Справа № К/9991/34895/11-С
Суддя: Амєлін С.Є.
Дата ухвалення: 2015-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"23" вересня 2015 р. м. Київ К/9991/34895/11

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Амєліна С.Є. - головуючого,

Іваненко Я.Л.,

Кобилянського М.Г.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за касаційною скаргою Совєтського відділу державної виконавчої служби Макіївського міського управління юстиції Донецької області на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 24 лютого 2011 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 05 травня 2011 року в справі за позовом приватної виробничо-комерційної фірми «Санава» до Совєтського відділу державної виконавчої служби Макіївського міського управління юстиції Донецької області про скасування постанови про стягнення виконавчого збору,

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2010 року позивач звернувся в суд з вказаним адміністративним позовом, в якому зазначав, що постановою державного виконавця Совєтського відділу державної виконавчої служби Макіївського міського управління юстиції Донецької області від 20 жовтня 2010 року ВП №17636849 закінчено виконавче провадження з примусового виконання наказу №7/264, виданого 22 лютого 2010 року господарським судом міста Донецька. Проте після винесення постанови про закінчення виконавчого провадження, незаконно виведено в окреме провадження постанову від 02 березня 2010 року про стягнення виконавчого збору в сумі 25 664,99 грн. та відкрито виконавче провадження з виконання зазначеної постанови.

Просив суд визнати протиправними дії відповідача щодо стягнення виконавчого збору в розмірі 25 664,99 грн. після закінчення виконавчого провадження; визнати незаконною та скасувати постанову від 20 жовтня 2010 року №433/6/590 про виведення виконавчого документа в окреме виконавче провадження; скасувати постанову від 21 жовтня 2010 року ВП №22161398 про відкриття виконавчого провадження щодо стягнення виконавчого збору у розмірі 25 664,99 грн.; визнати нечинною постанову про стягнення витрат на проведення виконавчих дій.

У процесі розгляду справи доповнив позовні вимоги та також просив скасувати постанову від 02 березня 2010 року про стягнення виконавчого збору.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 24 лютого 2011 року закрито провадження в адміністративній справі в частині вимог щодо визнання протиправною та скасування постанови від 20 жовтня 2010 року №433/6/590 про виведення виконавчого документа в окреме виконавче провадження; скасування постанови від 21 жовтня 2010 року ВП №22161398 про відкриття виконавчого провадження щодо стягнення виконавчого збору у розмірі 25 664,99 грн. та визнання нечинною постанови про стягнення витрат на проведення виконавчих дій, у зв'язку відмовою від позову в цій частині.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 24 лютого 2011 року, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 05 травня 2011 року, позов задоволено: скасовано постанову Совєтського відділу державної виконавчої служби Макіївського міського управління юстиції Донецької області від 02 березня 2010 року про стягнення виконавчого збору у розмірі 25 664,99 грн.

У касаційній скарзі, посилаючись на порушення судами норм матеріального і процесуального права, відповідач просив скасувати судові рішення та ухвалити нове.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що на примусовому виконанні у Совєтському відділі державної виконавчої служби Макіївського міського управління юстиції Донецької області знаходився наказ №7/264, виданий 22 лютого 2010 року господарським судом міста Донецька про стягнення з приватної виробничо-комерційної фірми «Санава» на користь колективного підприємства «УПМС» заборгованості в сумі 256 649,88 грн.

У зв'язку з невиконанням судового рішення, 02 березня 2010 року державним виконавцем Совєтського відділу державної виконавчої служби Макіївського міського управління юстиції Донецької області винесено постанову про стягнення з боржника (позивача) виконавчого збору у розмірі 25 664,99 грн.

Постановою Вищого господарського суду України від 29 вересня 2010 року скасовано рішення господарського суду Донецької області від 11 лютого 2010 року та по-станову Донецького апеляційного господарського суду від 22 червня 2010 року, а справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постановою державного виконавця Совєтського відділу державної виконавчої служби Макіївського міського управління юстиції Донецької області від 20 жовтня 2010 року виконавче провадження з примусового виконання наказу №7/264 закінчено у зв'язку із скасуванням судового рішення, яке підлягало примусовому виконанню.

Того ж дня постановою державного виконавця за №433/6/590 виведено в окреме виконавче провадження постанову від 02 березня 2010 року про стягнення з приватної виробничо-комерційної фірми «Санава» виконавчого збору у розмірі 25 664,99 грн.

Постановою від 21 жовтня 2010 року ВП №22161398 відкрито виконавче провадження з виконання постанови №б/н, виданої 02 березня 2010 року Совєтським відділом державної виконавчої служби Макіївського міського управління юстиції Донецької області про стягнення з позивача виконавчого збору.

29 жовтня 2010 року позивач звернувся до державного виконавця із заявою про внесення подання начальнику Совєтського відділу державної виконавчої служби Макіївського міського управління юстиції Донецької області про скасування постанови від 02 березня 2010 року щодо стягнення виконавчого збору у розмірі 25 664,99 грн. та із заявою про закінчення окремого виконавчого провадження щодо виконання постанови від 02 березня 2010 року, проте вони розглянуті не були.

Вирішуючи спір суди попередніх інстанцій виходили з того, що виконавчий збір це санкція відповідальності майнового характеру, що накладається на боржника за невиконання рішення у строк, встановлений для його добровільного виконання; оскільки судове рішення, яке підлягало виконанню, скасовано то відповідно постанова про стягнення виконавчого збору також підлягає скасуванню. Позовну заяву подано у межах строку звернення до суду.

Перевіривши правильність застосування судами норм матеріального й процесуального права, правової оцінки обставин справи колегія суддів приходить до висновку про те, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України, у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин, компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Суб'єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України).

Частиною першою статті 181 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Тобто, якщо законом встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, то це виключає юрисдикцію адміністративних судів у такій категорії справ.

За правилами статті 121-2 Господарського процесуального кодексу України скарги на дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів можуть бути подані стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти днів з дня вчинення оскаржуваної дії, або з дня, коли зазначеним особам стало про неї відомо, або з дня, коли дія мала бути вчинена.

Скарги на дії органів Державної виконавчої служби розглядаються господарським судом, про час і місце якого повідомляються ухвалою стягувач, боржник чи прокурор та орган виконання судових рішень. Неявка боржника, стягувача, прокурора чи представника органу Державної виконавчої служби в судове засідання не є перешкодою для розгляду скарги.

За результатами розгляду скарги виноситься ухвала, яка надсилається стягувачеві, боржникові та органові виконання судових рішень. Ухвалу може бути оскаржено у встановленому цим Кодексом порядку.

Таким чином, юрисдикція адміністративних судів не поширюється на публічно-правові справи про оскарження дій органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів.

Зазначені висновки узгоджуються з правовою позицією колегії суддів Судової палати в адміністративних справах, Судової палати у господарських справах і Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України викладеною у постанові від 30 червня 2015 року у справі №21-278а15.

Оскільки в даній справі оскаржено рішення органу державної виконавчої служби під час виконання наказу, виданого господарським судом міста Донецька на виконання судового рішення, ухваленого за правилами господарського судочинства, тобто спір у справі виник поза межами публічно-правового спору, то зазначену справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, що відповідно до пункту 1 частини першої статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для закриття провадження у справі.

Дану справу належить розглядати у порядку господарського судочинства.

Суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про необхідність перевірки правомірності дій відповідача та вирішення справи по суті позовних вимог, а апеляційний суд не виправив дану помилку.

Керуючись статтями 222, 223, 228, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Совєтського відділу державної виконавчої служби Макіївського міського управління юстиції Донецької області задовольнити частково.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 24 лютого 2011 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 05 травня 2011 року скасувати, а провадження у адміністративній справі закрити.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, і оскарженню не підлягає.

Судді:С.Є. Амєлін /підпис/ Я.Л. Іваненко /підпис/ М.Г. Кобилянський /підпис/