Справа № 826/10284/15
Суддя: Іщук І.О.
Дата ухвалення: 2015-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

25 вересня 2015 року № 826/10284/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Іщука І.О., розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом:Товариства з обмеженою відповідальністю «Аделіна-Холдинг»
до Державної податкової інспекції у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві
проскасування податкового повідомлення-рішення від 04.12.2014 р. № 02,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Аделіна-Холдинг» звернулось до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Державної податкової інспекції у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві, в якому просить податкове повідомлення-рішення № 02 від 04.12.2014 р. ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС м. Києва, складене на підставі акту документальної позапланової виїзної перевірки № 1087/56-55-22-02/36588728 від 17.11.2014 р. (залишене без змін рішенням про результати розгляду первинної скарги ГУ ДФС у м. Києві та рішенням про результати розгляду скарги ДФС України) скасувати повністю.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів у м. Києві на підставі необґрунтованих висновків акту перевірки від 17.11.2014 р. № 1087/26-55-22-02/36588728 щодо порушення позивачем приписів податкового законодавства прийнято податкове повідомлення-рішення від 04.12.2014 р. № 02, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 253 867,00 грн.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити їх в повному обсязі, оскільки відповідачем не доведено фактів нікчемності укладених правочинів.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечував та просив суд відмовити в їх задоволенні в повному обсязі, оскільки з аналізу наданих позивачем документів щодо взаємовідносин з його контрагентами не можливо встановити реальність виконання господарських операцій.

Відповідно до ч.4 ст.122 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України), у судовому засіданні 22.07.2015 року, за згодою сторін, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у письмовому провадженні.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва суд дійшов висновку про наступне.

Державною податковою інспекцією у Печерському районі ГУ Міндоходів у м. Києві проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Аделіна-Холдинг» з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинах з ПП «Кінос», ТОВ «Еколай-СТ», ТОВ «Компанія «Омега Люкс» за період з 01.07.2014 по 31.07.2014.

Перевіркою встановлено порушення ТОВ «Аделіна-Холдинг»:

п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку на додану вартість, який підлягає сплаті (р. 25 Декларації з податку на додану вартість) за липень 2014 року на загальну суму 203 094,00 грн.

За результатами перевірки складено акт від 17.11.2014 р. № 1087/26-55-22-02/36588728 та винесено податкове повідомлення-рішення від 04.12.2014 р. № 02, яким позивачу визначено грошове зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 253 867,00 грн., в тому числі за основним платежем в розмірі 203 094,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 50 773,00 грн.

За результатами первинного адміністративного оскарження, Головним управлінням ДФС у м. Києві прийнято рішення від 26.02.2015 р. № 1863/10/26-15-10-08-16, яким податкове повідомлення-рішення від 04.12.2014 р. № 02 залишено без змін, а скаргу - без задоволення.

За результатами повторного адміністративного оскарження, Державною фіскальною службою України прийнято рішення від 09.04.2015 р. № 7469/6/99-99-10-01-04-25, яким податкове повідомлення-рішення від 04.12.2014 р. № 02 та рішення, прийняте за результатами розгляду первинної скарги залишено без змін, а скаргу - без задоволення.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Відповідно до підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно з пунктом 198.2 статті 198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду, зокрема, у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Згідно з пунктом 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Відповідно до п. 201.6 ст. 201 Податкового кодексу України, податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.

Відповідно до п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний надати покупцю податкову накладну та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Згідно з абзацом 11 статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Відповідно до абзацу другого пункту 2.1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за номером 168/704, господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів.

Аналіз вказаних норм свідчить про те, що будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичне здійснення господарської операції відсутнє, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені законодавством.

Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

З урахуванням викладеного, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції. Зазначена позиція суду узгоджується із позицією Вищого адміністративного суду України, викладеної у листі останнього від 02.06.2011 №742/11/13-11.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Аделіна-Холдинг» зареєстровано Печерською районною у м. Києві державною адміністрацією. Взято на облік у ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів у м. Києві та зареєстровано платником податку на додану вартість. Основним видом діяльності є діяльність телефонних центрів.

Предметом перевірки органу доходів і зборів стали фінансово-господарські взаємовідносини позивача з ПП «Кінос», ТОВ «Еколай-СТ», ТОВ «Компанія «Омега Люкс» за період з 01.07.2014 по 31.07.2014.

Між ПП «Кінос» (організатор) та ТОВ «Аделіна-Холдинг» (замовник) укладено договір № 13052014 про надання послуг промоушн та реклами.

За цим договором організатор надає комплекс послуг, спрямований на забезпечення просування замовника у якості роботодавця на ринку послуг call-center на території України (послуги промоушн), із застосуванням елементів спрямованої (п. 1.2-1.3 цього договору) рекламної компанії (із виготовленням та роздачею рекламних матеріалів, кількість, якість та цільова спрямованість яких визначається відповідно до концепції організатора), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити надані послуги.

Цільовою територією проведення промоутерської кампанії є: м. Київ (території вищих та середніх навчальних закладів та їх гуртожитки (студентські містечка), прилеглі станції метрополітену, інші місця перебування цільової аудиторії), м. Львів (території вищих та середніх навчальних закладів та їх гуртожитки (студентські містечка), прилеглі станції метрополітену, інші місця перебування цільової аудиторії), м. Харків (території вищих та середніх навчальних закладів та їх гуртожитки (студентські містечка), прилеглі станції метрополітену, інші місця перебування цільової аудиторії).

Цільовою аудиторією проведення промоутерської кампанії є: студенти та учні (починаючи з 2-го курсу) вищих та середніх навчальних закладів на цільовій території (п. 1.3 договору).

Відповідно до п. 2.1 договору організатор зобов'язується розробити промоутерську концепцію з елементами рекламних послуг, невід'ємною частиною якої є, в тому числі, але не виключно, розробка, виготовлення, доставка та забезпечення роздачі рекламної продукції (включається до щомісячної абонентської плати), тобто надавати замовнику послуги згідно рахунків-фактур, які є невід'ємною частиною цього договору. Провести промоутерську кампанію з елементами реклами.

Забезпечити розробку, виготовлення, доставку наступної рекламної продукції (помісячно з урахуванням потреб промоутерської кампанії, вартість включена до щомісячної абонентської плати).

Відповідно до пп. 3.1.1 п. 3.1 договору замовник зобов'язується надати організатору загальні бажані критерії та вимоги до розробки промоутерської кампанії не пізніше, ніж за 5 календарних днів з дати підписання цього договору.

На підтвердження виконання вказаного договору ПП «Кінос» виписано позивачу податкову накладну від 31.07.2014 р. № 312.

Згідно акту № 312 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 31.07.2014 р. представниками замовника прийнято від організатора роботи з надання рекламних послуг.

Платіжними дорученнями № 1593 від 19.08.2014 р., № 1589 від 18.08.2014 р. підтверджується оплата за надані послуги.

Між ТОВ «Еколайн-СТ» (орендодавець) та ТОВ «Аделіна-Холдинг» (орендар) укладено договір оренди телекомунікаційного обладнання та програмного забезпечення № 12052014 від 12.05.2014 р., відповідно до умов якого орендодавець передає, а орендар приймає у строкове платне користування (оренду) визначене у договорі телекомунікаційне обладнання та програмне забезпечення, що належить орендодавцю на праві власності.

Передача предмету оренди від орендодавця орендарю здійснюється за актом приймання-передачі.

Перелік та опис обладнання та програмного забезпечення визначено у специфікаціях до договору.

На виконання договору ТОВ «Еколайн-СТ» виписано позивачу податкову накладну від 31.07.2014 р. № 828, а також підписано акт № 828 від 21.07.2014 р. здачі-прийняття робіт (надання послуг).

На підтвердження оплати позивачем надано суду платіжні доручення: № 1621 від 02.09.2014 р., № 1617 від 29.08.2014 р., № 1615 від 28.08.2014 р., № 1601 від 20.08.2014 р., № 1587 від 15.08.2014 р., № 1585 від 14.08.2014 р., № 1581 від 13.08.2014 р.

Між ТОВ «Компанія «Омега Люкс» (виконавець) та ТОВ «Аделіна-Холдинг» (замовник) укладено договір № ОЛ12/02 від 12.02.2014 р. про надання послуг із здійснення технічного запису, його зберігання, обробки та аналізу.

Відповідно до умов вказаного договору, замовник доручає виконавцеві, а виконавець зобов'язується надати замовнику за плату відповідно до визначення у розділі «Визначення термінів в даному договорі» послуги за цим договором, що поділяються на:

- фіксовані щомісячні абонентські послуги зберігання інформації (записів розмов) із застосуванням апаратних засобів виконавця, в т.ч., але не виключно, серверів та інших носіїв інформації, протягом строків від 6 до 9 календарних місяців з моменту дати відповідних записів на запит замовника;

- послуги спеціалістів технічної підтримки, обсяг яких змінюється (послуги одночасного та безперервного запису розмов персоналу замовника (операторів call-center) із абонентами/користувачами call-center замовника, їх обробка (сортування, архівація), зміна форматів з формату зберігання на формат доступу МР3);

- послуги спеціалістів виконавця із проведення та складання статистичної та аналітичної звітності, обсяг яких змінюється за запитом замовника.

На виконання умов вказаного договору ТОВ «Компанія «Омега Люкс» виписало позивачу податкові накладні: від 31.07.2014 р. № 484, від 29.07.2014 р. № 483, від 25.07.2014 р. № 482, від 18.07.2014 р., від 11.07.2014 р. № 480, від 04.07.2014 р. № 479.

Актами здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 11.07.2014 р. № 480, № 481 від 18.07.2014 р., № 482 від 25.07.2014 р., № 483 від 29.07.2014 р., № 484 від 31.07.2014 р., № 479 від 04.07.2014 р. підтверджується виконання робіт.

На підтвердження оплати за виконані роботи позивачем надано суду платіжні доручення № 1600 від 20.08.2014 р., № 1594 від 19.08.2014 р., № 1590 від 18.08.2014 р., № 1588 від 15.08.2014 р., № 1586 від 14.08.2014 р., № 1582 від 13.08.2014 р.

В штаті у позивача станом на 01.07.2015 р. перебуває 30 осіб.

Також на підтвердження господарських операцій позивачем надано технічні записи операторів позивача.

Вищевказані договори укладалися з метою обслуговування ПрАТ «МТС Україна», ПАТ «Євробанк».

Висновки відповідача щодо порушення позивачем приписів податкового законодавства зроблені з огляду на відсутність реальності господарських операцій, обумовлених укладеними договорами позивача з його контрагентами.

Вирішуючи питання щодо правомірності формування позивачем податкового кредиту суд виходить з наступного.

Так, надаючи правову оцінку обставинам справи, суд не може погодитись з доводами позивача та критично ставиться до наданих позивачем первинних документів бухгалтерського обліку, підтверджуючих здійснення господарських операцій з вказаними контрагентами, з огляду на нижченаведене.

В даній справі судом встановлено, що господарські операції за період з 01.07.2014 р. по 31.07.2014 р. не підтверджуються з урахування реального часу здійснення операцій, вартості наданих послуг, які економічно необхідні для здійснення даних господарських операцій.

Зважаючи на викладене вище, з наданих позивачем документів не можливо встановити зв'язок між укладеними договорами та результатом їх виконання: формування основних фондів, отримання економічної вигоди.

Позивачем не надано суду доказів, які б свідчили про надання промоутерської концепції з елементами рекламних послуг; доказів наявності роздаткового матеріалу, який включає в себе флаєри, листівки; доказів, які б свідчили про погодження концепції та рекламного матеріалу та докази кількості використаного роздаткового матеріалу.

Акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 31.07.2014 р. № 312 не містять інформації про кількість осіб залучених до надання рекламних послуг, а також детальної інформації, які саме рекламні послуги було надано, місце здійснення відповідних послуг, не зазначено зміст господарської операції та її вимірники.

Щодо відносин з ТОВ «Еколайн-СТ», позивач не надав доказів транспортування орендованого обладнання контрагентом.

Наведені у сукупності обставини та досліджені судом документальні докази, суд вважає достатніми для висновку про те, що господарські операції з виконання робіт фактично не мали реального характеру, замовлення послуг оформлені лише документально та не спрямовані на реальне настання правових наслідків, що обумовлені укладеними договорами.

Тому наявність у позивача необхідних документів, які відповідно до Податкового кодексу України та Закону України «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні», що є підставою для віднесення певних сум до податкового кредиту (податкових та видаткових накладних, актів виконаних робіт, тощо) сама по собі не є підставою для їх включення до складу податкового кредиту, оскільки судом встановлено, що господарських правовідносин у дійсності не було.

Отже, із наданих позивачем документів не можливо встановити зв'язок між його господарською діяльністю, придбанням послуг та їх реалізацією, руху активів, а відтак позивач не довів, що його дії по формуванню податкового кредиту є правомірними.

Суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що наслідки порушення податкового законодавства застосовуються незалежно від того, чи визнані відповідні цивільні чи господарські зобов'язання недійсними, оскільки відповідальність за порушення норм податкового законодавства є самостійним видом юридичної відповідальності і застосовується незалежно від відповідальності за порушення правил здійснення господарської діяльності.

Як зазначено в Інформаційному листі Вищого адміністративного суду України від 02.06.2011 р. № 742/11/13-11 установлення факту недійсності, в тому числі нікчемності цивільно-правового правочину, який опосередковує відповідну господарську операцію, не є необхідною умовою для визначення контролюючим органом грошових зобов'язань платнику податків у разі якщо буде встановлено відсутність реального вчинення цієї господарської операції або відсутність зв'язку між такою операцією та господарською діяльністю платника податків.

У зв'язку з вищенаведеним, суд приходить до висновку про відсутність сукупності умов, обставин та підстав з якими Податковий кодекс України у взаємозв'язку з положеннями Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» пов'язують виникнення у позивача права на спірні суми податкового кредиту з ПДВ.

Враховуючи вищенаведене, суд погоджується із висновком податкового органу про те, що в порушення п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, позивачем занижено податок на додану вартість, що підлягає нарахуванню та сплаті в бюджет в загальній сумі 203 094,00 грн. за період з 01.07.2014 по 31.07.2014.

Враховуючи те, що судом не встановлено підстав для скасування податкового повідомлення-рішення від 04.12.2014 р. № 02, відповідно, відсутні підстави для задоволення даних позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Як зазначено в ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд вважає, що відповідачем надано достатні докази, які свідчать що оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийнято в межах повноважень податкового органу та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, обґрунтовано та правомірно. В той же час, позивач не довів обставин в обґрунтування своїх вимог, в зв'язку з чим суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись вимогами ст.ст. 69-71, 94, 160-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва

П О С Т А Н О В И В:

1. У позові Товариства з обмеженою відповідальністю «Аделіна-Холдинг» відмовити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Аделіна-Холдинг» решту суми судових витрат в сумі 4 384,80 грн. до Державного бюджету України.

3. Стягнення решти суми судових витрат доручити ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві.

Постанова відповідно до ч. 1 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня її отримання особою, яка оскаржує постанову, за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.О.Іщук