Справа № 825/3297/15-а
Суддя: Лобан Д.В.
Дата ухвалення: 2015-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 вересня 2015 року м. Чернігів Справа № 825/3297/15-а

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Лобана Д.В.,

секретаря Новик Н.С.,

за участю представника відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області про визнання незаконними та скасування наказів, поновлення на посаді,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом про:

- визнання незаконним та скасування наказу управління міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області № 1066 від 14.08.2015 в частині накладення на ОСОБА_2 дисциплінарного стягнення звільнення з органів внутрішніх справ;

- визнання незаконним та скасування наказу управління міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області № 320 о/с від 21.08.2015 в частині звільнення ОСОБА_2 з органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил України (з постановкою на військовий облік) за п. 64 «є» (за порушення дисципліни);

- поновлення ОСОБА_2 на посаді помічника начальника Новгород-Сіверського районного відділу з кадрового забезпечення управління міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області з виплатою середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 12.08.2015 ОСОБА_2 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, хоча доказів на яких грунтувалась підозра предявлено позивачу не було, з посиланням на таємницю слідства. 14.08.2015 УМВС України в Чернігівській області видано наказ № 1066 про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності за грубе порушення службової дисципліни, вимог ст. 1, 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України. 21.08.2015 управлінням міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області видано наказ № 320 о/с, яким згідно з Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ звільнено позивача у запас Збройних Сил України (з постановкою на військовий облік) за п. 64 «є» (за порушення дисципліни). Позивач зазначає, що він отримав обидва витяги з наказів та трудову книжку 07.09.2015, що вказує на порушення посадовими особами законних прав позивача, при цьому з підставами видачі наказів - висновками службових розслідувань ознайомлений позивач не був. Також, позивач зазначає, що оскільки його винуватість не доведена у судовому порядку, звільнення з органів внутрішніх справ на підставі цього, є порушенням принципу презумпції невинуватості.

Позивачем через канцелярію суду було подано заяву про розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував щодо задоволення позовних вимог посилаючись на письмові заперечення (а. с. 22-25), в яких зазначено, що 11.08.2015 до УМВС України в Чернігівській області надійшла інформація про те, що 11.08.2015 близько 14.00 по вулиці Коротченка в м. Новгород Сіверський (неподалік СІЗО № 2) працівниками УСБУ в Чернігівській області спільно з працівниками ВВБ в Чернігівській області та прокуратури Чернігівської області було задокументовано факт отримання неправомірної вигоди в сумі 6000,00 гривень помічником начальника Новгорода Сіверського РВ з кадрового забезпечення УМВС України в Чернігівській області майором міліції ОСОБА_2.

11.08.2015 наказом УМВС України в Чернігівській області № 867 за даним фактом призначено службове розслідування.

В ході проведеного службового розслідування встановлено, що у слідчому відділі Новгорода - Сіверського РВ УМВС області перебувало кримінальне провадження № 0000261 від 23.07.2015, за ч. 1 ст. 286 КК України, яке слідчим прокуратури Чернігівської області 11.08.2015 вилучене.

Фігурантами даного провадження є гр. ОСОБА_3, гр. ОСОБА_4, гр. ОСОБА_5

11.08.2015 близько 14.00 майор міліції ОСОБА_2 перебуваючи в салоні автомобіля НОМЕР_1 по вул. Коротченка в м. Новгород Сіверський (неподалік СІЗО № 2) отримав від ОСОБА_3 грошові кошти в розмірі 6000,00 гривень за вплив на прийняття відповідними уповноваженими на виконання функцій держави особами рішення щодо закриття кримінального провадження № 0000261 та не притягнення ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності, після чого був викритий та задокументований працівниками Служби Безпеки України.

Того ж дня о 17.00 майора міліції ОСОБА_2 затримано та поміщено до ІТТ Чернігівського РВ УМВС області у порядку ст. 208 КПК України.

12.08.2015 слідчим відділом прокуратури Чернігівської області помічнику начальника Новгород - Сіверського РВ з кадрового забезпечення УМВС України в Чернігівській області майору міліції ОСОБА_2 повідомлено про підозру у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України.

13.08.2015 відповідно до постанови Новозаводського районного суду м. Чернігова майору міліції ОСОБА_2 обрано міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, або заставу у розмірі 25000,00 гривень.

За результатами проведеного службового розслідування було запропоновано притягнути до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з ОВС України майора міліції ОСОБА_2

Наказом УМВС України в Чернігівській області від 14 серпня 2015 року № 1066 за грубе порушення службової дисципліни, вимог ст. 1, 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22 лютого 2006 року № 3460-IV, ОСОБА_4 працівника органів внутрішніх справ України, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 28 грудня 1991 року № 382, п. 2.2. Розділу ІІ, п. п. 2.2., 2.3. Розділу ІІІ, п. 4.1. Розділу ІV, п. п. 7.3., 7.5, 7.8 Розділу VІІ Правил поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України, затвердженого наказом МВС України від 22 лютого 2012 року № 155, помічника начальника Новгород Сіверського РВ з кадрового забезпечення УМВС України в Чернігівській області майора міліції ОСОБА_2 притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з ОВС України за п. 64 «є» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Реалізовано вказаний наказ відповідно до вимог ст. 18 «Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України» шляхом видання наказу УМВС області № 320 о/с від 21.08.2015 про звільнення позивача з ОВС України 01.09.2015.

Підстави звільнення осіб середнього, старшого і вищого начальницького складу зі служби визначаються п. 64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29 липня 1991 року № 114.

Позивача було звільнено за п. 64 «є» Положення (за порушення дисципліни), а не за п. 64 «й» Положення (за вчинення кримінального правопорушення). Підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності та наступного звільнення позивача з ОВС України стали факти порушення службової дисципліни, вимог ст. ст. 1, 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22 лютого 2006 року № 3460-IV, ОСОБА_4 працівника органів внутрішніх справ України, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 28 грудня 1991 року № 382, п. 2.2. Розділу ІІ, п. п. 2.2., 2.3. Розділу ІІІ, п. 4.1. Розділу ІV, п. п. 7.3., 7.5, 7.8 Розділу VІІ Правил поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України, затвердженого наказом МВС України від 22 лютого 2012 року № 155, встановлені висновком службового розслідування від 14.08.2015, а не факт внесення відомостей до ЕРДР або предявлення обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення.

З урахуванням вищевикладеного відповідач зазначає, що звільнення позивача з ОВС України відбулося у відповідності до норм чинного законодавства, яке регулює порядок проходження служби в ОВС України, а видання оскаржуваних наказів було проведено у встановленому законодавством порядку, у спосіб та в межах наданих повноважень.

На підставі викладеного, у звязку з безпідставністю та необґрунтованістю позовних вимог відповідач просить відмовити гр. ОСОБА_2 у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Заслухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, доводи позовної заяви та заперечень на неї, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що 11.08.2015 до УМВС України в Чернігівській області надійшла інформація про те, що 11.08.2015 близько 14.00 по вулиці Коротченка в м. Новгород Сіверський (неподалік СІЗО № 2) працівниками УСБУ в Чернігівській області спільно з працівниками ВВБ в Чернігівській області та прокуратури Чернігівської області було задокументовано факт отримання неправомірної вигоди в сумі 6000,00 гривень помічником начальника Новгорода Сіверського РВ з кадрового забезпечення УМВС України в Чернігівській області майором міліції ОСОБА_2.

11.08.2015 наказом УМВС України в Чернігівській області № 867 за даним фактом призначено службове розслідування (а. с. 26).

В ході проведеного службового розслідування встановлено, що у слідчому відділі Новгорода - Сіверського РВ УМВС області перебувало кримінальне провадження № 0000261 від 23.07.2015, за ч. 1 ст. 286 КК України, яке слідчим прокуратури Чернігівської області 11.08.2015 вилучене.

Фігурантами даного провадження є гр. ОСОБА_3, гр. ОСОБА_4, гр. ОСОБА_5

11.08.2015 близько 14.00 майор міліції ОСОБА_2 перебуваючи в салоні автомобіля НОМЕР_1 по вул. Коротченка в м. Новгород Сіверський (неподалік СІЗО № 2) отримав від ОСОБА_3 грошові кошти в розмірі 6000,00 гривень за вплив на прийняття відповідними уповноваженими на виконання функцій держави особами рішення щодо закриття кримінального провадження № 0000261 та не притягнення ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності, після чого був викритий та задокументований працівниками Служби Безпеки України, що також підтверджується наявними у матеріалах справи письмовими поясненнями старших інспекторів (а. с. 28-30), довідкою по кримінальному провадженню від 11.08.2015 (а. с. 36).

Того ж дня о 17.00 майора міліції ОСОБА_2 затримано та поміщено до ІТТ Чернігівського РВ УМВС області у порядку ст. 208 КПК України.

12.08.2015 слідчим відділом прокуратури Чернігівської області помічнику начальника Новгород - Сіверського РВ з кадрового забезпечення УМВС України в Чернігівській області майору міліції ОСОБА_2 повідомлено про підозру у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України (а. с. 45-47).

13.08.2015 відповідно до ухвали Новозаводського районного суду м. Чернігова майору міліції ОСОБА_2 обрано міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, або заставу у розмірі 25000,00 гривень (а. с. 37-39).

Опитаний в рамках службового розслідування майор міліції ОСОБА_2 від дачі пояснень відмовився, посилаючись на ст. 63 Конституції України (а. с. 27).

Статтею 1 Дисциплінарного статуту визначено, що службовою дисципліною є дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та ОСОБА_4 працівника органів внутрішніх справ України.

За змістом статті 7 Дисциплінарного статуту службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги ОСОБА_4 працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоров'я, права та свободи громадян, дотримуватися норм професійної та службової етики, тощо.

Відповідно до пункту 2.2. Розділу ІІ Правил поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України, затвердженого наказом МВС України від 22.02.2012 № 155 (зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 25.04.2012 за № 628/20941) (далі Правила), дотримання норм поведінки, установлених цими Правилами, є моральним обовязком кожного працівника органів внутрішніх справ незалежно від займаної посади та спеціального звання.

Пунктом 1.1. Розділу ІІІ Правил передбачено, що кожен громадянин України, який вступає на службу до органів внутрішніх справ, добровільно покладає на себе обовязок служіння Українському народові й захисту свободи, демократії, законності та правопорядку. Професійний обовязок працівника полягає в безумовному виконанні закріплених Присягою, законами та професійно-етичними нормами завдань щодо забезпечення надійного захисту правопорядку, законності, громадської безпеки (п. 2.2. Розділу ІІІ Правил). Честь працівника виявляється в сукупності якостей, в т.ч. як вірність службовому обовязку (п. 2.3. Розділу ІІІ Правил).

Працівник органів внутрішніх справ, керуючись Присягою, відповідно до службового обовязку, дотримуючись професійних честі і гідності, бере на себе такі моральні зобовязання: визнавати пріоритет державних і службових інтересів над особистими у своїй діяльності; бути прикладом безумовного дотримання вимог законів та службової дисципліни в професійній діяльності та приватному житті, залишатися за будь-яких обставин чесним і непідкупним, відданим інтересам служби; виявляти твердість і непримиренність у боротьбі зі злочинцями, застосовуючи для досягнення поставленої мети виключно законні і високоморальні принципи (п. 4.1. Розділу ІV Правил).

Працівнику органів внутрішніх справ забороняється використовувати свої службові повноваження та повязані з цим можливості з метою одержання неправомірної вигоди або у звязку з прийняттям обіцянки/пропозиції такої вигоди для себе чи інших осіб, у тому числі - неправомірно сприяти фізичним або юридичним особам у здійсненні ними господарської діяльності (п. 7.3. Розділу VІІ Правил).

Працівнику органів внутрішніх справ забороняється безпосередньо або через інших осіб отримувати подарунки (пожертви) від юридичних або фізичних осіб за рішення, дії чи бездіяльність в інтересах останніх (п. 7.5. Розділу VІІ Правил).

Працівник органів внутрішніх справ повинен неухильно дотримуватися вимог цих Правил. Працівник, який порушує принципи і норми професійної етики, втрачає добре імя і честь, дискредитує свій підрозділ і органи внутрішніх справ, позбавляється морального права на повагу, підтримку і довіру з боку громадян, колег і товаришів по службі (п. 7.8. Розділу VІІ Правил).

За результатами проведеного службового розслідування було запропоновано притягнути до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з ОВС України майора міліції ОСОБА_2

Наказом УМВС України в Чернігівській області від 14 серпня 2015 року № 1066 (а. с. 54) за грубе порушення службової дисципліни, вимог ст. 1, 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22 лютого 2006 року № 3460-IV, ОСОБА_4 працівника органів внутрішніх справ України, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 28 грудня 1991 року № 382, п. 2.2. Розділу ІІ, п. п. 2.2., 2.3. Розділу ІІІ, п. 4.1. Розділу ІV, п. п. 7.3., 7.5, 7.8 Розділу VІІ Правил поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України, затвердженого наказом МВС України від 22 лютого 2012 року № 155, помічника начальника Новгород Сіверського РВ з кадрового забезпечення УМВС України в Чернігівській області майора міліції ОСОБА_2 притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з ОВС України за п. 64 «є» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Реалізовано вказаний наказ відповідно до вимог ст. 18 «Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України» шляхом видання наказу УМВС області № 320 о/с від 21.08.2015 (а. с. 55) про звільнення позивача з ОВС України 01.09.2015.

Посилання позивача про неправомірність його звільнення за обвинувачення у злочині не беруться судом до уваги з огляду на наступне.

Підстави звільнення осіб середнього, старшого і вищого начальницького складу зі служби визначаються п. 64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29 липня 1991 року № 114. Так, п. 64 «є» Положення визначає, що особи начальницького складу звільняються за порушення дисципліни. П. 64 «й» Положення визначає як підставу звільнення рішення суду, що набуло законної сили, щодо притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного корупційного правопорушення, повязаного з порушенням обмежень, передбачених Законом України «Про засади запобігання і протидії корупції», або кримінального правопорушення.

Позивача було звільнено за п. 64 «є» Положення (за порушення дисципліни), а не за п. 64 «й» Положення (за вчинення кримінального правопорушення). Підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності та наступного звільнення позивача з ОВС України стали факти порушення службової дисципліни, вимог ст. ст. 1, 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22 лютого 2006 року № 3460-IV, ОСОБА_4 працівника органів внутрішніх справ України, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 28 грудня 1991 року № 382, п. 2.2. Розділу ІІ, п. п. 2.2., 2.3. Розділу ІІІ, п. 4.1. Розділу ІV, п. п. 7.3., 7.5, 7.8 Розділу VІІ Правил поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України, затвердженого наказом МВС України від 22 лютого 2012 року № 155, встановлені висновком службового розслідування від 14.08.2015, а не факт внесення відомостей до ЕРДР або предявлення обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення.

Отже, з урахуванням наведених норм та наявних у матеріалах справи матеріалів службового розслідування, суд дійшов висновку, що звільнення позивача з ОВС України здійснено у відповідності до норм чинного законодавства, а видання оскаржуваних наказів проведено у встановленому законодавством порядку, у спосіб та у межах наданих повноважень.

Отже, обставини викладені у позовній заяві є необгрунтованими та не відповідають дійсним обставинам справи.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, відповідач, як субєкт владних повноважень, довів правомірність своїх дій та рішення.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Керуючись ст. 122, 158 - 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2, - відмовити.

Відповідно до ст. ст. 186, 254 КАС України апеляційна скарга подається через Чернігівський окружний адміністративний суд, а її копія надсилається апелянтом до суду апеляційної інстанції, протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, або її подано з пропуском строку, у поновленні якого було відмовлено, а у разі вчасного подання апеляційної скарги, з набранням законної сили рішенням апеляційної інстанції, якщо оскаржувану постанову не скасовано.

Суддя Д.В. Лобан