Справа № 2-а-24/10
Суддя: Петушков С. А.
Дата ухвалення: 2010-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області
Справа 2-а-24/10
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 лютого 2010 року Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі головуючого - судді Петушкова С. А., розглянувши у письмовому провадженні в залі суду в м. Олександрії адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Олександрійського міськрайонного центру зайнятості про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії, -

УСТАНОВИВ:

Позивач просить визнати протиправною відмову Олександрійського міськрайонного центру зайнятості у нарахуванні і виплаті йому допомоги по безробіттю, та зобов'язати Олександрійський міськрайонний центр зайнятості нарахувати і виплатити йому допомогу по безробіттю.

Свої вимоги мотивує наступним.

Він був звільнений 12. 01. 2009 року (період роботи в ТОВ ВКФ "Символ" з 22.12.2005 року - 12.01.2009 року) з роботи за угодою сторін відповідно до п. 1 ст. 36 КЗпП України.

28.01.2009року він став на облік в Олександрійський міськрайонний центр зайнятості. В виплаті допомоги по безробіттю з 8 дня після реєстрації, що передбачено п. З ст. 22 ЗУ "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" мені було відмовлено на підставі 13 статті 4 розділу І Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо зменшення впливу світової фінансової кризи на сферу зайнятості населення" від 25 грудня 2008 року, за яким допомога по безробіттю особам, які звільнилися з останнього місця роботи за власним бажанням без поважних причин або за угодою сторін, виплачується з 91-го календарного дня.

Між тим, Рішенням КСУ від 28 квітня 2009 року ці зміни визнані неконституційними. В своєму рішенні Конституційний суд установив, що внаслідок таких змін, громадяни України звільнені з останнього місця роботи за угодою сторін, втратили право на виплату допомоги по безробіттю з восьмого дня після їх реєстрації в установленому порядку в державній службі зайнятості, а отже - і право на допомогу по безробіттю протягом 90 календарних днів після звільнення з роботи.

6.05.2009року позивач відправив поштою лист з письмовим зверненням до керівника Олександрійського міськрайонного центру зайнятості ОСОБА_2 з вимогою нарахувати і виплатити відповідну компенсацію за період з 8 календарного дня від дати реєстрації в центрі зайнятості по 91 календарний день, що він не отримував, перебуваючи на обліку в центрі зайнятості по безробіттю. Проте на його письмове звернення я 20.05.2009 року отримав відмову, що додається до заяви.

Згідно ч. 2 ст. 19 та ч. З ст. 22 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти на підставі в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Рішенням КСУ України від 28 квітня 2009 року встановлено, що його права були порушені і обмежені.

Таким чином, не виплата допомоги по безробіттю передбаченої ЗУ «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» є протиправною і такою, що суперечать Конституції та законам України.

Оскільки, він почав отримувати допомогу по безробіттю з 91 календарного дня з моменту реєстрації, а не з восьмого дня, йому мають виплатити компенсацію за 83 дні, що він не отримував, перебуваючи на обліку в центрі зайнятості по безробіттю.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх, зокрема, в разі безробіття з незалежних від них обставин (частина перша); це право гарантується загальнообов'язковим державним, соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення.

Утверджуючи і забезпечуючи права і свободи громадян, держава окремими законами України встановила певні соціальні пільги, компенсації і гарантії, що є складовою конституційного права на соціальний захист і юридичними засобами здійснення цього права, а тому відповідно до ч. другої ст. 6, ч. другої ст. і 9, ч. першої ст. 68 Конституції України вони є загальнообов'язковими, однаковою мірою мають додержуватися органами державної влади, місцевого самоврядування, їх посадовими особами. Невиконання державою своїх соціальних зобов'язань щодо окремих осіб ставить громадян у нерівні умови, підриву?, принцип довіри особи до держави, що закономірно призводить до порушення принципів соціальної, правової держави.

Сторони подали до суду клопотання про розгляд справи без їхньої участі, відповідач позов не визнає, позивач на своїх вимогах наполягає, суд ухвалив слухати справу в письмовому провадженні.

Представник відповідача надав до суду письмові заперечення наступного змісту, загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», звернувся ОСОБА_1(далі - позивач)

4.02.2009року позивачу надано статус безробітного і призначено допомогу по безробіттю, як застрахованій особі з урахуванням страхового стажу понад 10 років у розмірі 70 % від середньої заробітної плати на підставі п. 1 ст. 22 та п.1 ст. 23 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» строком на 360 днів зі скороченням тривалості виплати, строком на 90 к.д. в зв'язку із звільненням > останнього місця роботи за згодою сторін.

На момент реєстрації позивача вступила в силу з 13.01.2009 року ПВРУ «Про внесення змін до деяких законів України щодо зменшення впливу фінансової кризи на сферу зайнятості населення».

Згідно змін до Наказу № 307 від 20.11.2000 року «Про затвердження Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності» та ЗУ «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» особам, які звільнились з останнього місця роботи відповідно до КЗпП України п.1 ст.36 виплата допомоги розпочинається на 91 день відповідно до п.1 п.5 ст. 31 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття».

28.04.2009року КСУ по справі №1-19/2009 винесено рішення про те, що не відповідає Конституції України (є неконституційними), положення пункту 9 статті 1 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» від 2 березня 2000 року N 1533-Ш в редакції ЗУ «Про внесення змін до деяких законів України щодо зменшення впливу світової фінансової кризи на сферу зайнятості населення» від 25 грудня 2008 року N 799- VI (підпункт 1 (абзац сьомий) пункту 4 розділу І) в частині вилучення у зазначеній редакції пункту 1 статті 36 КЗпП України і втрачають чинність з дня ухвалення КСУ цього Рішення.

Крім того, період, за який позивач просить нарахувати виплату допомоги по безробіттю, а саме з 4.02.2009 року - 4.05.2009 року неможливе, в зв'яжу з тим, що рішення КСУ вступило в силу 28.04.2009 року і відповідно до того Закон зворотної дії не має.

Судом встановлено наступне.

28.01.2009року позивач став на облік в Олександрійський міськрайонний центр зайнятості. В виплаті допомоги по безробіттю з 8 дня після реєстрації, що передбачено п. З ст. 22 ЗУ "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" мені було відмовлено на підставі 13 статті 4 розділу І ЗУ "Про внесення змін до деяких

законів України щодо зменшення впливу світової фінансової кризи на сферу зайнятості населення" від 25 грудня 2008 року, за яким допомога по безробіттю особам, які звільнилися з останнього місця роботи за власним бажанням без поважних причин або за угодою сторін, виплачується з 91-го календарного дня.

4.02.2009року позивачу надано статус безробітного і призначено допомогу по безробіттю, як застрахованій особі з урахуванням страхового стажу понад 10 років у розмірі 70 % від середньої заробітної плати на підставі п. 1 ст. 22 та п.1 ст. 23 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» строком на 360 днів зі скороченням тривалості виплати, строком на 90 календарних днів в зв'язку із звільненням з останнього місця роботи за згодою сторін.

На момент реєстрації позивача з 13.01.2009 року діяла ПВРУ «Про внесення змін до деяких законів України щодо зменшення впливу фінансової кризи на сферу зайнятості населення».

Згідно змін до Наказу № 307 від 20.11.2000 року «Про затвердження Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності» та ЗУ «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» особам, які звільнились з останнього місця роботи відповідно до КЗпП України п. 1 ст. 36 виплата допомоги розпочинається на 91 день відповідно до п.1 п.5 ст. 31 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття».

28.04.2009року КСУ по справі №1-19/2009 винесено рішення про те, що не відповідає Конституції України, положення п. 9 ст. 1 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» від 2 березня 2000 року N 1533-Ш в редакції ЗУ «Про внесення змін до деяких законів України щодо зменшення впливу світової фінансової кризи на сферу зайнятості населення» від 25 грудня 2008 року N 799- VI (підпункт 1 (абзац сьомий) пункту 4 розділу І) в частині вилучення у зазначеній редакції п. 1 ст. 36 КЗпП України і втрачають чинність з дня ухвалення КСУ цього Рішення, однак, рішення КСУ вступило в силу 28.04.2009 року і зворотної дії не має. Враховуючи викладене, підстав для визнання дій відповідача незаконним немає, а звідси немає підстав і для задоволення позову.

Керуючись п. 1 ст. 36 КЗпП України, п. 9 ст. 1, ст. 22 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», Рішення КСУ у справі за конституційним поданням Президента України щодо відповідності Конституції України (конституційності) підпункту 13 пункту 4 розділу І ЗУ "Про внесення змін до деяких законів України щодо зменшення впливу світової фінансової кризи на сферу зайнятості населення", №1-19/2009, від 28 квітня 2009 року, ПВРУ «Про внесення змін до деяких законів України щодо зменшення впливу фінансової кризи на сферу зайнятості населення», Наказом № 307 від 20.11.2000 року «Про затвердження Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності», ст. ст. 17, 18, 158-163 КАС, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Олександрійського міськрайонного центру зайнятості про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії, - відмовити.

Заяву про апеляційне оскарження постанови суду до Апеляційного суду Кіровоградської області може бути подано протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Апеляційного суду Кіровоградської області протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження, через Олександрійський міськрайонний суд.

Головуючий: