Справа № 333/6690/15-а
Суддя: Дмитрієва М. М.
Дата ухвалення: 2015-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 333/ 6690 /15-а
Провадження № 2а/333/105/15
ПОСТАНОВА
Іменем України
25 вересня 2015 року м. Запоріжжя
Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді Дмитрієвої М.М.,
при секретарі Пасюті К.О.,
представника позивача ОСОБА_1,
за участі представника відповідача ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя, адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Управління пенсійного фонду України в Комунарському районі м. Запоріжжя про відновлення виплати пенсії, -
ОСОБА_3 звернулась до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовом до Управління Пенсійного Фонду України в Комунарському районі м. Запоріжжя про відновлення виплати пенсії.
В обґрунтування позовних вимог зазначила наступне.
ОСОБА_3 з 18.10.2005 року перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Комунарському районі м. Запоріжжя, де їй призначена пенсія по інвалідності на підставі Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-IV. У звязку з тим, що з 01.04.2015 року відповідач припинив виплату позивачу пенсії по інвалідності, посилаючись на Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 р. №213-VIII. ОСОБА_3 звернулась до відповідача з проханням поновити виплату пенсії, однак 28.08.2015 року отримала відмову.
У звязку з чим, просить суд зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Комунарському районі м. Запоріжжя відновити з 01.06.2015 року виплату їй пенсії, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».
Позивач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлялась своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомила.
Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, додатково пояснив, що з05.07.2011 року позивач працює на посаді державного соціального інспектора відділу державних соціальних інспекторів Управління праці та соціального захисту населення Районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району. 05.07.2013 року їй присвоєно 11 ранг посадової особи місцевого самоврядування. У відповідь на звернення позивача про поновлення виплати пенсії відповідач повідомив, що оскільки вона працює посадовою особою місцевого самоврядування, то з 01.04.2015 року їй зупинено виплату пенсії. Оскільки до абзацу другого частини першої ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» зміни не внесені, підстав для поновлення виплати пенсії на момент звернення немає. Вважає відмову у відновленні виплати пенсії позивачу протиправною і такою, що порушує її охоронювані законом права.
Представник відповідача у судовому засідання заперечував проти задоволення позовних вимог, вважаючи дії Управління законними, додатково пояснив, що на сьогоднішній день законодавчі норми, які регулюють особливі умови виплати пенсії деяким категоріям громадян, не втратили юридичної сили та є частиною національного законодавства України. Вони можуть та повинні застосовуватись відносно осіб, яким пенсії призначались до 01.04.2015 року. Скасувати норми ст. 21 Закону № 2493-ІІІ стосується лише тих пенсіонерів, яким пенсії призначені вперше. Оскільки позивачу пенсія призначена у 2005 року, зміни внесені до зазначеної статті поширюються на порядок її виплати сьогодні. Таким чином, виплата пенсії ОСОБА_3 повинна бути призупинена.
Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи та давши оцінку доказам у їх сукупності, суд вважає необхідним задовольнити позов, виходячи із наступного.
Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі.
У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною,Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов'язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.
Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.
Згідно зі ст. 6 КАC України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.
Відповідно до ст. 11 КАС України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності.
Згідно зі ст. 11 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з ч. 3 cт. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод, та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. Відсутність хоча б однієї з наведених вище ознак є підставою для задоволення адміністративного позову.
Відповідно до ст.ст. 69, 71 КАС України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до частини сьомої статті 21 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» зі змінами, внесеними Законом №213-VIII від 02.03.2015 р. тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року, посадовим особам місцевого самоврядування (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), у період служби в органах місцевого самоврядування, пенсії, призначені відповідно до законодавства України, не виплачуються.
Відповідач вважає, що оскільки позивач є посадовою особою місцевого самоврядування, то в період з 1 квітня по 31 грудня 2015 року пенсія, призначена згідно з Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 р. №1058-IV, виплаті не підлягає.
Станом на 1 квітня 2015 року статус посадової особи місцевого самоврядування, який має позивач, був правомірною підставою для припинення виплати їй пенсії по інвалідності.
Разом з тим відповідно до пункту 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 р. №213-VIII у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.
Вказаний у пункті 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 р. №213-VIII закон щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах до 1 червня 2015 року не прийнятий, у зв'язку з чим з указаної дати втратили чинність, зокрема, норми Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» щодо пенсійного забезпечення і відповідно пенсії за цим законом не призначаються.
З 1 червня 2015 року особам, які підпадають під дію Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», пенсія призначається відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».
Таким чином, з 1 червня 2015 року посада, на якій працює позивачка, не дає права на призначення пенсії в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування», у зв'язку з чим передбачені частиною сьомою статті 21 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» підстави для невиплати позивачці пенсії, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», відпали, і з 1 червня 2015 року перешкод для виплати позивачу вказаної пенсії немає.
З огляду на вказане, суд вважає, що з 1 червня 2015 року виплата пенсії, призначеної позивачу відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 р. №1058-IV, підлягає відновленню у зв'язку з відсутністю підстав для її невиплати.
Керуючись ст. ст. 2, 159-163, 186 КАС України, суд
П О С Т А Н О В И В:
Позов ОСОБА_3 до Управління пенсійного фонду України в Комунарському районі м. Запоріжжя про відновлення виплати пенсії - задовольнити.
Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Комунарському районі м. Запоріжжя поновити з 1 червня 2015 року виплату ОСОБА_3 пенсії, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».
Стягнути з Державного Бюджету України (УДКСУ у Комунарському районі м. Запоріжжя, код - 38025435, банк - ГУ ДКСУ у Запорізькій області, МФО 813015) на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 73 грн. 08 коп.
Постанова суду може бути оскаржена сторонами до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Комунарський районний суд м.Запоріжжя протягом десяти днів з дня її проголошення, з подачею її копії до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду. Строк для подання апеляційної скарги стороною або іншою особою, яка брала участь у справі, обчислюється з моменту отримання копії постанови.

Суддя Комунарського районного суду

м.Запоріжжя М.М. Дмитрієва