Справа № П/811/2284/15
Суддя: С.В. Дегтярьова
Дата ухвалення: 2015-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Україна КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД -------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 вересня 2015 року Справа № П/811/2284/15

Кіровоградський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Дегтярьової С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробнича фірма Агросвіт

до відповідача: Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, за участю:

секретаря судового засідання Черної О.Ю.,

представників:

позивача ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,

Товариство з обмеженою відповідальністю науково-виробнича фірма Агросвіт звернулося з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень №6 від 08 липня 2015 року в повному обсязі та №6 від 08 липня 2015 року в частині нарахування 35850,07 грн. податку на додану вартість та в частині нарахування штрафних санкцій в розмірі 8962,52 грн., що становить загальну суму 44812,59 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що за період, що підлягав перевірці, ТОВ НВФ «Агросвіт» здійснював зовнішньоекономічну діяльність, а саме імпорт товарів на митну територію України. За договорами поставки товарів на митну територію України, які були укладені з компанією «Агронутрісіон» (Франція), обовязок з поставки товару покладався на позивача. В звязку з чим, був укладений договір на транспортноекспедиційне обслуговування з ТОВ «АсстраУкраїна», яке виступало експедитором та було зобовязане організувати та забезпечити транспортування вантажів. Позивач вказав, що транспортноекспедиційні послуги надавалися експедитором на митній території України і є послугами з укладення договору з перевізником на перевезення вантажу, а значить не підлягають включенню до митної вартості товару, оскільки вони не є послугами з обробітку вантажу.

Відповідачем до суду подано заперечення на позовну заяву відповідно до змісту якого, позов ним не визнається у повному обсязі з огляду на те, що за результатами співставлення відомостей, заявлених на момент митного оформлення, відомостям, що містяться в первинних документах підприємства, виявлено не включення до митної вартості товарів вартості експедиційних послуг, які є частиною процесу транспортування товарів та складовими вартості імпортованих товарів.

На підставі ч.3 ст.160 КАС України в судовому засіданні 22.09.2015 р. проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Виготовлення постанови у повному обсязі відкладено у строк до 28.09.2015 р., про що повідомлено сторонам після проголошення вступної та резолютивної частини постанови в судовому засіданні.

Дослідивши подані позивачем та відповідачем документи і матеріали, заслухавши пояснення сторні, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, адміністративний суд,

ВСТАНОВИВ:

У період з 28.04.2015 р. по 12.06.2015 р. посадовими особами сектору митного аудиту управління податкового та митного аудиту ГУ ДФС у Кіровоградській області проведено документальну планову виїзну перевірку стану дотримання ТОВ НВФ «Агросвіт» законодавства України з питань державної митної справи за період з 01.01.2013 р. по 31.12.2014 р., за наслідками якої складено акт 0003/5/11-28-22-06/НОМЕР_1 від 18.06.2015 року, де висновками, зокрема, є порушення, на думку відповідача:

"2.1.Не включення в повному обсязі до митної вартості товарів фактичних витрат, понесених ТОВ НВФ «Агросвіт» на транспортування товарів до митного кордону України, призвело до порушення:

- п.2 ч.2 ст.52 Митного кодексу України, в частині заявлення достовірності відомостей про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню;

- п.5 ч.10 ст.58 Митного кодексу України в частині визначення митної вартості товарів;

- п. 190.1 ст.190 Податкового кодексу України, в частині визначення бази оподаткування ПДВ імпортованих товарів.

2.2.Керуючись ст.58, ч.14 ст.354 Митного кодексу України, робочою групою визначено митну вартість товарів, відомості про яку містяться у Таблиці 2 та Додатку 4 до акту перевірки.

2.3. На підставі визначеної під час проведення перевірки митної вартості товарів, зазначеної у Таблиці 2 та Додатку 4, сума податкових зобовязань позивача, донарахованих за результатами перевірки, складає 45751,22 грн. (9901,15 грн. - ввізне мито, 35850,07 грн. ПДВ) (а.с.202-221, т.1).

На підставі акту перевірки Головним управлінням ДФС у Кіровоградській області винесено оскаржувані податкові повідомлення-рішення (а.с.11, 13, Т.1).

В акті перевірки вказано, що транспортно-експедиторські послуги є частиною процесу транспортування товарів, а плата експедитору за такі послуги є частиною витрат позивача, пов'язаних із транспортуванням товарів на митну територію України, тому вартість експедиторських послуг має бути включена до митної вартості оцінюваних товарів.

Транспортно-експедиторська діяльність в Україні здійснюється у порядку та за правилами, визначеними Законом України "Про транспортно-експедиторську діяльність" від 1 липня 2004 року №1955-IV (надалі Закон №1955-IV).

Відповідно до даного Закону №1955-IV транспортно-експедиторська діяльність - підприємницька діяльність із надання транспортно-експедиторських послуг з організації та забезпечення перевезень експортних, імпортних, транзитних або інших вантажів.

Транспортно-експедиторська послуга - це робота, що безпосередньо пов'язана з організацією та забезпеченням перевезень експортного, імпортного, транзитного або іншого вантажу за договором транспортного експедирування.

Експедитор (транспортний експедитор) - суб'єкт господарювання, який за дорученням клієнта та за його рахунок виконує або організовує виконання транспортно-експедиторських послуг, визначених договором транспортного експедирування.

Відповідно до ст.8 Закону №1955-IV експедитори надають клієнтам послуги відповідно до вимог законодавства України та держав, територією яких транспортуються вантажі, згідно з переліком послуг, визначеним у правилах здійснення транспортно-експедиторської діяльності, а також інші послуги, визначені за домовленістю сторін у договорі транспортного експедирування.

Статтею 9 Закону №1955-IV передбачено, що за договором транспортного експедирування експедитор може організувати перевезення за одним товарно-транспортним документом вантажів кількох різних клієнтів, які прямують з одного пункту відправлення та/чи в один пункт призначення, за умови, що експедитор виступає від імені усіх цих клієнтів як вантажовідправник та/чи вантажоодержувач.

Платою експедитору вважаються кошти, сплачені клієнтом за належне виконання договору транспортного експедирування.

У плату експедитору не включаються витрати експедитора на оплату послуг (робіт) інших осіб, залучених до виконання договору транспортного експедирування, на оплату зборів (обов'язкових платежів), що сплачуються при виконанні договору транспортного експедирування.

Підтвердженням витрат експедитора є документи (рахунки, накладні тощо), видані суб'єктами господарювання, що залучалися до виконання договору транспортного експедирування, або органами влади.

Судом встановлено, що між ТОВ «Асстра Україна» (експедитор) та ТОВ НВФ «Агросвіт» (замовник) укладено договір №AUZ007.12 від 16.02.2012 року про транспортноекспедиційне обслуговування в міжнародному автомобільному сполученні, за умовами якого експедитор зобовязується від свого імені за рахунок замовника укласти один або декілька договорів перевезень в міжнародному автомобільному сполученні, тим самим організувавши та забезпечивши транспортування вантажів замовника (далі договір №№AUZ007.12 від 16.02.2012 року) (а.с.15-17, т.1).

Позивач, переміщуючи через митний кордон товари, задекларував їх митну вартість, подавши вантажно-митні декларації (надалі ВМД) разом з документами на підтвердження транспортних витрат, наданих експедитором ТОВ «Асстра Україна» (акти здачі - прийняття робіт) (а.с.18-190, т.1).

Відповідно до ст.58 Митного кодексу України, при ввезені товарів та розміщені їх у митний режим імпорту митна вартість їх визначається за основним методом ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються.

Судом встановлено, що згідно зовнішньоекономічних контрактів, укладених позивачем з контрагентами на покупку товарів, обовязок з поставки товарів покладався на покупця, тобто, на позивача (а.с.14-37, т.2).

ТОВ «Асстра Україна» підтвердило у своєму листі, що ним, як експедитором, надавалися експедиційні послуги. На підтвердження перевезення товарів, позивачем до суду надано міжнародні автомобільні накладні (СМR) (а.с.45-88, т.2).

Згідно ст. 277 МК України об'єктами оподаткування митом є: 1) товари, митна вартість яких перевищує еквівалент 150 євро, що ввозяться на митну територію України або вивозяться за межі митної території України підприємствами; 2) товари, що ввозяться (пересилаються) на митну територію України в обсягах, які підлягають оподаткуванню митними платежами відповідно до розділу XII цього Кодексу, а також розділів V та VI Податкового кодексу України; 3) товари, транспортні засоби, що реалізуються відповідно до статті 243 цього Кодексу.

Базою оподаткування для товарів, що ввозяться на митну територію України, є договірна (контрактна) вартість, але не нижче митної вартості цих товарів, визначеної відповідно до розділу III Митного кодексу України, з урахуванням мита та акцизного податку, що підлягають сплаті і включаються до ціни товарів (п.190.1 ст.190 ПК України).

В судовому засіданні представник позивача наполягав на тому, що виконанням експедитором договору про транспортноекспедиційне обслуговування в міжнародному автомобільному сполученні (договору №№AUZ007.12 від 16.02.2012 року) є укладення від свого імені за рахунок замовника одного або декількох договорів перевезень в міжнародному автомобільному сполученні. На думку представника позивача, цим вичерпується організація та забезпечення експедитором транспортування вантажів замовника. При цьому він вказав, що оскільки така робота (укладення договорів з перевізниками) експедитором проведена на території України, віднесення оплати за такі роботи до митної вартості є безпідставним.

Однак, судом встановлено, що відповідно до п.п.3.7., 3.8., 3.9., 3.10, 3.11, 3.12 договору №№AUZ007.12 від 16.02.2012 року, експедитор зобов'язується укладати від свого мені необхідну кількість договорів перевезення або інших договорів з метою перевезення вантажів на умовах заявки, забезпечити своєчасну подачу на завантаження необхідного типу рухомого складу в технічно справному стані та з усією необхідною для виконання перевезень документацією (в тому числі і за межами України), забезпечити доставку вантажу в узгоджений сторонами пункт призначення та передати його уповноваженій особі одержувача вантажу в цілісності та міжнародною автомобільною накладною (СМR) та з оригіналами документів про митне оформлення вантажу на шляху його прямування; негайно інформувати замовника про всі проблеми, що виникають під час завантажувально-розвантажувальних робіт, а також в процесі проходження митних формальностей, на вимогу замовника у письмовій формі повідомляти про всі вимушені затримки транспортного засобу на шляху його прямування, якщо це перешкоджає своєчасній доставці вантажу або загрожує його цілісності, готувати, підписувати та передавати замовнику акти здачі-прийняття робіт (наданих послуг) (а.с.15-16 т.1).

Згідно п.5.8. договору №№AUZ007.12 від 16.02.2012 року відповідальність експедитора за збереження вантажу виникає з моменту прийняття вантажу до перевезення, що засвідчується підписом уповноваженої особи експедитора на товарно-транспортній накладній, і діє до моменту фактичної видачі вантажу вантажоодержувачу (а.с.16 на звороті т.1).

Більш того, за порушення строків подачі перевізником (що залучається експедитором) рухомого складу, прострочення ним (перевізником) доставки вантажу, тощо, відповідальним є експедитор (а.с.16 т.1). При цьому суд не приймає посилання представника відповідача на те, що сторонами підписана "типова форма" договору №№AUZ007.12 від 16.02.2012 року в якості обґрунтування того, що такі його (договору) умови не застосовуються.

Згідно ст.8 №1955-IV експедитори за дорученням клієнтів забезпечують оптимальне транспортне обслуговування, а такожорганізовують перевезення вантажів різними видами транспорту територією України та іноземних держав відповідно до договорів (контрактів), згідно з якими сторони мають право використовувати відомі міжнародні звичаї, рекомендації, правила міжнародних органів та організацій, якщо це не заборонено прямо або у виключній формі цим та іншими законами України.

На запитання суду в судовому засіданні представник позивача повідомив, що єдиним документом, який свідчить про виконання конкретних робіт експедитором для замовника (позивача) договору №№AUZ007.12 від 16.02.2012 року є акт здачі-прийняття виконаних робі (наданих послуг), з чим узгоджується і обов'язок експедитора готувати, підписувати та передавати замовнику акти здачі-прийняття робіт (наданих послуг), передбачений п.3.12 вказаного договору.

Судом встановлено, що надані до матеріалів справи акти здачі-прийняття робіт (наданих послуг) містять відомості про суми транспортних послуг за межами України, по митній території України, а також інформацію про вартість транспортноекспедиційних послуг без відповідного розмежування по територіальності (а.с.18, 20, 22, 24, 26, 28, 30, 32, 34, 36, 38, 40, 42, 44, 46, 48, 50, 52, 54, 56, 58, 60, 62, 64, 66, 68, 70, 72, 74, 76, 78, 80, 82, 84, 86, 88, 90, 92 т.1).

В судовому засіданні представник позивача посилався на те, що довідки-рахунки, видані на підставі вищевказаних актів, експедитором для оплати, на відміну від актів, містять вказівку про те, що транспортноекспедиційні послуги в повному об'ємі виконані по території України (19, 21, 23, 25, 27, 29, 31, 33, 35, 37, 39, 41, 43, 45, 47, 49, 51, 53, 55, 57, 59, 61, 63, 65, 67, 69, 71, 73, 75, 77, 79, 81, 83, 85, 87, 89, 91 т.1).

Суд вважає за необхідне вказати на те, що довідка-рахунок не може змінювати зміст акту, на підставі якого вона видана, оскільки такий документ складено одним учасником господарської операції, а тому ознак документу, що підтверджує її (операції) здійснення він не є. Більш того, з їх змісту неможливо встановити дати їх створення.

Статтями 11, 12 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" визначено, що експедитор зобов'язаний надавати транспортно-експедиторські послуги згідно з договором транспортного експедирування і вказівками клієнта, погодженими з експедитором у встановленому договором порядку. За необхідності відступати від вказівок клієнта, зокрема в разі виникнення загрози пошкодження вантажу, безпеці людей і довкіллю, експедитор зобов'язаний попередньо отримати згоду клієнта на таке відступлення. У разі якщо немає можливості попередньо повідомити про це або якщо відповідь на такий запит не отримано експедитором у належний за наявними обставинами строк, експедитор має право діяти на свій розсуд, повідомивши клієнта про свої дії, як тільки таке повідомлення стане можливим. Договором транспортного експедирування можуть бути передбачені й інші обов'язки експедитора.

При цьому, клієнт зобов'язаний своєчасно надати експедитору повну, точну і достовірну інформацію щодо найменування, кількості, якості та інших характеристик вантажу, його властивостей, умов його перевезення, іншу інформацію, необхідну для виконання експедитором своїх обов'язків за договором транспортного експедирування, а також документи, що стосуються вантажу, які потрібні для здійснення митного, санітарного та інших видів державного контролю і нагляду, забезпечення безпечних умов перевезення вантажу. Клієнт зобов'язаний у порядку, передбаченому договором транспортного експедирування, сплатити належну плату експедитору, а також відшкодувати документально підтверджені витрати, понесені експедитором в інтересах клієнта в цілях виконання договору транспортного експедирування. Договором транспортного експедирування можуть бути передбачені й інші обов'язки клієнта.

Вказані норми знайшли відображення в ст.2 договору №№AUZ007.12 від 16.02.2012 року (а.с.15).

Згідно ст.9 Закону №1955-IV факт надання послуги експедитора при перевезенні підтверджується єдиним транспортним документом або комплектом документів (залізничних, автомобільних, авіаційних накладних, коносаментів тощо), які відображають шлях прямування вантажу від пункту його відправлення до пункту його призначення.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

В ході судового розгляду представник позивача стверджував, що згідно з п.194.1 ст. 194 операції з транспортноекспедиторських послуг оподатковуються за ставкою 20 %. При цьому пояснив, що відповідно до п.186.3 ст.186 ПК України місцем постачання зазначених у цьому пункті послуг вважається місце, в якому отримувач послуг зареєстрований як суб'єкт господарювання або - у разі відсутності такого місця - місце постійного чи переважного його проживання. До таких послуг належить надання транспортно-експедиторських послуг.

Представник позивача пояснив, що відповідно до свідоцтва про державну реєстрацію ТОВ НВФ «Агросвіт» зареєстроване як юридична особа з 31.01.1996 року Олександрійською районною державною адміністрацією Кіровоградської області (а.с.191, 192, т.1), місцезнаходження товариства, у відповідності до статуту, є Україна (а.с.4-13, т.2), а тому такі послуги фактично надані лише на території України.

Суд вважає, що норми статті до п.186.3 ст.186 ПК України визначають місце постачання (передачі результатів послуг) та повинні аналізуватись у даному випадку в системному зв'язку з норами п.5 ч.10 ст.58 Митного кодексу України, відповідно до змісту якого, при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, зокрема, витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України. При цьому зазначені витрати включаються до митної вартості незалежно від особи, якою ці витрати понесені.

Необхідно зазначити, що складові процесу транспортування, витрати які можуть розглядатись як частина витрат на транспортування, є різноманітними і залежать від виду транспорту, яким здійснюється перевезення, умов та особливостей перевезення тощо. До таких складових можуть, зокрема, відноситись і витрати на транспортно-експедиційні послуги, перелік яких наведено у ст.8 Закону №1955-IV.

Пунктом 11 ст.58 Митного кодексу України наведено перелік витрат, які не включаються до митної вартості імпортованих товарів за умови виділення їх з ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, а також зазначено, що при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, не включаються жодні інші витрати, крім передбачених у цій статті.

Згідно з пп.2 вищезазначеного пункту Митного кодексу України до митної вартості імпортованих товарів не можуть бути включені витрати на транспортування після ввезення товарів на митну територію України за умови їх виділення з ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, які документально підтверджені та піддаються обчисленню.

Таким чином, для застосування вищезазначеного положення витрати на транспортування повинні відповідати трьом умовам, а саме:

- мають бути включеними до ціни товарів;

- мають бути документально підтверджені;

- піддаватись обчисленню.

Судом встановлено, що експедитор виконував свої обов'язки за договором №№AUZ007.12 від 16.02.2012 року на користь позивача не тільки на території України, а й за її межами, що описано вище в постанові з посиланням на зміст укладеного сторонами договору, однак обчислити вартість транспортно-експедиційних послуг розподіливши їх за таким принципом на підставі документів, поданих позивачем до митного оформлення було неможливо. Посилання ж позивача на довідки-рахунки, в яких вказано, що послуги надані лише на території України, судом не приймаються, оскільки інформація в них є недостовірною, про що також свідчить зміст актів здачі-прийняття робіт (наданих послуг), які, на відміну від довідок-рахунків, підписані обома сторонами. Дата створення довідок відсутня.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що у даному конкретному випадку транспортноекспедиторські послуги не піддаються обчисленню та документальному розподіленню на послуги в межах України та поза її межами, а тому, враховуючи зміст ч.10 та 11 ст.58 Митного кодексу України, їх вартість є частиною витрат ТОВ «НВФ «Агросвіт» на транспортування товарів та має бути включена до митної вартості оцінюваних товарів, а тому позовні вимоги про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень №6 від 08 липня 2015 року в повному обсязі та №6 від 08 липня 2015 року в частині нарахування 35850,07 грн. податку на додану вартість та в частині нарахування штрафних санкцій в розмірі 8962,52 грн., задоволенню не підлягають.

Оскільки позивачеві відмовлено у задоволенні позовних вимог, а відповідно до положень ч. 3 ст. 4 Закону України Про судовий збір, ним сплачено лише 10 відсотків розміру ставки судового збору, згідно положень ст.94 КАС України та ст. 4 Закону України Про судовий збір, з нього необхідно стягнути решту судового збору у розмірі 1644,30 грн. (1827,00 - 182,70 грн.).

Керуючись ст. ст. 86, 94, 159 163, 167 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробнича фірма Агросвіт () на користь Державного бюджету України (на розрахунковий рахунок: 4002, отримувач коштів: УК у м.Кіровограді. /м.Кіровоград/ 22030001; Банк отримувача: ГУ ДКСУ у Кіровоградській області, МФО 823016; Код ; Код класифікації доходів бюджету 22030001; Призначення платежу: судовий збір за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробнича фірма Агросвіт, Кіровоградський окружний адміністративний суд, витрати зі сплати судового збору у розмірі 1644,30 грн. (одна тисяча шістсот сорок чотири грн. 30 коп.).

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Кіровоградський окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10- денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України з дня отримання копії постанови у повному обсязі, апеляційної скарги.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду ОСОБА_5