Справа № 826/18834/14
Суддя: Глущенко Я.Б.
Дата ухвалення: 2015-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 вересня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Глущенко Я.Б.,

суддів: Пилипенко О.Є., Романчук О.М.,

при секретарі Строяновській О.В.,

за участю:

представника відповідача - Гостила А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Мобуд» до Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління ДФС у м. Києві про скасування податкового повідомлення-рішення, податкової вимоги та рішення про опис майна у податкову заставу, за апеляційною скаргою Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління ДФС у м. Києві на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 03 серпня 2015 року, -

В С Т А Н О В И В :

ТОВ «Мобуд» звернулося у суд із позовом до Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління ДФС у м. Києві, в якому просило скасувати податкове повідомлення-рішення від 12.11.2014 №, податкову вимогу від 22.05.2014 №2653-25 та рішення №2653-25 від 22.05.2014 про опис майна у податкову заставу.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 03 серпня 2015 року позов задоволено частково. Скасовано податкове повідомлення-рішення відповідача від 12.11.2014 № . У решті позову відмовлено.

Не погоджуючись із постановою суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду - без змін, з таких підстав.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що у податкового органу не було підстав для нарахування позивачу штрафних санкцій спірним податковим повідомленням-рішенням, оскільки позивачем не допущено порушень граничних строків сплати узгоджених податкових зобов'язань, а протилежні висновки відповідача ґрунтуються на тому, що позивач допустив помилку при поданні звітної податкової декларації.

З такими висновками суду не можна не погодитися.

Ураховуючи, що постанова суду першої інстанції оскаржується лише відповідачем, колегія суддів переглядає судове рішення в межах вимог апелянта.

Як убачається з матеріалів справи, відповідачем проведено камеральну перевірку податкової звітності позивача з податку на прибуток за 2013 рік, за підсумками якої складено акт від 27.10.2014 №6982/15/26-53-15-02-19 та виявлено порушення термінів сплати самостійно визначного грошового зобов'язання з податку на прибуток протягом строків, встановлених п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України.

Зі змісту цього акту слідує, що відповідачем було встановлено, що частина самостійно визначеного позивачем грошове зобов'язання з податку на прибуток за 2013 рік у розмірі 99 760,90 грн, граничний термін сплати якого - 11.03.2014, була сплачене 16.10.2014, тобто із затримкою у 219 днів.

На підставі вказаного акта перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення № від 12.11.2014, яким, на підставі абз. 2 п. 126.1 ст. 126 Податкового кодексу України, визначено позивачу штраф у сумі 19 952,18 грн (20% від погашеної суми податкового боргу).

Не погоджуючись із таким рішеннями відповідача, позивач звернувся у суд.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, судова колегія зазначає наступне.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Зазначеним критеріям діяльності суб'єктів владних повноважень відповідають обов'язки контролюючих органів, встановлені Податковим кодексом України, а саме: дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами; забезпечувати сумлінне виконання покладених на контролюючі органи функцій; не допускати порушень прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій (підпункти 21.1.1, 21.1.2, 21.1.4 пункту 21.1 статті 21).

Натомість, платник податків зобов'язаний, зокрема, вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів; подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи (підпункти 16.1.2 - 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України).

Податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - це документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку (пункт 46.1 статті 46 Податкового кодексу України).

Податковим зобов'язанням, згідно пп. 14.1.156 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, є сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством.

Грошовим зобов'язання платника податків, згідно пп. 14.1.39 приведеної правової норми, є сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до пункту 54.1 статті 54 Податкового кодексу України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Порядок обчислення податку на прибуток визначено статтею 152 Податкового кодексу України.

Згідно пункту 152.9 статті 152 Податкового кодексу України для цілей цього розділу використовуються такі податкові періоди: календарні квартал, півріччя, три квартали, рік. Базовим податковим (звітним) періодом для цілей цього розділу є календарний квартал або календарний рік для платників податків, визначених у пункті 57.1 статті 57 цього Кодексу.

Нормами п. 57.1 ст. 57 цього Кодексу передбачено, що платники податку на прибуток (крім новостворених, виробників сільськогосподарської продукції, неприбуткових установ (організацій) та платників податків, у яких доходи, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування, за останній річний звітний податковий період не перевищують 10 мільйонів гривень) щомісяця сплачують авансовий внесок з податку на прибуток у порядку і в строки, які встановлені для місячного податкового періоду, у розмірі не менше 1/12 нарахованої до сплати суми податку за попередній звітний (податковий) рік без подання податкової декларації.

У складі річної податкової декларації платником податку подається розрахунок щомісячних авансових внесків, які мають сплачуватися у наступні дванадцять місяців. Визначена в розрахунку сума авансових внесків вважається узгодженою сумою грошових зобов'язань.

Пунктом 38.1 статті 38 Податкового кодексу України визначено, що виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк.

Як убачається із матеріалів справи, 03 березня 2014 року позивачем подано відповідачу податкову декларацію з податку на прибуток за 2013 рік (реєстраційний № ), де в рядках 11 «Податок на прибуток від діяльності, що не підлягає патентуванню» та 14 «Податок на прибуток за звітний (податковий) період» задекларовано суму 116 793,00 грн, а в рядку 13 «Зменшення нарахованої суми податку» показник відсутній та додаток ЗП до такого рядку декларації не подано, що не відповідає правилам заповнення та подання податкової звітності.

При цьому, матеріали справи підтверджують сплату позивачем щомісячно протягом 2013 року авансових внесків з податку на прибуток на загальну суму 110 864 грн, а також сплату 04 березня 2014 року до бюджету податку на прибуток за 2013 рік в сумі 7 713,00 грн.

Разом з тим, 07 березня та 16 жовтня 2014 року позивачем подано відповідачу дві уточнюючі податкові декларації з податку на прибуток підприємства за 2013 рік (реєстраційні № № , ), внаслідок яких позивачем змінено показники рядка 13 «Зменшення нарахованої суми податку» на суму 109 080,00 грн та 14 «Податок на прибуток за звітний (податковий) період» - на суму 7 713,00 грн.

Отже, допущені позивачем помилки при заповненні звітної податкової декларації з податку на прибуток за 2013 рік були усунуті 16 жовтня 2014 року в порядку, визначеному статтею 50 Податкового кодексу України (шляхом подання уточнюючого розрахунку).

Таким чином, судом установлено, що станом на 11 березня 2014 року позивач виконав обов'язок по сплаті податку на прибуток за 2013 рік в сумі 116 793,00 грн у повному обсязі, а допущені при декларуванні помилки в звітній декларації, на основі яких відповідач дійшов висновку про несвоєчасну сплату позивачем грошового зобов'язання з податку на прибуток в сумі 99 760,90 грн, були виправлені в установленому порядку.

За приписами норм статті 126 Податкового кодексу України, у разі, якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу, розмір якого залежить від тривалості затримки погашення податкового боргу.

Оскільки, як було встановлено судом, фактично податковий борг згідно декларації позивача з податку на прибуток за 2013 рік відсутній, застосування передбачених статтею 126 Податкового кодексу України санкцій є безпідставним та таким, що порушує справедливий баланс між несприятливими наслідками для прав та інтересів платника податків і цілями, на досягнення яких спрямоване спірне рішення контролюючого органу.

За таких обставин, це рішення є протиправними та підлягає скасуванню, що було правильно встановлено судом першої інстанції.

Доводи відповідача, викладені у апеляційній скарзі, не спростовують висновків місцевого суду та не свідчать про порушення ним норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до неправильного вирішення справи.

Тому, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржуване судове рішення слід залишити без змін.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 1, 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління ДФС у м. Києві залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 03 серпня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддяЯ.Б. Глущенко
суддя О.Є. Пилипенко
суддяО.М. Романчук

(Повний текст ухвали складений 25 вересня 2015 року.)

.

Головуючий суддя Глущенко Я.Б.

Судді: Романчук О.М.

Пилипенко О.Є.