Справа № 804/9661/15
Суддя: Царікова Олена Василівна
Дата ухвалення: 2015-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 серпня 2015 р. Справа № 804/9661/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОСОБА_1,
секретаря судового засіданняОСОБА_2,
представника відповідача: ОСОБА_4,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 до Нікопольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення,
Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права, вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що ФОП ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) зареєстрована як фізична особа - підприємець 12.04.2002 Нікопольською районною державною адміністрацією Дніпропетровської області, перебуває обліку в Нікопольській ОДПІ як платник податків та обовязкових платежів.
Матеріалами справи підтверджено, що відповідно до наказу від 02.07.2015 № 367 та направлень від 02.07.2015 посадовими особами Нікопольської ОДПІ здійснено фактичну перевірку магазину, розташованого за адресою: Дніпропетровська область, Нікопольський район, с. Павлопілля, вул. Українська, б. 42, що належить ФОП ОСОБА_3, з питань додержання субєктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обовязковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами.
За результатами перевірки складено акт від 02.07.2015 № 568/04/07/2100/НОМЕР_1, за висновками якого встановлено факт зберігання алкогольних напоїв (пива) у місцях зберігання, не внесених до Єдиного реєстру, а саме, у торговому приміщенні магазину, розташованого за адресою: Дніпропетровська область, Нікопольський район, с. Павлопілля, вул. Українська, б. 42, в якому здійснює підприємницьку діяльність ФОП ОСОБА_3, знаходилось пиво «Зіберт» в КЕГ-бочці у кількості 15 літрів за ціною 15, 95 грн. за один літр, вартістю 239, 25 грн.
Акт перевірки підписано ФОП ОСОБА_3 та надано письмові пояснення з зазначенням того, що станом на час проведення перевірки в магазині дійсно знаходилось пиво в кезі для відправлення постачальнику як залишок нереалізованого товару, а не для продажу. ФОП ОСОБА_3 повідомила менеджера з продажу пива про необхідність його забрати до 01.07.2015, проте фактично товар було передано постачальнику 07.07.2015.
Рішення від 14.07.2015 № 000023/04-07-21/НОМЕР_1 про застосування фінансових санкцій направлено на адресу ФОП ОСОБА_3 засобами поштового звязку.

Правомірність прийняття Нікопольською ОДПІ рішення про застосування фінансових санкцій від 14.07.2015 № 000023/04-07-21/НОМЕР_1 є предметом розгляду в даній адміністративній справі.

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров'я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України визначені Законом № 481.

У відповідності до ч. 1 Закону № 481 пиво - насичений діоксидом вуглецю пінистий алкогольний напій із вмістом спирту етилового від 0,5 відсотка обємних одиниць, отриманий під час бродіння охмеленого сусла пивними дріжджами, що відноситься до товарної групи УКТ ЗЕД за кодом 2203.

Статтею 15 Закону № 481 встановлено, що імпорт, експорт і оптова торгівля алкогольними напоями та тютюновими виробами можуть здійснюватися суб'єктами господарювання всіх форм власності за наявності ліцензій.

Роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами може здійснюватися суб'єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій.

Зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів здійснюється в місцях зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів, внесених до Єдиного реєстру, незалежно від того, кому належить таке місце зберігання, або того, за заявою якого суб'єкта господарювання таке місце зберігання було внесено до Єдиного реєстру.

Суб'єкти господарювання, які отримали ліцензію на роздрібну торгівлю алкогольними напоями та тютюновими виробами, вносять до Єдиного реєстру тільки ті місця зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів, що розташовані за іншою адресою, ніж місце здійснення торгівлі.

Судом встановлено та підтверджено сторонами в судовому засіданні, що ліцензію на роздрібну торгівлю алкогольними напоями ФОП ОСОБА_3 не має. Матеріалами справи та поясненнями сторін підтверджено, що позивач зберігала пиво «Зіберт» в КЕГ-бочці у кількості 15 літрів за ціною 15, 95 грн. за один літр у приміщенні магазину, в якому здійснює підприємницьку діяльність ФОП ОСОБА_3

Згідно ст. 1 Закону № 481 роздрібна торгівля - діяльність по продажу товарів безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків, у тому числі на розлив у ресторанах, кафе, барах, інших суб'єктах господарювання громадського харчування.

Місце торгівлі - місце реалізації товарів, у тому числі на розлив, в одному торговому приміщенні (будівлі) за місцем його фактичного розташування, для тютюнових виробів та пива - без обмеження площі, для алкогольних напоїв, крім пива, - торговельною площею не менше 20 кв. метрів, обладнане реєстраторами розрахункових операцій (незалежно від їх кількості) або де є книги обліку розрахункових операцій (незалежно від їх кількості), в яких фіксується виручка від продажу алкогольних напоїв та тютюнових виробів незалежно від того, чи оформляється через них продаж інших товарів

Місце зберігання місце, яке використовується для зберігання спирту, або приміщення, яке використовується для зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів, відомості про місцезнаходження якого внесені до Єдиного державного реєстру місць зберігання.

Єдиний державний реєстр місць зберігання (Єдиний реєстр) перелік місць зберігання, який ведеться органами доходів і зборів і містить визначені цим Законом відомості про місцезнаходження місць зберігання та відомості про заявників.

У відповідності до п. 1.1 Порядку ведення Єдиного державного реєстру місць зберігання, затвердженого Наказом Державної податкової адміністрації України від 28.05.2002 N 251,зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15 серпня 2002 р. за N 670/6958, єдиний державний реєстр місць зберігання (далі - Єдиний реєстр) - це перелік місць, що використовуються для зберігання спирту, та приміщень, що використовуються для зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів (далі - місце зберігання), який містить відомості про місцезнаходження місць зберігання та відомості про заявників.

Пунктом 2.1 Порядку передбачено, що до Єдиного реєстру вносяться, зокрема, місця зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Як вже було встановлено судом та підтверджено сторонами в судовому засіданні, позивач зберігала пиво «Зіберт» в КЕГ - бочці у приміщенні магазину, вказане місце зберігання не внесено до Єдиного реєстру.

Суд погоджується з позицією відповідача щодо того, що відсутність ліцензії на право здійснення роздрібної чи оптової торгівлі алкогольними напоями позбавляє позивача права керуватися ч. 38 ст. 15 Закону № 481 та не вносити до Єдиного реєстру місце зберігання.

Положеннями ст. 17 Закону № 481 передбачено, що за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

До суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у разі зберігання спирту, або алкогольних напоїв, або тютюнових виробів у місцях зберігання, не внесених до Єдиного реєстру, - 100 відсотків вартості товару, який знаходиться в такому місці зберігання, але не менше 17000 гривень.

Рішення про стягнення штрафів, передбачених частиною другою цієї статті, приймаються органами доходів і зборів та/або органом, який видав ліцензію на право виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом -сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями і тютюновими виробами, та іншими органами виконавчої влади у межах їх компетенції визначеної законами України.

Суд критично оцінює твердження позивача про те, що пиво в кезі знаходилося у приміщенні магазину для відправлення постачальнику як залишок нереалізованого товару, а не для продажу, а застосування штрафу за зберігання алкогольних напоїв без реєстрації місця зберігання можливе лише і виключно у разі встановлення факту законного (або протизаконного) продажу цього алкогольного напою, тобто його використання з метою отримання прибутку. На думку позивача, у даному випадку відповідальність у вигляді штрафу згідно ст. 17 Закону № 481 виключається.

Суд зазначає, що ст. 17 Закону № 481 закріплено імперативну норму щодо застосування до суб'єктів господарювання фінансових санкцій у разі зберігання спирту, або алкогольних напоїв, або тютюнових виробів у місцях зберігання, не внесених до Єдиного реєстру, без виключень та незалежно від причин та мети такого зберігання.

Як зазначено в ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд вважає, що відповідачем оскаржуване рішення прийняте в межах повноважень податкового органу та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України, обґрунтовано та правомірно. В той же час, позивачем не доведено обставин, покладених в обґрунтування позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене у сукупності, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову.

Вирішуючи питання щодо судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», під час подання адміністративного позову майнового характеру сплачується 10 відсотків розміру ставки судового збору. Решта суми судового збору стягується з позивача або відповідача пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимоги.

Позивачем сплачено суму судового збору 182,70 грн., тобто 10 відсотків розміру ставки судового збору 1827,00 грн. за подання адміністративного позову майнового характеру. У звязку з відмовою у задоволенні позовних вимог, решта судового збору в сумі 1644, 30 грн. підлягає стягненню з позивача.

Керуючись ст. ст. 11, 50, 70, 71, 72, 86, 94, 158 - 163, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 до Нікопольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення від 14.07.2015 № 000023/04-07-21/НОМЕР_1 про застосування до позивача фінансових санкцій у вигляді штрафу у сумі 17000,00 грн. відмовити повністю.

Стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, 53250, Дніпропетровська область, Нікопольський район, с. Павлопілля, вул. Комсомольська, 69) на користь Державного бюджету України судові витрати з оплати судового збору у розмірі 1644 ( одна тисяча шістсот сорок чотири) грн. 30 коп.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом за місцезнаходженням суб'єкта владних повноважень і він не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, але його було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо у суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 01 вересня 2015 року.

Суддя ОСОБА_1