Справа № 539/2115/15-а
Суддя: Волювач О. В.
Дата ухвалення: 2015-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 539/2115/15-а
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.09.2015 Лубенський міськрайонний суд

Полтавської області

В складі: головуючого судді - Волювача О. В.

при секретарі - Джадан І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лубни адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту праці та соціального захисту населення Полтавської облдержадміністрації та Центру по нарахуванню та здійснення соціальних виплат у Полтавській області про стягнення недоплаченої допомоги до 5 травня за 2015 рік, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Головного управління (нині Департаменту) праці та соціального захисту населення Полтавської облдержадміністрації та Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області про стягнення не доплаченої допомоги до 5 травня за 2015 рік.

В позові вказала, що вона являється військовим пенсіонером та з 10.02.2009 року інвалідом 2 групи. Відповідно до ст. 13 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» щорічно інвалідам виплачується одноразова допомога до 5 травня у розмірі по 2 групі - 8 мінімальних пенсій за віком.

Однак, у травні 2015 року їй було виплачено 2 240 грн. такої допомоги, що не відповідає вимогам закону.

Позивачка вважає, що їй не доплачено 9 750 грн. та прохає зобов»язати відповідача виплатити їй одноразову грошову допомогу до 5 травня в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком в сумі недоплати 9 750 грн. з урахуванням інфляції та індексації прожиткового мінімуму.

В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, прохає їх задовольнити.

Представник відповідача - Департаменту праці та соціального захисту населення Полтавської ОДА в судове засідання не з"явився, направивши до суду листа, згідно якого прохає в задоволенні позову відмовити, розглянувши справу без їх участі. .

Відповідач - Центр по нарахуванню та здійснення соціальних виплат у Полтавській області, в судове засідання свого представника повторно не направив, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить поштове повідомлення (а.с.32,40).

Дослідивши матеріали справи та наявні по справі докази, заслухавши пояснення позивачки, суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 має статус ветерана війни інваліда 2 групи.

Згідно зі ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» щорічно до 5 травня інвалідам війни виплачується разова грошова допомога у розмірах, які визначаються Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», фінансування витрат, пов'язаних з його реалізацією, здійснюється за рахунок коштів державного бюджету.

Пунктом 9 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» установлено, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообовязкового державного соціального страхування.

Постановою КМ України від 31.03.2015 року № 147 «Деякі питання виплати у 2015 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і «Про жертви нацистських переслідувань» установлено, що у 2015 році виплату разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої Законами України «Про статус ветеранiв вiйни, гарантiї їх соцiального захисту» i «Про жертви нацистських переслiдувань» (далi грошова допомога), здiйснює Мiнiстерство соцiальної полiтики шляхом перерахування коштiв на зазначенi цiлi структурним пiдроздiлам з питань соцiального захисту населення обласних, Київської мiської державних адмiнiстрацiй (далi органи соцiального захисту населення), якi через вiддiлення звязку або установи банкiв перераховують їх на особовi рахунки громадян за мiсцем отримання пенсiї (особам, якi не є пенсiонерами, за мiсцем їх проживання), у таких розмiрах:

1) iнвалiдам вiйни та колишнiм малолiтнiм (яким на момент увязнення не виповнилося 14 рокiв) вязням концентрацiйних таборiв, ґетто та iнших мiсць примусового тримання, визнаним iнвалiдами вiд загального захворювання, трудового калiцтва та з iнших причин:

I групи 2835 гривень;

II групи 2475 гривень;

III групи 2200 гривень.

Рішенням Конституційного Суду України від 25.01.2012 № З-рп/2012 підтверджено право Кабінету Міністрів України, як державного органу, що має забезпечувати реалізацію встановлених законами України соціальних прав громадян, на визначення механізму реалізації законів України, в тому числі встановлення порядку та розмір соціальних виплат виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету.

Конституційний Суд України, вирішуючи це питання, врахував також положення актів міжнародного права.

Так, згідно з ст. 22 Загальної декларації прав людини розміри соціальних виплат і допомоги встановлюється з урахуванням фінансових можливостей держави. Європейський суд з прав людини у рішенні від 9 жовтня 1979 р. у справі «Ейрі проти Ірландії» констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі "Кйартан Асмундсон проти Ісландії» від 12 жовтня 2004 року.

Таким чином, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства.

Отже, зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Таким чином, здійснивши у зазначений період виплату допомоги у розмірі, встановленому постановою Кабінету Міністрів України, дії відповідачів були правомірними, на підставі та у спосіб, що визначений діючим законодавством України.

Враховуючи, що позивачу призначено виплату в розмірі, встановленому чинним законодавством, одноразова допомога до 5 травня за 2015 рік виплачена, суд визнає вимоги позивача необґрунтованими, які задоволенню не підлягають.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», ЗУ «Про Державний бюджет України на 2015 рік», ст. ст. 160-163, 167 КАС України , суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Департаменту праці та соціального захисту населення Полтавської облдержадміністрації та Центру по нарахуванню та здійснення соціальних виплат у Полтавській області про стягнення недоплаченої допомоги до 5 травня за 2015 рік відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя Лубенського

міськрайонного суду ОСОБА_2 О. В.