Справа № 2а-0770/3731/11
Суддя: Гаврилко С.Є.
Дата ухвалення: 2012-03-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Cправа № 2a-0770/3731/11
Ряд стат. звіту № 8.1.5
ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2012 року м. Ужгород

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гаврилка С.Є.

при секретарі судового засідання Скуби В.І.

за участю сторін:

представника позивача не зявився;

представника відповідача не зявився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Закарпатського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовною заявою Ужгородської міжрайонної державної податкової інспекції у Закарпатській області до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу у розмірі 67620 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до статті 160 частини 3 КАС України 26 березня 2012 року було проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Повний текст постанови виготовлено та підписано 30 березня 2012 року.

До Закарпатського окружного адміністративного суду звернулася з позовною заявою Ужгородська міжрайонна державна податкова інспекція у Закарпатській області до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, якою просить, стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 податковий борг у розмірі 67620 грн..

Обґрунтовуючи свої вимоги позивач вказує, що працівниками Ужгородської МДПІ у Закарпатській області було проведено перевірку відповідача за період з 01 липня 2007 року по 31 грудня 2009 року. Вході перевірки було встановлено ряд порушень, за результатами якої складено акт від 07 квітня 2010 року № 17/17-2/НОМЕР_1. На підставі вказаного акту Ужгородською МДПІ у Закарпатській області було прийнято: рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 20 квітня 2010 року № 33/17-2/НОМЕР_1, яким застосовано штрафну (фінансову) санкцію у розмірі 340 грн.; податкове повідомлення-рішення № 60/17-2/НОМЕР_1 від 09 липня 2010 року, яким визначено суму податкового зобовязання з податку на додану вартість в розмірі 42924 грн.; податкове повідомлення-рішення № 32/17-2/НОМЕР_1 від 20 квітня 2010 року, яким визначено суму податкового зобовязання по податку з доходів фізичних осіб субєктів підприємницької діяльності в розмірі 24356 грн.. Відповідач оскаржив в адміністративному порядку податкове повідомлення-рішення № 32/17-2/НОМЕР_1 від 20 квітня 2010 року до Ужгородської МДПІ у Закарпатській області. 08 липня 2010 року Ужгородська МДПІ у Закарпатській області винесла рішення про результати розгляду первинної скарги. За наслідками адміністративного оскарження Ужгородською МДПІ у Закарпатській області було складено податкове повідомлення-рішення № 32/1/17-2/НОМЕР_1 від 09 липня 2010 року. Вказані узгоджені суми відповідачем не сплачені.

26 березня 2012 року до суду надійшла заява представника позивача, якою останній просить розглянути справу без участі представника позивача за наявними матеріалами (а.с. 57).

В судові засідання, що проходили 21 грудня 2011 року та 26 березня 2012 року відповідач не зявився та не забезпечив явку свого представника, хоча судом вживалися заходи щодо виклику відповідача, що передбачені Главою 3 Розділу II КАС України. Заперечення проти позову відповідачем суду не надано.

Відповідно до статті 47 КАС України особами, які беруть участь у справі, є сторони, треті особи, представники сторін та третіх осіб.

Відповідно до статті 41 частини 1 КАС України, у звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Зясувавши всі обставини у справі та перевіривши їх належними та допустимими доказами суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Судом встановлено, що фізична особа-підприємець ОСОБА_1 був зареєстрований 01 грудня 2000 року Ужгородською районною державною адміністрацією Закарпатської області, що підтверджується копією свідоцтва про державну реєстрацію (перереєстрацію) субєкта підприємницької діяльності та витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців (а.с.а.с. 20, 21). Місцем проживання відповідача є: АДРЕСА_1.

З 17 березня 2010 року по 30 березня 2010 року працівниками Ужгородської міжрайонної державної податкової інспекції у Закарпатській області було проведено планову документальну перевірку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з питань дотримання вимог, валютного та іншого законодавства за період з 01 липня 2007 року по 31 грудня 2009 року. За результатами перевірки складено акт № 17/17-2/НОМЕР_1 від 07 квітня 2010 року (а.с.а.с. 23-33), згідно якого перевіркою встановлено порушення: 1) статті 13 розділу IV Інструкції «Про оподаткування доходів фізичних осіб від заняття підприємницькою діяльністю»затвердженої наказом ГДПІ України від 21 квітня 1993 року № 12, в результаті чого донараховано податок з доходів фізичних осіб в загальній сумі 24356 грн.; 2) статті 7 пункту 7.4 підпункту 7.4.5, пункту 7.2 підпункту 7.2.3, статті 9 пункту 9.8 «г»Закону України «Про податок на додану вартість»№ 168/97-ВР від 03 квітня 1997 року, в результаті чого занижено податок на додану вартість за липень 2008 року на суму 96356 грн.; 3) статтю 3 пункт 6 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»№ 265/95-ВР від 06 липня 1995 року, за не зберігання книги обліку розрахункових операцій; 4) статті 19 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб»від 22 травня 2003 року № 889-IV та статтю 128 пункту 6 Господарського кодексу України від 16 січня 2003 року.

На підставі вказано акту позивачем було прийнято:

- податкове повідомлення-рішення № 31/17-2/НОМЕР_1 від 20 квітня 2010 року, яким визначено суму податкового зобовязання з податку на додану вартість за основним платежем в розмірі 96356 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 48178 грн. (а.с. 37).;

- податкове повідомлення-рішення № 32/17-2/НОМЕР_1 від 20 квітня 2010 року, яким визначено суму податкового зобовязання по податку з доходів фізичних осіб в розмірі 24356 грн. (а.с. 34);

- рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 20 квітня 2010 року № 33/17-2/НОМЕР_1, яким застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 340 грн. (а.с. 35).

Вказані податкові повідомлення-рішення та рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій відповідач отримав, що підтверджується підписами відповідача на корінцях податкових повідомлень-рішень та рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій.

11 травня 2010 року відповідач оскаржив до Ужгородської МДПІ податкові повідомлення-рішення від 20 квітня 2010 року № 31/17-2/0 та № 32/17-2/0. За результатами розгляду вказаної скарги позивачем було прийнято рішення № 3110/10/10-019 від 08 липня 2010 року про результати розгляду первинної скарги.

На підставі акта перевірки та рішення про результати розгляду первинної скарги позивачем було прийнято податкові повідомлення-рішення від 09 липня 2010 року № 60/17-2/НОМЕР_1 (а.с. 36), яким визначено суму податкового зобовязання з податку на додану вартість за основним платежем в розмірі 28616 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 14308 грн., на загальну суму 42924 грн., та № 32/1/17-2/НОМЕР_1 (а.с. 41), яким визначено суму податкового зобовязання по податку з доходів фізичних осіб в розмірі 24356 грн.. Вказані податкові повідомлення-рішення відповідач отримав 26 липня 2010 року, що підтверджується копіями повідомлень про вручення поштових відправлень.

Згідно пункту 9 абзацу 5 Положення про порядок подання та розгляду скарг платників податків органами державної податкової служби затвердженого, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 11 грудня 1996 року № 29 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 грудня 1996 року за № 723/1748, яке діяло на час виникнення спірних відносин (надалі Положення), у разі скасування в певній частині раніше прийнятого рішення органу державної податкової служби про нарахування суми податкового зобовязання (пені та штрафних санкцій) або податкового боргу, раніше надіслане податкове повідомлення або податкова вимога вважаються відкликаними від дня отримання платником податків нового податкового повідомлення або відповідної податкової вимоги, що містить нову суму податкового зобовязання (податкового боргу).

Таким чином, загальна сума податкового боргу відповідача становить 67620 (340+42924+24356) грн., що підтверджується також обліковою карткою платника податків та розрахунком податкового боргу відповідача (а.с.а.с. 9, 13-18).

Відповідно до статті 7 пункту 7.1 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб»від 22 травня 2003 року № 889-IV, який діяв на час виникнення спірних відносин, ставка податку становить 15 відсотків від обєкта оподаткування, крім випадків, визначених у пунктах 7.2 - 7.4 цієї статті.

Відповідно до статті 7 пункту 7.2 підпункту 7.2.3 Закону України «Про податок на додану вартість»від 03 квітня 1997 року № 168/97-ВР, який діяв на час виникнення спірних відносин (надалі Закон України № 168/97-ВР), податкова накладна складається у момент виникнення податкових зобов'язань продавця у двох примірниках. Оригінал податкової накладної надаються покупцю, копія залишається у продавця товарів (робіт, послуг). Платники податку повинні зберігати податкові накладні протягом строку, передбаченого законодавством для зобов'язань із сплати податків.

Відповідно до статті 7 пункту 7.4 підпункту 7.4.5 Закон України № 168/97-ВР не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у звязку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з підпунктом 7.2.6 цього пункту). У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим підпунктом документами, платник податку несе відповідальність у вигляді фінансових санкцій, установлених законодавством, нарахованих на суму податкового кредиту, не підтверджену зазначеними цим підпунктом документами.

Відповідно до статті 3 пункту 6 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»№ 265/95 від 06 липня 1995 року (надалі Закон України № 265/95) суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобовязані забезпечувати зберігання використаних книг обліку розрахункових операцій та розрахункових книжок протягом трьох років після їх закінчення.

Відповідно до статті 17 пункту 6 Закон України № 265/95 за порушення вимог цього Закону до субєктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням відповідних органів державної податкової служби України застосовуються фінансові санкції у розмірі двадцять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі невикористання при здійсненні розрахункових операцій у випадках, визначених цим Законом, розрахункової книжки або використання незареєстрованої належним чином розрахункової книжки чи порушення встановленого порядку її використання, або незберігання розрахункових книжок протягом встановленого терміну.

Відповідно до статті 25 Закон України № 265/95 суми фінансових санкцій, які визначені статтями 17-24 цього Закону, підлягають перерахуванню субєктами господарювання до Державного бюджету України в десятиденний термін з дня прийняття органами державної податкової служби України рішення про застосування таких фінансових санкцій.

Відповідно до статті 1 пункту 1.3 Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»№ 2181-III від 21 грудня 2000 року, який діяв на час виникнення спірних відносин (надалі Закон України № 2181-III) податковий борг (недоїмка) - податкове зобовязання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгоджене платником податків або узгоджене в адміністративному чи судовому порядку, але не сплачене у встановлений строк, а також пеня, нарахована на суму такого податкового зобовязання.

Відповідно до статті 1 пункту 1.2 Закону України № 2181-III податкове зобовязання зобовязання платника податків сплатити до бюджетів або державних цільових фондів відповідну суму коштів у порядку та у строки, визначені цим Законом або іншими законами України.

Відповідно до статті 4 пункту 4.2 підпункту 4.2.2 Закону України № 2181-III контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму податкового зобов'язання платника податків у разі якщо дані документальних перевірок результатів діяльності платника податків свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов'язань, заявлених у податкових деклараціях.

Відповідно до статті 17 пункту 17.1 підпункту 17.1.3 Закону України № 2181-III у разі коли контролюючий орган самостійно донараховує суму податкового зобов'язання платника податків за підставами, викладеними у підпункті "б" підпункту 4.2.2 пункту 4.2 статті 4 цього Закону, такий платник податків зобов'язаний сплатити штраф у розмірі десяти відсотків від суми недоплати (заниження суми податкового зобов'язання) за кожний з податкових періодів, установлених для такого податку, збору (обов'язкового платежу), починаючи з податкового періоду, на який припадає така недоплата, та закінчуючи податковим періодом, на який припадає отримання таким платником податків податкового повідомлення від контролюючого органу, але не більше п'ятдесяти відсотків такої суми та не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян сукупно за весь строк недоплати, незалежно від кількості податкових періодів, що минули.

Відповідно до статті 5 пункту 5.3. підпункту 5.3.1. Закону України № 2181-III у разі визначення податкового зобовязання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах «а»-«в»підпункту 4.2.2 пункту 4.2 статті 4, платник податків зобовязаний погасити нараховану суму податкового зобовязання протягом десяти календарних днів від дня отримання податкового повідомлення, крім випадків коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру апеляційного узгодження.

Відповідно до статті 5 пункту 5.2. підпункту до 5.2.1. Закону України № 2181-III податкове зобовязання платника податків, нараховане контролюючим органом відповідно до пунктів 4.2 та 4.3 статті 4 цього Закону, вважається узгодженим у день отримання платником податків податкового повідомлення, за винятком випадків, визначених підпунктом 5.2.2 цього пункту.

Відповідно до статті 5 пункту 5.4 підпункту 5.4.1 Закону України № 2181- II узгоджена сума податкового зобовязання, не сплачена платником податків у строки, визначені цією статтею, визнається сумою податкового боргу платника податків.

На підставі наведеного та керуючись статтями 11, 70, 71, 86, 160-163 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву Ужгородської міжрайонної державної податкової інспекції у Закарпатській області до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (89502, АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) податковий борг у розмірі 67620 (шестидесяти семи тисяч шестисот двадцяти) грн.. по наступних платежах:

1) податок на додану вартість у розмірі 42924 грн. платіж 14010151;

2) штрафні санкції за порушення законодавства про патентування, за порушення норм регулювання обігу готівки у розмірі 340 грн. платіж 21080900;

3) податок з доходів фізичних осіб субєктів підприємницької діяльності у розмірі 24356 грн. платіж 11010200.

Після набрання постановою законної сили видати виконавчий лист.

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня її проголошення, а у разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Апеляційна скарга подається через Закарпатський окружний адміністративний суд з одночасним надсиланням її копії до суду апеляційної інстанції. У випадках, встановлених статтею 167 частиною 4 цього Кодексу десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення пятиденного строку з моменту отримання субєктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Головуючий Гаврилко С.Є.