Справа № 2-а-5591/11
Суддя: Геєць Ю. В.
Дата ухвалення: 2011-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Дата документу: 02.06.2011
Справа № 2-а-5591/11
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2011 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд в особі судді Геєць Ю.В., розглянувши у скороченому провадженні адміністративний позов ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя про визнання бездіяльності неправомірною та зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

17.05.2011 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що з 01.01.2006 року він має право одержувати пенсію, підвищену на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, відповідно до ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни. Посилаючись на те, що виплати пенсії проведені відповідачем у розмірі, меншому, ніж передбачено вище вказаним Законом, позивач просить зобовязати відповідача нарахувати йому недоплачені надбавки до пенсії за період з 01.01.2006 року по дату винесення рішення у справі, та забезпечити її виплату з урахуванням сум, отриманих ним за вказаний період.

Відповідач в установлений строк, передбачений ч. 3 ст. 183-2 КАС України, заперечень не надав. У відповідності до п. 2 ч. 5 ст. 183-2 КАС України, справа розглядається у порядку скороченого провадження не пізніше трьох днів з дня закінчення строку, передбаченою ч. 3 цієї статті, якщо до суду не було подано заперечення відповідача та за умови, що справа розглядається судом за місцезнаходженням відповідача.

Судом винесено ухвалу про розгляд справи у скороченому провадженні.

Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Позивач має статус Дитини війни, що надає йому, відповідно до вимог ст.1 Закону України Про соціальний захист дітей війни№ 2195-IV від 18.11.2004 р., який набрав чинності з 01.01.2006 року, права на отримання пільг та державної соціальної підтримки, встановлених цим Законом. Відповідач повинен нарахувати йому та виплатити допомогу в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком до його пенсії.

Нарахування підвищення до пенсії, як дитині війни, відповідачем проводиться на підставі розпорядження, в якому зазначається основний розмір нарахованої пенсії за віком, виходячи із заробітку та стажу позивача, надалі нараховуються певні надбавки, на які має право позивач, у тому числі і підвищення до пенсії, як дитині війни. Відповідно до таких розпоряджень сам відповідач проводить нарахування вищевказаного підвищення у спірному розмірі з конкретної дати і довічно. Вказане свідчить про те, що дії відповідача щодо нарахування позивачу довічно підвищення до пенсії, як дитині війни, у розмірі, меншому, ніж 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, тобто, з порушенням положень ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війниє неправомірними.

З огляду на те, що пенсія за віком позивачу призначена довічно, підвищення до пенсії, як дитині війни, також відповідачем позивачу призначалось довічно, змін до ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війнина законодавчому рівні не вносилось, соціальний статус особи не змінився, тому відсутні будь-які підстави обмежувати строк нарахування та виплати підвищення до пенсії у розмірах, передбачених ст.. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни.

Відповідно до ст. 99 КАС України (в новій редакції) строк для звернення до адміністративного суду встановлений у шість місяців, а тому, нарахування недоплаченої допомоги позивачеві, як дитині війни, повинно здійснюватись у межах даного строку, тобто за 6 місяців. Ухвалою суду позовні вимоги позивача заявлені за період до 17.11.2010 року залишені судом без розгляду.

Посилання відповідача у листі на постанову Кабінету Міністрів України № 530 від 28.05.2008 року, п. 8 якої було визначено, що дітям війнипідвищення проводиться в іншому, ніж передбачено це Законом, розмірі, суд вважає безпідставним, оскільки така постанова є підзаконним нормативним актом, а надання дітям війни соціальної підтримки є державною програмою соціальної допомоги, яка бере свій початок із вимог Закону України Про соціальний захист дітей війни, які є чинними та домінуючими щодо підзаконних нормативних актів.

Згідно до п. 1 ч. 1 ст. 256 КАС України, зазначено, що присудження виплати пенсії, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних фондів допускається у межах суми стягнення за один місяць.

П. 1 ч. 2 ст. 256 КАС України, передбачає, що суд, який прийняв постанову, за заявою осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи може звернутися до негайного виконання постанови: у разі стягнення всієї суми боргу при присудження платежів, визначених пунктами 1 і 2 частини першої ст. 256 КАС.

Крім того, вимоги позивача щодо відшкодування судових витрат по справі, а саме витрат на надання правової допомоги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Частиною 1 статті 87 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До складу останніх відносяться і витрати на правову допомогу. За загальним правилом витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги, несуть сторони. Сторона, яка не є суб'єктом владних повноважень і на користь якої ухвалено рішення, має право на компенсацію їх іншою стороною судових витрат, зокрема й витрат на правову допомогу, але в межах, встановлених законом, а до прийняття відповідного закону і набрання ним чинності - Кабінетом Міністрів України. До набрання чинності вказаним законом граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу, відповідно до пункту 2 розділу VІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України, встановлено Постановою Кабінету Міністрів України "Про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, порядок їх компенсації за рахунок держави" від 27 квітня 2006 року № 590. Відповідно до вказаної постанови КМУ розрахунок компенсації витрат на правову допомогу залежить від часу надання такої допомоги.

В той же час, матеріали справи не містять відомостей, які б свідчили про витрачений час на консультації та складання позовної заяви, що перешкоджає суду визначити розмір компенсації, яка б підлягала відшкодуванню позивачці як понесені витрати на правову допомогу. Крім цього, довідку, що міститься в матеріалах справи, не можливо визнати належним доказом понесених позивачем витрат на правову допомогу, оскільки з неї не вбачається у якій справі складено адміністративний позов, а дата складення довідки не відповідає часу звернення позивачкою з позовом до суду.

Крім того, в матеріалах справи міститься квитанція про оплату послуг у розмірі 300 грн. які перераховані на рахунок Запорізької філії ТОВ „Надія, та доданий диплом спеціаліста та свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 2306/10 видане на імя ОСОБА_2, однак в матеріалах справи відсутні докази, що ОСОБА_2 знаходиться в трудових відносинах з Запорізькою філією ТОВ „Надія.

Керуючись ст. ст. 2, 6, 8, 11, 17-19, 69-72, 99, 100-102, 158-163, 167, 183-2, 186, 256 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати незаконною бездіяльність управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя щодо непризначення, ненарахування та невиплати ОСОБА_1 підвищення до пенсії відповідно до ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя призначити, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 підвищення до пенсії у розмірі 30 відсотків від мінімальної пенсії, виходячи із розміру мінімальної пенсії за віком, визначеного залежно від розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність відповідно до ст. 28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхуванняза період з 17 листопада 2010 року до змін в законодавстві або зміни соціального статусу особи, та забезпечити її виплату з урахуванням сум, сплачених за вказаний період.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Допустити негайне виконання постанови суду.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів.

Суддя Ю.В. Геєць