Справа № 2а/2570/437/2011
Суддя: Клопот С.Л.
Дата ухвалення: 2011-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а/2570/437/2011
ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2011 р. м. Чернігів

Чернігівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Клопот С.Л.,

при секретарі Крук О.В.,

з участю представника позивача

відповідача

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом Семенівського районного центру зайнятості - робочого органу виконавчої дирекції Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття до ОСОБА_1 про стягнення незаконно виплаченого матеріального забезпечення,-

В С Т А Н О В И В :

Семенівський районний центр зайнятості - робочий орган виконавчої дирекції Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття (далі Семенівський РЦЗ) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення незаконно виплаченого матеріального забезпечення в розмірі 870,97 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідач в період з 31.07.2009 року по 16.12.2009 року перебував на обліку в Семенівському РЦЗ та отримував допомогу по безробіттю, в той час як з 12.09.2007 року був зареєстрований в якості субєкта підприємницької діяльності, про що не повідомив Семенівський РЦЗ, що, в свою чергу, є порушенням Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». За таких обставин відповідач не мав права перебувати на обліку в центрі зайнятості та отримувати допомогу по безробіттю.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, в їх задоволенні просив відмовити в повному обсязі, оскільки відповідно до п. 3 Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 березня 2006 р. N 357, що діяв на час перебування на обліку відповідача, встановлено центр зайнятості повинен перевіряти достовірність даних, які є підставою для надання особі статусу безробітного та виплату їй відповідної допомоги. Проведення такої перевірки повинно передувати прийняттю відповідного рішення. Підставами для подання даного позову було отримання позивачем інформації згідно довідки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців 11.01.2011 року. Однак з обліку в Семенівському районному центрі зайнятості відповідач був знятий в 2009 році, тобто інформацію позивач отримав не під час перебування на обліку як безробітного.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення сторін, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про зайнятість населення» безробітними визнаються працездатні громадяни працездатного віку, які через відсутність роботи не мають заробітку або інших передбачених законодавством доходів і зареєстровані у державній службі зайнятості як такі, що шукають роботу, готові та здатні приступити до підходящої роботи.

В Україні до зайнятого населення, відповідно до п. б ч. 3 ст. 1 Закону України «Про зайнятість населення», належать громадяни, що проживають на території держави на законних підставах, зокрема, громадяни, які самостійно забезпечують себе роботою, включаючи підприємців, осіб, зайнятих індивідуальною трудовою діяльністю, творчою діяльністю, члени кооперативів, фермери та члени їх сімей, що беруть участь у виробництві, а також члени особистих селянських господарств, діяльність яких здійснюється відповідно до Закону України «Про особисте селянське господарство».

Пунктом 1 Порядку реєстрації, перереєстрації та ведення обліку громадян, які шукають роботу, і безробітних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 лютого 2007 р. N 219 до державної служби зайнятості за сприянням у працевлаштуванні можуть звертатися всі незайняті громадяни, які бажають працювати, а також зайняті громадяни, які бажають змінити професію або місце роботи, влаштуватися на роботу за сумісництвом чи у вільний від навчання час.

Згідно акту розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення № 6 від 27.09.2010 року встановлено, що ОСОБА_1 24.07.2009 року звернувся до державної служби зайнятості за сприянням у працевлаштуванні та, в звязку з відсутністю підходящої роботи 31.07.2009 року, Семенівським РЦЗ було прийнято рішення про надання статусу безробітного та призначена виплата допомоги. В заяві відповідачем особисто зазначено, що станом на 31.07.2009 року він не зареєстрований як субєкт підприємницької діяльності, трудовою діяльністю не займається, не отримує пенсію.

На підставі обміну інформації між центрами зайнятості та державними реєстраторами, що здійснюється згідно з Порядком взаємодії субєктів інформаційного обміну щодо надання та використання відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, затвердженим наказом Держпідприємництва, ДПА, Держкомстату від 07.12.2005 року № 121/560/406, постановою правління Пенсійного фонду України від 07.12.2005 року № 23-3, постановою правління Фонду загальнообовязкового державного соціального страхування на випадок безробіття від 07.12.2005 року № 368, Семенівським РЦЗ 11.01.2011 року було отримано відомості від державного реєстратора, відповідно до яких ОСОБА_1 був зареєстрований як фізична особа підприємець з 12.09.2007 року та державна реєстрація припинення його підприємницької діяльності проведена 13.09.2010 року, що підтверджується довідкою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців.

Відповідно до ст. 43 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців» датою державної реєстрації фізичної особи - підприємця є дата внесення до Єдиного державного реєстру запису про проведення державної реєстрації фізичної особи - підприємця.

Стаття 46 вищевказаного Закону передбачає, що фізична особа позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця.

Згідно ч. 5 ст. 49 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців» порядок державної реєстрації припинення підприємницької діяльності за судовим рішенням, що не пов'язано з банкрутством фізичної особи - підприємця, здійснюється за процедурами, встановленими частинами дев'ятою - вісімнадцятою статті 47 цього Закону.

Так, відповідно до ст. 47 вказаного Закону, для проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем за її рішенням фізична особа - підприємець або уповноважена нею особа не раніше двох місяців з дати публікації повідомлення у спеціалізованому друкованому засобі масової інформації подає державному реєстратору особисто (надсилає рекомендованим листом з описом вкладення) або через уповноважену особу такі документи: заповнену реєстраційну картку на проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем за її рішенням; свідоцтво про державну реєстрацію фізичної особи - підприємця; довідку відповідного органу державної податкової служби про відсутність заборгованості по податках, зборах (обов'язкових платежах); довідку відповідного органу Пенсійного фонду України про відсутність заборгованості. За відсутності підстав для залишення документів, які передбачені частиною тринадцятою цієї статті, без розгляду державний реєстратор повинен внести до Єдиного державного реєстру запис про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця. Дата внесення до Єдиного державного реєстру запису про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем є датою державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем.

Аналіз вищевказаних норм законодавства дає підстави вважати, що рішення суду про припинення підприємницької діяльності з підстав, що не повязані з банкрутством, є лише першим кроком до державної реєстрації припинення підприємницької діяльності, та вподальшому передбачає ряд обовязкових дій, які передують внесенню державним реєстратором до Єдиного державного реєстру запису про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи підприємця, який, у відповідності до Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців», є заключним етапом в процедурі припинення підприємницької діяльності особи.

Таким чином, з наведеного вбачається, що ОСОБА_1 з 12.09.2007 року по 13.09.2010 року був зареєстрований в якості фізичної особи підприємця.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобовязані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обовязків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Пунктом 6.14 Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 20 листопада 2000 р. N 307, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14 грудня 2000 р. за N 915/5136 передбачено, що якщо під час одержання допомоги по безробіттю безробітний своєчасно не подав відомості про обставини, що впливають на умови її виплати, з безробітного стягується сума виплаченої допомоги по безробіттю з моменту виникнення цих обставин. Якщо безробітний відмовився добровільно повернути зазначені кошти, то питання щодо їх повернення вирішується у судовому порядку.

За таких обставин, відповідач безпідставно отримував допомогу по безробіттю, оскільки займався підприємницькою діяльністю, про що не повідомив центр зайнятості всупереч ст. 36 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності.

Згідно наявної в матеріалах справи довідки про виплачене Семенівським РЦЗ матеріальне забезпечення ОСОБА_1 за період з 31.07.2009 року по 16.12.2009 року становить 870,97 грн.

На підставі ч. 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» директором Семенівського РЦЗ прийнято наказ № 232/10 від 24.12.2010 року про повернення коштів в розмірі 870,97 грн.

Крім того слід зазначити, що з метою досудового врегулювання спору, позивачем 24.12.2010 року було направлено відповідачу листа № 04/895, в якому повідомлено про прийняте рішення, запропоновано добровільно повернути незаконно отримане матеріальне забезпечення та розяснено право на оскарження наказу. Відповідач вказаний лист отримав 29.12.2010 року, до центру зайнятості вищого рівня або в судовому порядку не оскаржив, однак кошти в добровільному порядку ОСОБА_1 не повернуто.

Відповідно до ст. 39 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» спори, що виникають із правовідносин за цим Законом, вирішуються в судовому порядку.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги позовом Семенівського районного центру зайнятості - робочого органу виконавчої дирекції Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття до ОСОБА_1 підлягають задоволенню, оскільки є законними та обґрунтованими, а незаконно отримане матеріальне забезпечення стягненню на користь Семенівського районного центру зайнятості.

Керуючись ст.ст. 122, 158 - 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Семенівського районного центру зайнятості - робочого органу виконавчої дирекції Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття до ОСОБА_1 - задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь Семенівського районного центру зайнятості - робочого органу виконавчої дирекції Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття незаконно виплачене матеріальне забезпечення на випадок безробіття в розмірі 870 (вісімсот сімдесят) грн. 97 коп. на р/р 1454, код 21398225, банк ГУДКУ в Чернігівській області, МФО 853592, одержувач Семенівський районний центр зайнятості.

Постанова набирає законної сили та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду у порядок і строки, передбачені статтями 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя: Клопот С.Л.