16.02.2011 року позовна заява, як така, що не відповідає вимогам ст.105 КАС України, була залишена без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків до 11.03.2011 року, а саме, позивачу необхідно було викласти обставини, якими обґрунтовуються його позовні вимоги до кожного з відповідачів, з посиланням на конкретні юридичні факти із зазначенням правової підстави позову (вказати законодавчі акти, норми яких порушено відповідачем) та наданням відповідних доказів на підтвердження порушення його прав та охоронюваних законом інтересів, вказати які саме рішення, дії чи бездіяльність кожного з субєктів владних повноважень призвели до такого порушення; в разі необхідності надати клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до суду з адміністративним позовом; надати докази, на які позивач посилається у своїй позовній заяві.

03 березня 2011 року позивач подав до суду позовну заяву у зміненій редакції, в якій просив:

- визнати протиправною бездіяльність Держави Україна, яка полягає у невиконанні її органами, а саме: ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві, ВДВС Головного управління юстиції у місті Києві, Міністерства юстиції України, Управління Пенсійного фонду України в Голосіївському районі міста Києва, Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Пенсійного фонду України ухваленого її імям рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 01.07.2003 року у справі № 2-785/5 про перерахунок пенсії інваліду 2 групи першої категорії ОСОБА_1 та зобовязати Державу Україна виконати вищезазначене судове рішення, здійснивши перерахунок пенсії відповідно до рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 01.07.2003 року у справі № 2-785/5 та довідок №№ 351-355 виданих ВАТ «Вишгороденергобудтранс»18.12.1997р.;

- визнати бездіяльність Генеральної прокуратури України, яка полягає у незабезпеченні обєктивної перевірки заяв та скарг позивача про порушення його прав органами ВДВС, ПФУ під час виконання судового рішення, не притягнення відповідальних за таку бездіяльність осіб до відповідальності та не проведення повної, обєктивної та неупередженої перевірки по його зверненням від 08.11.2010р., 13.12.2010р., 20.12.2010р., не надання відповідей на питання, порушені в зверненнях;

- відшкодувати заподіяну моральну шкоду з відповідачів солідарно в сумі 100 000,00 грн.

При цьому, в якості відповідачів у справі позивачем визначені: Держава Україна в особі Кабінету Міністрів України та Генеральна прокуратура України.

Розглянувши позовні вимоги в частині визнання протиправною бездіяльності Генеральної прокуратури України та зобовязання вичинити певні дії та вирішуючи відповідно до п.4 ч.1 ст.107 КАС України питання, чи належить позовну заяву розглядати в порядку адміністративного судочинства суд приходить до наступного.

Завданням адміністративного судочинства, згідно частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ч.1 ст.17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у звязку з здійсненням субєктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у звязку з публічним формуванням субєкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності (п.1 ч.2 ст.17 КАС України).

Відтак, обовязковою ознакою публічно-правового спору, що підлягає розгляду судом в порядку адміністративного судочинства є підпорядкованість одного учасника публічно-правових відносин іншому субєкту владних повноважень та участь у публічно-правовому спорі з однієї сторони субєкта, наділеного владними повноваженнями, який здійснює владні управлінські функції, при цьому ці функції та повноваження повинні здійснюватись цим субєктом саме у тих правовідносинах, у яких виник спір.

Відповідно до вимог частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність субєктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно ст. 104 Кодексу адміністративного судочинства України до адміністративного суду має право звернутися з адміністративним позовом особа, яка вважає, що порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин.

Частиною 2 статті 4 КАС України встановлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Згідно з п.2 ч.3 ст.17 КАС України, юрисдикція адміністративних судів не поширюється на публічно-правові справи, що належить вирішувати в порядку кримінального судочинства.

Рішенням Конституційного суду України від 23 травня 2001 року № 6-рп/2001 кримінальне судочинство визначається як врегульований нормами КПК України порядок діяльності органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду (судді) щодо порушення, розслідування, розгляду і вирішення кримінальних справ, а також діяльність інших учасників кримінального процесу підозрюваних, обвинувачених, підсудних, потерпілих, цивільних позивачів і відповідачів, їх представників та інших осіб з метою захисту своїх конституційних прав, свобод та законних інтересів.

Згідно зі частиною 1 статті 236 КПК України скарга на дії прокурора при проведенні ним досудового слідства або окремих слідчих дій у справі подається вищестоящому прокуророві, який її розвязує в порядку і в строки, що передбачені статтями 234 і 235 цього Кодексу.

При цьому скарги на акти та дії службових осіб органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури в частині провадження у кримінальній справі розглядаються судом в порядку, визначеному нормами КПК України тобто, судом першої інстанції при попередньому розгляді справи або при розгляді її по суті, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Захист прав і свобод людини не може бути надійним без надання їй можливості оскаржити до суду окремі процесуальні акти, дії чи бездіяльність органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду. Але таке оскарження може здійснюватись у порядку, встановленому Кримінально-процесуальним кодексом України, оскільки процесуальна діяльність прокурора має свої особливості.

Як вбачається з позовної заяви та доданих до неї матеріалів, позивач просить суд, зокрема, визнати неправомірною бездіяльність Генеральної прокуратури України, яка полягає у незабезпеченні обєктивної перевірки заяв і скарг позивача про порушення його прав органами ВДВС, ПФУ під час виконання судового рішення, не притягнення відповідальних за таку бездіяльність осіб до відповідальності та не проведення повної, обєктивної і неупередженої перевірки по зверненням позивача і не надання відповідей на питання, що в них поставлені.

При цьому, на підтвердження своїх доводів позивачем додано копію його заяви, отриманої Генеральною прокуратурою України 08.11.2010р. та відповіді Генеральної прокуратури України від 03.02.2010р., 30.07.2010р., 21.10.2009р., 09.12.2009р. та 10.01.2011р. з яких вбачається, що в своїх заявах та скаргах, направлених до Генеральної прокуратури України ОСОБА_1 ставить питання щодо скасування постанови помічника прокурора Голосіївського району міста Києва від 23.12.2009 року про відмову в порушенні кримінальної справи та вчинити перевірку його доводів відповідно до закону.

Згідно чинного законодавства повідомлені позивачем обставини підлягають перевірці у порядку кримінального судочинства, що врегульований нормами КПК України, що, в свою чергу, виключає можливість розгляду таких вимог в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 109 КАС України суд відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Згідно з частиною 6 статті 109 Кодексу адміністративного судочинства України у разі відмови у відкритті провадження в адміністративній справі з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен розяснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд такої справи.

Провадження у кримінальних справах, як частина судочинства в Україні здійснюється виключно у порядку, який встановлюється законом. Таким систематизованим законом, що визначає права і обовязки учасників кримінально-процесуальних відносин і, таким чином, визначає порядок провадження у кримінальних справах, є Кримінально-процесуальний кодекс України.

Отже, зазначені вимоги позивача щодо визнання протиправною бездіяльності Генеральної прокуратури України, яка полягає у незабезпеченні обєктивної перевірки заяв та скарг позивача про порушення його прав органами ВДВС, ПФУ під час виконання судового рішення, не притягнення відповідальних за таку бездіяльність осіб до відповідальності та не проведення повної, обєктивної та неупередженої перевірки по його зверненням від 08.11.2010р., 13.12.2010р., 20.12.2010р., не надання відповідей на питання, порушені в зверненнях можуть бути вирішені в позасудовому та судовому провадженні або в порядку кримінального судочинства.

Керуючись п.1 ч.1 ст.109, ст.160, ст.165 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя -

У Х В А Л И В:

1. Відмовити ОСОБА_1 у відкритті провадження в адміністративній справі в частині вимог до Генеральної прокуратури України про визнання бездіяльності протиправною, зобовязання вчинити певні дії.

2. Копію ухвали про відмову у відкритті провадженні в адміністративній справі невідкладно надіслати позивачу.

3. Попередити позивача, що позовні матеріали будуть йому надіслані супровідним листом рекомендованим поштовим відправленням із зворотною розпискою про їх одержання після спливу терміну для оскарження ухвали про відмову у відкритті провадженні в адміністративній справі.

4. У випадку оскарження ухвали про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі позовні матеріали будуть скеровані до апеляційної інстанції разом з апеляційною скаргою.

5. Розяснити позивачу, що повторне звернення тієї ж особи до адміністративного суду з таким самим адміністративним позовом, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Ухвала набирає законної сили у порядку, встановленому в ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду у порядок та строки, визначені ст.ст.185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя: ОСОБА_2