Справа № 2а-9820/08/1570
Суддя: Єфіменко К. С.
Дата ухвалення: 2010-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

2a-9820/08/1570

Справа № 2a-9820/08/1570

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2010 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Єфіменко К.С. при секретарі Іванової Е.Х., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом «Компанії АСК» у вигляді Товариства з обмеженою відповідальністю до Державної податкової інспекції у Малиновському районі м.Одеси про визнання частково не чинним рішень про застосування штрафних (фінансових) санкцій в частині не проведення фіскалізації гральних автоматів, -

В С Т А Н О В И В:

З позовом до суду звернулась «Компанія АСК» у вигляді Товариства з обмеженою відповідальністю до Державної податкової інспекції у Малиновському районі м.Одеси про визнання частково не чинним рішень про застосування штрафних (фінансових) санкцій в частині застосування штрафних санкцій, передбачених п.2 ст.17 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

В судовому засіданні 26.01.2010 року представником позивача були підтримані позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на те, що позивач не порушував існуючий порядок використання РРО та застосування гральних приладів. Представник відповідача заперечив проти задоволення позовних вимог, пославшись на законність дій посадових осіб, припущення позивачем порушень та законності прийнятих стосовно нього рішень.

Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача та дослідивши наявні в справі письмові докази суд встановив наступні факти та обставини:

Відповідач на підставі ст.1 Закону України «Про державну податкову службу» є місцевим підрозділом центрального органу державної виконавчої влади та згідно ст.7,10,11 цього ж Закону здійснює повноваження щодо встановлення порушень податкового та іншого законодавства, нарахування та стягнення заборгованості з податків та зборів, штрафних санкцій, а тому позовні вимоги щодо оскарження його актів, дій чи бездіяльності з цього приводу, на підставі положень ст.55 Конституції України, п.п.1 ч.1 ст.17, 104 КАС України підвідомчі адміністративним судам та повинні розглядатись у порядку адміністративного судочинства.

01.08.2008 року співробітниками ДПА у Харківській області були проведені перевірки залів гральних автоматів, що належить ХФ «Компанії АСК» у вигляді ТОВ щодо контролю за здійсненням розрахункових операцій у сфері готівкового та безготівкового обігу суб'єктів господарювання та патентування. За результатами перевірки були складені акти від 01.08.2008 року №30407264/2310 (а.с.45-48), від 01.08.2008 року №2047262/2310 (а.с.54-57), від 01.08.2008 року №2047263 (а.с.62-65), та 13.08.2008 року співробітниками ДПА у Донецькій області у м.Єнакієве, що належить ДФ «Компанії АСК» у вигляді ТОВ, про що був складений акт від 14.08.2008 року №05110233/23-3 (а.с.71-73).

Перевірками було встановлено порушення п.п.1 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», а саме знаходження в приміщеннях гральних автоматів не переведених у фіскальний режим та не внесених до відповідного державного реєстру РРО.

Позивачем оскаржені зазначені рішення в частині застосування до нього штрафних (фінансових) санкцій, передбачених п.2 ст.17 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

Оцінюючи оскаржені акти суб`єктів владних повноважень та дії посадових осіб суд виходить з приписів ч.3 ст.2 КАС України та не може частково погодитись з правомірністю застосуванням посадовими особами податкових органів норм матеріального права з наступних підстав.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади й місцевого самоврядування їхні посадові та службові особи повинні діяти у спосіб та порядку передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України відповідач – суб`єкт владних повноважень повинен довести ґрунтовність та законність рішень, дій чи бездіяльності, що оскаржені.

Під час проведення перевірки встановлено, що в гральних залах знаходились гральні автомати, які не були переведені у фіскальний режим, не внесені у відповідний реєстр РРО та необладнані спеціальними пристроями (а.с.47,56,64,72).

Проведення розрахункових операцій через такі пристрої після 01.01.2007 року є порушенням вимог п.п.1,3 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» та постанови Кабінету Міністрів України від 29.08.2002 року №1315.

Разом з тим, під час цих перевірок встановлені лише випадки проведення розрахункової операції через один гральний автомат по кожній перевірці (одна розрахункова операція на суму 10,00 грн. на одному гральному автоматі п.22 а.с.46, одна розрахункова операція на суму 100,00 грн. на одному гральному автоматі п.22 а.с.55, одна розрахункова операція на суму 20,00 грн. на одному гральному автоматі п.22 а.с.63, одна розрахункова операція на суму 20,00 грн. на одному гральному автоматі пункт «ПЕРЕВІРКОЮ ВСТАНОВЛЕНО» а.с.72).

Відповідно до п.2 ст.17 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» відповідальність у вигляді застосування штрафних (фінансових) санкцій застосовується до суб’єктів господарювання у разі встановлення факту проведення розрахункових операцій через незареєстрований, неопломбований та непереведений у фіскальний режим РРО.

У відповідності до ст.2 Закону під розрахунковою операцією мається на увазі дії суб’єкту господарювання по прийняттю від споживача грошових коштів за продані товари, виконані роботи та надані послуги.

Таким чином, законом встановлена відповідальність за факт проведення розрахункової операції із споживачами через незареєстрований, неопломбований та непереведений у фіскальний режим РРО, а не за факт невиконання положень постанови Кабінету Міністрів України від 29.08.2002 року №1315 щодо не проведення обладнання гральних автоматів фіскальними пристроями та невнесення гральних автоматів до відповідного реєстру РРО.

Окрім того, встановлення під час перевірок фактів знаходження у гральних залах інших ігрових автоматів, які не були внесені до державного реєстру РРО, але були підключені до електромережі, знаходились у робочому стані свідчить про намір позивача застосувати їх під час надання послуг в сфері грального бізнесу та проведення розрахунків за ці послуги.

А відповідно до ч.1 ст.218 ГК України адміністративно-господарська санкція (до яких віднесена й санкція, передбачена п.2 ст.17 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг») застосовується лише за здійснене порушення суб’єктом господарювання законодавства, а не за намір його порушити.

Таким чином, відповідачем невірно застосована адміністративно-господарська санкція, передбачена п.2 ст.17 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» до позивача відносно гральних автоматів, через які не проводились розрахункові операції із споживачами гральних послуг.

Враховуючи ту обставину, що під час проведення перевірок був встановлений лише один факт проведення розрахункової операції через один гральний автомат по кожній перевірці, у відповідача – ДПІ у Малиновському районі м.Одеси не було підстав для застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій, передбачених п.2 ст.17 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» на всі гральні автомати, що знаходились під час проведення перевірок в гральних залах.

Правомірним було застосування штрафних (фінансових) санкцій лише відносно 1 грального автомата по кожній перевірці, факт проведення розрахунків через який, був встановлений під час проведення перевірки та не заперечувався посадовим особами позивача. Оскаржені рішення відповідача - ДПІ у Малиновському районі м.Одеси в цій частині відповідають вимогам закону, а тому суд вважає, що в задоволені позовних вимог у цій частині слід відмовити на підставі положень ч.1 ст.162 КАС України.

Судові витрати розподілити у відповідності до вимог ст.94 КАС України.

Керуючись ст.ст. 94, 158-163 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

3. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня виготовлення та підписання повного тексту постанови заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, або в порядку ч.5 ст.186 КАС України.

Повний текст постанови складений та підписаний суддею 01.02.2010 року.

Суддя Єфіменко К.С.