Справа № 2а-10554/10/2670
Суддя: Земляна Г.В.
Дата ухвалення: 2011-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
У Х В А Л А

Іменем України

"12" січня 2011 р. м. Київ

Колегія суддів судової палати по адміністративним справам Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Земляної Г.В.

суддів Парінова А.Б., Петрика І.Й.

при секретарі Ломановій Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 транспорту та звязку України на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 липня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_2 транспорту та звязку України до Вищого господарського суду України про визнання дій та бездіяльності протиправними та зобовязання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач ОСОБА_2 транспорту та звязку України звернулося з позовом до Вищого господарського суду України про визнання бездіяльності щодо не направлення касаційної скарги до Верховного суду України протиправною, визнання протиправними дій щодо повернення касаційної скарги та зобовязання направити касаційну скаргу до Верховного суду України.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі.

Не погоджуючись з даною ухвалою представник ОСОБА_2 транспорту та звязку України подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції як таку, що винесена з порушення норм матеріального та процесуального права та ухвалити нову ухвалу з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача, осіб, що зявились в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду залишити без змін.

Згідно зі п.1 ч.1 ст. 199, ст.200 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду без змін, якщо суд першої інстанції вірно встановив обставини справи та виніс судове рішення з додержанням норма матеріального та процесуального права.

Відмовляючи у відкритті провадження суд першої інстанції прийшов до висновку, що предметом оскарження є дії, що стосуються здійснення правосуддя, та не повязані з управлінськими функціями. А передача або відмова у передачі скарг на постанови та ухвали Вищого господарського суду України являє собою реалізацію процесуального рішення.

Колегія суддів погоджується з висновком першої інстанції та зазначає наступне.

Частиною третьою статті 1 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»визначено, що судочинство здійснюється Конституційним Судом України та судами загальної юрисдикції.

Відповідно до частини 5 статті 22 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» підсудність окремих категорій справ місцевим судам , а також порядок їх розгляду визначається процесуальним законом.

Вищій господарський суд України, згідно частини третьої статті 125 Конституції України , є вищим судовим органом господарських судів , що відповідно до частини першої статті 31 Закону «Про судоустрій та статус суддів»та статті 108 Господарсько-процесуального кодексу України є судом касаційної інстанції з розгляду господарських справ, який за результатами цього розгляду приймає судові рішення, що є актами правосуддя.

Відповідно до частини першої ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України - завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на .основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до п.п. 1, 7, 9 частини першої ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України - справа адміністративної юрисдикції (далі - адміністративна справа) - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникають у судовій практиці при прийнятті до провадження адміністративних судів та розгляді ними адміністративних позовів до судів і суддів»від 12 червня 2009 року № 6 - суди та судді при розгляді ними цивільних, господарських, кримінальних, адміністративних справ та справ про адміністративні правопорушення не є суб'єктами владних повноважень, які здійснюють владні управлінські функції, і не можуть бути відповідачами у справах про оскарження їх рішень, дій чи бездіяльності, вчинених у зв'язку з розглядом судових справ, тобто, судді при розгляді ними справ не є суб'єктами владних повноважень, а скарги на відповідні судові рішення повинні розглядатися в порядку, визначеному відповідним процесуальним законом.

У п. 1 ч.1 ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства передбачено, що компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів або правових актів індивідуальної дії), дії чи бездіяльності.

Згідно положення пункту 10 Постанови Пленуму Верховного суду України від 13.06.2007 року №8 передбачено, що «оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається , і суди повинні відмовляти у прийнятті позовів та заяв з таким предметом».

Таким чином відсутні підстави вважати правовідносини, що виникли між сторонами при розгляді справи публічно-правовим спором.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 109 Кодексу адміністративного судочинства України суд своєю ухвалою відмовляє у відкриття провадження, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Апеляційна скарга не містить посилання на обставини, передбачені статтями 202 204 Кодексу адміністративного судочинства України, за яких рішення суду підлягає скасуванню.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 7-11, 17, 109, 160, 195, 196, 199, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 транспорту та звязку України залишити без задоволення.

Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 липня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі, тобто з 17 січня 2011 року, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: Г.В.Земляна

Судді: А.Б. Парінов

ОСОБА_3