Справа № 2-а-1837/10
Суддя: Личковаха О. О.
Дата ухвалення: 2010-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а-1837/10
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.12.2010 року м. Хорол

Хорольський районний суд Полтавської області

в складі судді Личковахи О.О., розглянувши у порядку письмового провадження в залі суду в м. Хоролі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Хорольському районі Полтавської області про стягнення щомісячної соціальної допомоги дітям війни ,

В С Т А Н О В И В :

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом до управління Пенсійного фонду України в Хорольському районі Полтавської області, в якому просила суд зобовязати відповідача здійснити нарахування і виплату їй підвищення до пенсії як дитині війни з 03.05.2010 року.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка посилалася на те, що вона належить до соціальної категорії «Дитина війни» та відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» має право на отримання соціальної допомоги в розмірі 30% від мінімального розміру пенсії за віком.

Відповідач всупереч ст.ст.22,64 Конституції України, рішення Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22.05.2008 року, яким було поновлено дію ст. 6 вказаного Закону в редакції цього Закону від 18.11.2004 р., не здійснив нарахування та виплату відповідного підвищення до пенсії в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком . Відповідно до ч.2 ст.3 Закону України „Про соціальний захист дітей війни, вказувала позивачка, державні соціальні гарантії дітям війни, встановлені цим Законом, не можуть бути обмежені або скасовані іншими нормативно-правовими актами.

Позивачка ОСОБА_1А.в судове засідання не зявилася, подала письмове клопотання про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала і просила їх задоволити.

Відповідач, управління Пенсійного фонду України в Хорольському районі Полтавської області, також подав письмове клопотання про розгляд справи за відсутності його представника, позовні вимоги позивачки не визнав, подавши заперечення. З огляду на наявність вказаних клопотань відповідно до ч.4 ст.122 КАС України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження.

Суд, врахувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи та належно оцінивши всі зібрані по справі докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов слід задоволити повністю з наступних підстав.

З матеріалів справи та наявних в ній доказів, судом встановлено наступне.

Позивачка має статус «Дитини війни», що підтверджується її пенсійним посвідченням № 121448 , виданим 17.07.1992 року.

Враховуючи зазначений статус позивачки, вона відповідно до ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни має право на отримання державної соціальної підтримки, а саме підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Згідно ст. 7 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених цим Законом, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Законом України від 28 грудня 2007 року № 107-УІ „Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України були внесені зміни до Закону України Про соціальний захист дітей війни та статтю 6 цього Закону було викладено в такій редакції : Дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни. Ветеранам війни, які мають право на отримання підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, відповідно до цього Закону та Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту дане підвищення провадиться за їх вибором згідно з одним із законів. Зазначені зміни набрали чинності з 1 січня 2008 року.

Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 за №10-рп/2008 року у справі за конституційними поданнями Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень ст.65 розділу 1, пунктів 61, 62, 63, 66 розділу 2, пункту 3 розділу 3 Закону України „Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України і 101 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень ст. 67 розділу 1, п.п. 1-4, 6-22, 24-100 розділу 2 Закону України „Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України (справа щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України), визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) положення п.п.41 розділу 2 Закону України „Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України, тобто зміни щодо розміру пенсії дітям війни визнано такими, що не відповідають Конституції України ( є неконституційними).

Враховуючи положення Конституції України щодо дії нормативно-правових актів у часі, положення статті 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни у редакції цього Закону від 18 листопада 2004 року № 2195-ІУ з 22 травня 2008 року поновили свою дію. І ні у 2009 році, ні у 2010 році дія положень ст.6 цього Закону не зупинялася, вони не скасовувалися і не змінювалися.

Отже, з 22 травня 2008 року особи зі статусом дітей війни мають право на підвищення на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком пенсії або щомісячного грошового довічного утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії.

Таким чином, вимоги позивачки про зобов'язання відповідача виплатити їй з 03.05.2010 року щомісячну надбавку до пенсії в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком суд вважає обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Відповідачем же позивачці відповідно до довідки управління Пенсійного фонду України в Хорольському районі Полтавської області від 11.10.2010 року № 1154/02 зазначене підвищення до пенсії дитині війни виплачується у розмірі 10% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, що в грошовому виразі становить 49,80 грн.

Відповідно до статті 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Згідно ч.ч.3 та 4 ст.8 Кодексу адміністративного судочинства України звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні правовідносини.

Таким чином, доводи відповідача, в частині неврегульованості на законодавчому рівні порядку здійснення доплат особам, які мають статус дітей війни, не може бути підставою для їх не здійснення або відмови в задоволенні позову.

Щодо доводів стосовно відсутності підстав для застосування до спірних правовідносин ст.28 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування суд зазначає наступне.

За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими ст.28 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає. З огляду на викладене, суд вважає необґрунтованими доводи відповідача щодо застосування положення ч.3 ст.28 зазначеного Закону, з якої випливає, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом 1 частини 1 цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсії, призначених згідно з цим Законом, оскільки наявність такої норми та відсутність іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачу конституційної гарантії, встановленої ст.46 Конституції України та права на отримання доплати до пенсії, передбаченої ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни.

Статтею 22 Конституції України визначено, що конституційні права і свободи гарантуються. Таким чином, держава взяла на себе зобовязання забезпечити реалізацію громадянами своїх конституційних прав.

За змістом ч.1 ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Законом України «Про соціальний захист дітей війни» реалізовано конституційне право на соціальний захист громадян, які мають статус «дитини війни», серед яких їм надано право на отримання 30% доплати до пенсії.

Відповідно до ч.2 ст.6 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією межах і відповідно до законів України.

Згідно абзацу 1 пункту 1 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого Указом Президента України від 01.03.2002 року за №121/2001, Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади. Відповідно до зазначеного Положення на Пенсійний фонд України покладено обовязок щодо : призначення пенсії; підготовки документів для її виплати; забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій.

Пунктом 1.1 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30.04.2002 року за №8-2 управління Пенсійного фонду України у районах, містах і районах у містах є органами Пенсійного фонду України, підвідомчими відповідно головним управлінням цього фонду в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, що разом з цими управліннями утворюють систему органів Пенсійного фонду України та мають завданням забезпечення призначення та виплати пенсії.

Отже, обовязок по нарахуванню та виплати доплати до пенсії, яка передбачена Законом України «Про соціальний захист дітей війни», покладено саме на органи Пенсійного фонду України.

Враховуючи, що держава взяла на себе обовязок щодо виплати позивачу 30% доплати до пенсії та поклала виконання цього обовязку на центральний орган виконавчої влади Пенсійний фонд України, який діє через свої місцеві органи, що входять в систему його органів, але вони не вчинили жодної дії для нарахування цих коштів та їх виплати, суд вважає, що вони не виконали своїх повноважень без поважних причини.

Крім того, відповідачем в порушення ч.2 ст.71 КАС України не доведено та не надано суду доказів щодо вчинення будь-яких дій для забезпечення виконання покладеного на нього обовязку щодо нарахування та виплати позивачці доплати до пенсії у розмірі 30% від мінімальної пенсії за віком .

Виходячи зі змісту позову та для повного захисту прав позивачки, за захистом яких вона звернулася до суду, суд вважає необхідним на підставі ч.2 ст.11 КАС України вийти за межі позовних вимог та визнати протиправною бездіяльність УПФУ в Хорольському районі Полтавської області по невиконанню з 03.05.2010 року приписів ст.6 Закону України Про соціальний захист дітей війни, яка призвела до порушення прав позивачки на своєчасне нарахування та отримання підвищення до пенсії.

Таким чином, з огляду на викладене суд приходить до висновку, що слід зобовязати управління Пенсійного фонду України в Хорольському районі Полтавської області здійснити перерахунок пенсії позивачки з підвищенням її на 30% мінімальної пенсії за віком з розміру, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування ,та провести відповідні виплати з 03 травня 2010 року з врахуванням проведених виплат в розмірі 10% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. А дії відповідача, який не здійснив нарахування та виплату позивачці пенсії з підвищенням її на 30% мінімальної пенсії за віком у відповідності зі ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни з 03 травня 2010 року, слід визнати неправомірними.

На підставі викладеного, керуючись ст. 64, 124, 152 Конституції України, ст.ст. 3, 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 №10-рп/2008 року, ст.ст..6-14, 71,122 ч.4, 159-163, 167, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Хорольському районі Полтавської області про стягнення щомісячної соціальної допомоги дітям війни з 03 травня 2010 року задоволити повністю.

Визнати неправомірними дії управління Пенсійного фонду України в Хорольському районі Полтавської області щодо нездійснення нарахування та виплати ОСОБА_1 пенсії з підвищенням її на 30% мінімальної пенсії за віком у відповідності зі ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни з 03 травня 2010 року.

Зобовязати управління Пенсійного фонду України в Хорольському районі Полтавської області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з підвищенням її на 30% мінімальної пенсії за віком з розміру, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування ,та провести відповідні виплати з 03 травня 2010 року з врахуванням проведених виплат в розмірі 10% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Постанову може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного адміністративного суду через Хорольський районний суд Полтавської області протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Головуючий :