Справа № П/811/4415/14
Суддя: Уханенко С.А.
Дата ухвалення: 2015-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

22 вересня 2015 рокусправа № П/811/4415/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Уханенка С.А.

суддів: Богданенка І.Ю. Дадим Ю.М.

за участю секретаря судового засідання: Сколишева О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Кіровоградській області на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 16 березня 2015 р. по справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Кіровоградській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення , -

в с т а н о в и в:

У грудні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому, просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 18.09.2014 року., прийняте на підставі акту перевірки від 01.09.2014р. №658/11-23-17-01/, про збільшення суми грошового зобов'язання з податку а додану вартість 4 802,39 грн. за основним платежем, та 1 200,69 грн. за штрафними санкціями.

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 16 березня 2015 р. адміністративний позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення - рішення Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції головного управління Міністерства доходів та зборів у Кіровоградській області від18 вересня 2014 року, яким фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 збільшено суму грошових зобов'язань з податку на додану вартість на 4 802,39 грн. та накладено штрафну санкцію - 1 200,60 грн.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись не порушення судом першої інстанції норм законодавства, просить скасувати оскаржувану постанову та в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що у період з 11.08.2014 року по 22.08.2014 року Кіровоградською об'єднаною державною податковою інспекцією головного управління Міністерства доходів та зборів у Кіровоградській області була проведена документальна виїзна позапланова перевірка фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2011 по 31.12.2013, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 по 31.12.2013, за результатами якої складено акт №658/11-23-17-01/ від 01.09.2014 року

Відповідно до висновків вказаного акту податковим органом встановлено допущені позивачем наступні порушення, зокрема:

- п. 198.3, ст. 198 Податкового кодексу України (далі - ПК України), на загальну суму 4 802,39 грн. в т.ч.: за серпень 2011 року на суму 1 652,87 грн.; за жовтень 2011 року на суму 52,90 грн.; за лютий 2012 року на суму 317,04 грн.; за березень 2012 року на суму 1 366,00 грн.; серпень 2012 року на суму 52,98 грн.; за січень 2013 року на суму 1 283,33.; за листопад 2013 року на суму 77,27 грн.

На підставі зазначеного акту перевірки відповідачем було прийнято податкове повідомлення - рішення № від 18.09.2014 року про збільшення позивачу суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 4 802,39 грн. за основним платежем, та 1 200,69 грн. за штрафними санкціями.

За результатами розгляду первинної та повторної скарг позивача на вказане податкове повідомлення - рішення залишено без змін, а скарги без задоволення.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції дійшов висновку щодо неправомірності прийнятого податковим органом податкового повідомлення - рішення.

Такий висновок суду першої інстанції відповідає обставинам справи та нормам матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

При цьому, з акту перевірки вбачається, що підставою для збільшення позивачу податкового зобов'язання з податку на додану вартість, став висновок податкового органу щодо віднесення ФОП ОСОБА_1 вартості придбаних товарно-матеріальних цінностей, що не були використані в господарській діяльності платника.

Так, матеріали справи свідчать, що позивачем до податкового кредиту було віднесено суми сплаченого ПДВ по придбаним товарам згідно виданих податкових накладних, а саме: запобіжник ПТ, контакт, ізолятор на суму ПДВ 250,71 грн., (п/н №66 від 16.08.2011 року, виписана ВТП «Арбелон»); вентиляційний циклон (1 шт*7 010,8) на суму ПДВ 1 402,16 грн., (п/н №18 від 31.08.2011 року, виписана ТОВ «Центр Агропром»); ізолента синя, піна монтажна, от вертка, лампа Іскра, лампа прозрачна, лампа матова на суму ПДВ 52,90 грн., (п/н №206433 від 20.10.2011 року, виписана ТОВ «Ерланос і КО»); сляб свинцовий (190,224 кг*на суму ПДВ 317,04 грн., (п/н №12 від 29.02.2012 року, виписана ТОВ «Центр Агропром»); сляб свинців (819,6 кг*8,3333) на суму 1 366,00 грн., (п/н №15 від 30.03.2012 року, виписана ТОВ «Центр Агропром»); 32W.4100K.E27 MAXUS, лампа ЛЗП 25-60вт, лампа ЛЗП 75-100вт на суму ПДВ 52,98 грн.,(п/н №1 від 01.08.2012 року, виписана ВКФ «Спліт»); маргарин (700кг*9,1667) на суму ПДВ 1 283,33 грн., (п/н №16 від 31.01.2013 року, виписана ТОВ «Екологіка Кіровоград»); лампи розжарювання, бокорізи, ізостічка, на суму ПДВ 77,27 грн., (п/н №19600/029 від 11.11.2013 року, виписана ТОВ «Епіцентр К»).

На підтвердження використання зазначених вище придбаних товарів, позивачем було надано акт від 01.11.2013 року виконаних робіт по вкручуванню нових ламп в будівлі по пр. Інженерів, 15 на суму 391,56 грн.; акт від 01.11.2013 року виконаних робіт по ремонту каналізаційних мереж по пр. Інженерів, 15 на суму 1 585,20 грн.; акт від 01.11.2013 року виконаних робіт по ремонту каналізаційних мереж по пр. Інженерів,15 на суму 13 279,36 грн.; акт від 01.11.2013 року виконаних робіт по ремонту криші по пр. Інженерів,15 на суму 12 571,22 грн.

Матеріали справи свідчать, що у перевіряємий період позивач надавав послуги з здавання в оренду власного нерухомого майна, здійснював передачу електроенергії субспоживачам, свою діяльність здійснював за адресою пр. Інженерів,15, м.Кіровоград.

На підтвердження здійснення зазначеної господарської діяльності позивачем надано відповідні договори щодо надання послуг з передачі електроенергії, договір компенсації енергоносіїв та договір оренди, копії яких містяться в матеріалах справи.

На підтвердження придбання та використання товарів позивачем також було додано до матеріалів справи відповідні накладні, видаткові та податкові накладні, рахунок-фактуру, рахунки та калькуляції до актів виконаних робіт.

Так, приписами п. 14.1.181. ст. 14 Податкового кодексу України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу. Порядок обчислення та формування податкового кредиту передбачено Розділом V Податкового Кодексу України.

У відповідності до п. 198.1 ст. 198 ПК України датою виникнення права на віднесення сум податку до податкового кредиту у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Згідно п. 198.2. ст. 198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: або дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

При цьому, відповідно до п.198.3 ст. 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п. 193.1 ст. 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Отже, необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (робіт, послуг) сум податку на додану вартість є факт придбання товарів (робіт, послуг) із метою їх використання в господарській діяльності. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Не відносяться до податкового кредиту згідно приписів п. 198.6 ст. 198 ПК України, суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог ст. 201 ПК України) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими п. 201.11 ст. 201 ПК України.

Згідно п. 201.8, п.201.10 ст. 201 ПК України право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому ст. 183 цього Кодексу. Податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Згідно з ч.1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

У відповідності до ч.2 ст.9 цього Закону первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань платників здійснюється на підставі первинних документів, у яких міститься інформація саме про господарські операції (результати їх здійснення).

При цьому, висновків щодо невідповідності наданих позивачем документів первинного бухгалтерського обліку вимогам Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», або щодо інших порушень складання податкової звітності з податку на додану вартість, в тому числі й податкового кредиту з ПДВ, що зумовило б підстави для невизнання податкової звітності позивача з податку на додану вартість податковим органом не наведено.

Крім того, податковий орган, на підтвердження висновків, викладених в акті, не надав суду жодних належних та допустимих доказів про відсутність використання позивачем отриманих товарів в господарській діяльності та про несумісність виконаних позивачем робіт з напрямом господарської діяльності позивача, а лише зазначив про відсутність діяльності зі здачі в оренду нерухомого майна, без жодного підтвердження відповідними доказами, у зв'язку з чим дійшов висновку щодо не використання позивачем у межах господарської діяльності матеріалів, зазначених в актах виконаних робіт.

При цьому, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що зазначене нерухоме майно позивач використовує в своїй підприємницькій діяльності, придбанні будівельні матеріали для ремонту нерухомого майна були також використані у підприємницькій діяльності на підставі чого ФОП ОСОБА_1 правомірно включив до складу податкового кредиту податок на додану вартість.

Водночас, ст. 71 КАС України передбачає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, у зв'язку чим суд апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 198, 200, 205, 206 КАС України, суд, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Кіровоградській області - залишити без задоволення.

Постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 16 березня 2015 р. - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий: С.А. Уханенко

Суддя: І.Ю. Богданенко

Суддя: Ю.М. Дадим