Справа № 2а-187/12/0970
Суддя: Чуприна О.В.
Дата ухвалення: 2012-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" лютого 2012 р. справа № 2a-187/12/0970

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

судді Чуприни О.В.

за участю секретаря судового засідання Галімурки Т.Є.

прокурора м. Коломиї Івано-Франківської області не зявився

представника позивача: управління Пенсійного фонду України в м. Коломиї та Коломийському районі Івано-Франківської області ОСОБА_1

представника відповідача: Коломийського експериментального заводу "Прут" не зявився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом прокурора м. Коломиї Івано-Франківської області в інтересах держави в особі управління Пенсійного фонду України в м. Коломиї та Коломийському районі Івано-Франківської області до Коломийського експериментального заводу "Прут" про стягнення заборгованості по єдиному внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, застосованих фінансових санкції та нарахованої пені в сумі 81 782,93 грн., -

ВСТАНОВИВ:

27.01.2012 року Івано-Франківським окружним адміністративним судом відкрито провадження у справі за позовом прокурора м. Коломиї Івано-Франківської області в інтересах держави в особі управління Пенсійного фонду України в м. Коломиї та Коломийському районі Івано-Франківської області до Коломийського експериментального заводу "Прут" про стягнення заборгованості по єдиному внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, застосованих фінансових санкції та нарахованої пені в загальній сумі 81 782,93 грн.

Заявлені позовні вимоги мотивовано тим, що відповідачем, в порушення статті 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування" не погашено в повному обсязі заборгованість по сплаті єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування за вересень та жовтень 2011 року в загальному розмірі 47 504,86 грн. Крім того, в звязку із несплатою поточних самостійно визначених страхових внесків позивачем до відповідача рішеннями за №958 від 07.12.2011 року, №878 від 17.11.2011 року та №867 від 08.11.2011 року застосовано фінансові санкції та нараховано пеню, із загального розміру яких, відповідачем у порушення вимог частини 4 статті 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування", несплачено 17 096,59 грн. фінансових санкцій та 17 181,48 грн. нарахованої пені. Загальна сума несплаченої заборгованості по єдиному внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, фінансових санкцій та пені становить 81 782,93 грн.

В судовому засіданні представник позивача, в інтересах якого подано адміністративний позов, позовні вимоги підтримала з підстав, наведених у позовній заяві та просила суд стягнути на користь Пенсійного фонду України заборгованість в сумі 81 782,93 грн., як таку, що є узгодженою.

Прокурор в судове засідання не зявився, належним чином повідомлений про розгляд справи, про в матеріалах міститься відповідна розписка (а.с. 52), причини неявки суду не повідомив.

Представник відповідача в судове засідання повторно не зявився, належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення, які міститься в матеріалах справи (а.с. 43, 55), причини неявки суду не повідомив. Своїм правом на подання письмового заперечення проти позову не скористався.

За змістом частини 4 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції Закону від 17.11.2011 року) у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Судом, за умови належного повідомлення відповідача про розгляд справи у відповідності до вимог частини 3 статті 35 Кодексу адміністративного судочинства України, продовжено розгляд справи за відсутності відповідача на підставі частини 4 статті 128 коментованого Кодексу.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення представника позивача, зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши і оцінивши докази, суд прийшов до висновку, що адміністративний позов слід задовольнити з таких мотивів.

Судом встановлено, що Коломийський експериментальний завод "Прут" 17.11.1993 року зареєстрованою виконавчим комітетом Коломийської міської ради Івано-Франківської області та взятий на облік управлінням Пенсійного фонду України в м. Коломиї та Коломийському районі Івано-Франківської області, як платник страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування (а.с. 21-22).

Суд зазначає, що правовідносини з приводу предмету адміністративного позову між позивачем та відповідачем врегульовані положеннями Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування" та інших підзаконних нормативно-правових актів в редакції, чинній на час дії спірних правовідносин.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначається Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування".

Статтею 2 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування" його дію поширено на відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов'язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску.

За змістом статті 1 вказаного Закону єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб та членів їхніх сімей на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Страхувальники є роботодавці та інші особи, які відповідно до цього Закону зобов'язані сплачувати єдиний внесок.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування" платниками єдиного внеску є роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою-підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, зазначеним у свідоцтві про державну реєстрацію її як підприємця), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Частина 2 статті 6 Закону України Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування" встановлює обов'язки страхувальників, пункт 1 якої передбачає, що платник єдиного внеску зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Відповідно до приписів пункту 1 частини 1 статті 7 коментованого Закону єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 1, на суму нарахованої заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України "Про оплату праці", та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами.

Згідно вимог частини 5 статті 7 вказаного Закону єдиний внесок нараховується на суми, зазначені в частинах першій і другій цієї статті, незалежно від джерел їх фінансування, форми, порядку, місця виплати та використання, а також від того, чи виплачені такі суми фактично після їх нарахування до сплати.

Частиною 2 статті 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування" визначено, що обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Таким чином, суд приходить до переконання, що відповідач у відповідності до Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування" є платником єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, на якого покладено обов'язок нараховувати та сплачувати єдиний внесок на загальнообовязкове державне соціальне страхування до управління Пенсійного фонду України в м. Коломия та Коломийському районі Івано-Франківської області.

Обовязок щодо сплати єдиного внеску визначений частиною 8 та 12 статті 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування", відповідно до вимог яких платники єдиного внеску зобов'язані сплачувати такий внесок, нарахований за відповідний базовий звітний період, не пізніше 20 числа місяця, що настає за базовим звітним періодом.

Єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

В судовому засіданні встановлено, що відповідачем самостійно розраховані суми страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування за вересень 2011 року в розмірі 31 069,29 грн. та жовтень 2011 року в розмірі 31 540,28 грн. Однак, вказані зобов'язання у встановлений законом строк відповідач сплатив частково (за вересень 2011 року в сумі 15 104,71 грн.) і на момент розгляду справи заборгованість по сплаті єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування в загальному за вказаний період складає 47 504,86 грн.

З огляду на вказане, суд приходить до висновку, що відповідачем порушено норми частини 8 статті 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування".

Доводи позивача про зобовязання відповідача за страховими внесками в сумі 47 504,86 грн. підтверджуються звітом відповідача про суми нарахованих внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування, що підлягають сплаті за вересень і жовтень 2011 року, а також розрахунком боргу зі сплати страхових внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування, фінансових санкцій та пені (а.с. 10-13, 48).

Судом також встановлено, що позивачем своїми рішеннями про застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску за №958 від 07.12.2011 року, за №878 від 17.11.2011 року та за №867 від 08.11.2011 року, застосовано до відповідача фінансові санкції в розмірах 1 000,00 грн., 333,56 грн., 30 095,72 грн. та нараховано пеню в розмірах 320,00 грн., 200,00 грн. і 20 772,88 грн. відповідно на суми єдиного внеску, несвоєчасна сплата якого допущена за період з 20.10.2011 року по 21.11.2011 року, з 20.10.2011 року по 01.11.2011 року та з 20.04.2011 року по 01.11.2011 року. Вказані рішення отримані уповноваженою особою відповідача 19.12.2011 року, 23.11.2011 року та 16.11.2011 року відповідно (а.с. 23-28).

Стаття 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування" встановлює відповідальність страхувальників, частиною 2 якої передбачено, що у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов'язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею.

Частиною 10, пунктом 2 частини 12 та частиною 14 статті 25 коментованого Закону визначено, що на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу.

За несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску територіальний орган Пенсійного фонду на платника такого внеску накладає штраф у розмірі 10 відсотків своєчасно не сплачених сум.

Про нарахування пені та застосування штрафів, передбачених цим Законом, посадова особа територіального органу Пенсійного фонду в порядку, встановленому Пенсійним фондом за погодженням з центральним органом виконавчої влади у сфері праці та соціальної політики, приймає рішення, яке протягом трьох робочих днів надсилається платнику єдиного внеску.

Суми пені та штрафів, передбачених цим Законом, підлягають сплаті платником єдиного внеску протягом десяти робочих днів після надходження відповідного рішення. Зазначені суми зараховуються на рахунки органів Пенсійного фонду, відкриті в органах Державного казначейства України для зарахування єдиного внеску. При цьому платник у зазначений строк має право оскаржити таке рішення до органу Пенсійного фонду вищого рівня або до суду з одночасним обов'язковим письмовим повідомленням про це територіального органу Пенсійного фонду, яким прийнято це рішення.

Аналогічні правові норми щодо застосування фінансових санкцій та нарахування пені закріплена в пункті 9.3.2. та 10.1. Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої Постановою правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003 року за №21-1 (надалі - Інструкція), за змістом вимог якої розрахунок цієї фінансової санкції здійснюється на підставі даних картки особового рахунку платника. При застосуванні штрафів приймається одне рішення після сплати (погашення) у повному обсязі недоїмки окремо за кожний базовий звітний період незалежно від кількості випадків сплати за вказаний період.

Абзацом 3 і 4 частини 15 статті 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування" визначено, що суми штрафів та нарахованої пені, застосованих за порушення порядку та строків нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску, стягуються в такому самому порядку, що і суми недоїмки із сплати єдиного внеску.

Суми штрафів та нарахованої пені включаються до вимоги про сплату недоїмки, якщо їх застосування пов'язано з виникненням та сплатою недоїмки.

Системний аналіз коментованих норм Закону дає дійти висновку про те, що здійснення відповідачем несвоєчасної сплати єдиного внеску є підставою для нарахування пені та штрафних санкцій у відповідності до вищевказаних норм Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування" та Інструкції, а сплата нарахованих сум пені та штрафних санкцій є обов'язком відповідача.

В передбаченому законом порядку рішення про застосування фінансових санкцій відповідачем не оскаржувались і нараховані суми таких санкцій, у відповідності до статті 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування" та пунктів 9, 10 Інструкції Про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України є узгодженими.

На підставі частини 4 статті 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування" територіальний орган Пенсійного фонду у порядку, за формою і в строки, встановлені Пенсійним фондом за погодженням з центральним органом виконавчої влади у сфері праці та соціальної політики, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Платник єдиного внеску зобов'язаний протягом десяти робочих днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею.

Відповідно до підпунктів "б", "в" пункту 8.2 розділу 8 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, органи Пенсійного фонду надсилають страхувальникам вимогу про сплату недоїмки в тому числі у випадку, якщо страхувальник має на кінець звітного базового періоду недоїмку зі сплати страхових внесків та борги зі сплати фінансових санкцій (штрафів) та пені.

У випадку, визначеним підпунктом "б" пункту 8.2 Інструкції, вимога надсилається щомісяця протягом п'яти робочих днів, наступних за звітним базовим періодом. Вимога формується на підставі даних особових рахунків платників на всю суму боргу.

В судовому засідання зясовано, що позивачем була надіслана вимога про сплату боргу за № Ю-24 від 01.12.2011 року на загальну суму 81 249,13 грн., яка отримана уповноваженою особою відповідача 12.12.2011 року під розписку, про що свідчить відповідний запис в корінці вимоги (а.с. 47). У вказану вимогу увійшла сума заборгованості по самостійно визначених відповідачем страхових внесках, застосованої позивачем фінансової санкції та нарахованої пені.

Таким чином, суд приходить до висновку про правомірність нарахування позивачем сум недоїмки по єдиному внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, а також до висновку, що відповідачу було відомо про наявність обов'язку погашення заборгованості по сплаті єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, так як і обовязку сплати застосовані позивачем фінансові санкції та нараховану йому пеню.

Доказів, які б свідчили про погашення вказаної суми недоїмки на день розгляду справи або ж спростували позовні вимоги, відповідачем суду не подано.

Абзацом 6 та 7 частини 4 статті 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування" визначено, що у разі якщо платник єдиного внеску протягом десяти робочих днів з дня надходження вимоги не сплатив зазначені у вимозі суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею, не узгодив вимогу з органом Пенсійного фонду, не оскаржив вимогу в судовому порядку або не сплатив узгоджену суму недоїмки протягом десяти робочих днів з дня надходження узгодженої вимоги, територіальний орган Пенсійного фонду надсилає в порядку, встановленому законом, до підрозділу державної виконавчої служби вимогу про сплату недоїмки.

У випадках, зазначених в абзаці шостому цієї частини, територіальний орган Пенсійного фонду також має право звернутися до суду з позовом про стягнення недоїмки. При цьому заходи досудового врегулювання спорів, передбачені законом, не застосовуються.

Відповідно до пункту 2.2. Положення про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України за № 11-2 від 27.06.2002 року, Управління відповідно до покладених на них завдань забезпечують додержання підприємствами, установами, організаціями та громадянами актів законодавства про пенсійне забезпечення; планують у відповідному регіоні доходи та видатки коштів Фонду, у межах своєї компетенції забезпечують виконання бюджету Фонду організовують роботу підвідомчих управлінь Фонду в районах, містах і районах щодо: повного і своєчасного обліку платників єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та збору на обов'язкове державне пенсійне страхування; забезпечення збору та ведення обліку надходжень від сплати єдиного внеску, фінансових санкцій, інших коштів, що надходять до бюджету Фонду відповідно до законодавства; стягнення у передбаченому законодавством порядку своєчасно ненарахованих та/або несплачених сум єдиного внеску, страхових внесків та інших платежів; проведення перевірок правильності нарахування та сплати єдиного внеску, страхових внесків та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає вимоги позивача про стягнення з Коломийського експериментального заводу "Прут" заборгованості зі сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, штрафних санкцій та пені в розмірі 81 791,93 грн. обґрунтованими, а позовні вимоги такими, що підлягають до задоволення.

На підставі статті 124 Конституції України, керуючись статтями 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Коломийського експериментального заводу "Прут" (ідентифікаційний код 05714922, вул. Валова, 48, м. Коломия, Івано-Франківська область, 78200) на користь управління Пенсійного фонду України в м. Коломиї та Коломийському районі Івано-Франківської області заборгованість по єдиному внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування в сумі 47 504 (сорок сім тисяч пятсот чотири) гривні 86 копійок та заборгованість по застосованих рішеннями Управління Пенсійного фонду України в м. Коломиї та Коломийському районі Івано-Франківської області за №867 від 08.11.2011 року, №878 від 17.11.2011 року, №958 від 07.12.2011 року фінансових санкцій та нарахованій пені в загальній сумі 34 278 (тридцять чотири тисячі двісті сімдесят вісім) гривень 07 копійок.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо субєкта владних повноважень у випадках та порядку, передбаченому частиною четвертою статті 167 Кодексу адміністративного судочинства України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення пятиденного строку з моменту отримання субєктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в порядку та строки встановлені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя: Чуприна О.В.

Постанова складена в повному обсязі 29.02.2012 року.